Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4426/15-ц
Провадження № 2/553/35/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.07.2017 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Остапченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Міжрегіональний брокерський дім "Фаворит", треті особи - ліквідатор ТОВ "Міжрегіональний брокерський дім "Фаворит" ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсним договору комісії, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ "Міжрегіональний брокерський дім "Фаворит" про визнання недійсним договору комісії. В обґрунтування позову вказує, що з 17.01.1962 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_5, який помер 14.08.2014 року. 17.05.2013 року, тобто в період шлюбу ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу придбаний автомобіль ЗАЗ Lanos TF 69Y040, конфігурації D4MM55051, кузов Y6DTF69Y0D0320385, двигун AI5SMS6973101, 2013 року випуску, сірого кольору, який є спільною сумісною власністю подружжя. У грудні 2015 року позивачу стало відомо про те, ОСОБА_5 06.08.2014 року без відома та згоди позивача уклав з відповідачем ТОВ "Міжрегіональний брокерський дім "Фаворит" договір комісії № 5667 щодо вказаного автомобіля. Вказує, що вказаний договір від імені ОСОБА_5 підписаний іншою особою, а ОСОБА_6, яка підписувала його від імені ТОВ "Міжрегіональний брокерський дім "Фаворит", не мала відповідних повноважень, а підпис в договорі виконаний не нею, а іншою особою.

Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним договір комісії № 5667 від 06.08.2014 року, укладений між відповідачем ТОВ "Міжрегіональний брокерський дім "Фаворит" та її чоловіком ОСОБА_5

Ухвалами суду від 26.01.2016 року, від 07.04.2017 року до участі у справі в якості третіх осіб залучено ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ліквідатора ТОВ "Міжрегіональний брокерський дім "Фаворит" ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, доручивши представляти свої інтереси адвокату ОСОБА_7, а будучи допитана в якості свідка в порядку ст. 184 ЦПК України пояснила, що позов підтримує у повному обсязі, позаяк не давала згоди на укладення чоловіком ОСОБА_5 угоди комісії щодо розпорядження належним їм на праві спільної власності як подружжю автомобілем ЗАЗ Lanos, про відчуження вказаного майна дізналась значно пізніше після смерті чоловіка.

Представник позивача адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ "Міжрегіональний брокерський дім "Фаворит", третя особа ліквідатор ТОВ "Міжрегіональний брокерський дім "Фаворит" ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, надавши клопотання про розгляд справи без їх участі.

Третя особа ОСОБА_4 не зявилася до суду, не повідомивши суд про причини своєї неявки, доручила пердставляти свої інтереси адвокату ОСОБА_8

Третя особа ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснили, що проти задоволення позову заперечують, просили відмовити в його задоволенні у звязку з безпідставністю та юридичною необґрунтованістю.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 17.01.1962 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, який помер 14.08.2014 року. На час смерті останнього шлюб між ним та позивачкою розірваний не був.

17.05.2013 року ОСОБА_5 придбаний автомобіль ЗАЗ Lanos TF 69Y040, конфігурації D4MM55051, кузов Y6DTF69Y0D0320385, двигун AI5SMS6973101, 2013 року випуску, сірого кольору, право власності на який зареєстрований на його ім'я в органах ДАІ, видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САО 997836 від 22.05.2013 року.

06.08.2014 року між ТОВ "Міжрегіональний брокерський дім "Фаворит" як комісіонером та ОСОБА_5 як комітентом укладений договір комісії № 5667/5305, відповідно до п. 1.1, п. 1.2 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, комісіонер зобовязується за дорученням комітента за комісійну плату укласти за рахунок Комітента, але від свого імені, договір щодо продажу товару, передбаченого цим Договором. Товар, що передається на комісію: автомобіль марки ЗАЗ Lanos, 2013 року випуску, номер кузова (шасі) Y6DTF69Y0D0320385, обєм двигуна 1498 куб. см.

Згідно з п. 2.1 вказаного Договору комісіонер зобов'язується самостійно здійснити необхідну комерційно-маркетингову роботу, знайти покупця на товар комітента, виконати всю переддоговірну роботу та укласти з покупцем договір купівлі-продажу товару відповідно до вказівок комітента (Бажана ціна продажу комітента складає 57405 грн. 35 коп.).

В п. 3.1, 3.2 договору комісії № 5667/5305 від 06.08.2017 року визначено, що комітент зобовязується передати комісіонеру товар для продажу відповідно до умов цього договору протягом одного робочого дня з дня набрання чинності цим договором та техпаспорт з відміткою про зняття з обліку у звязку з продажем.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 215 ЦК України встановлює загальне правило про те, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням в момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених ст. 203 ЦК України.

Згідно п.п. 7, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом, і реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання договору комісії недійсним, позивач послалась на те, що від імені комітента ОСОБА_5 він підписаний іншою особою, а від імені комісіонера ТОВ "Міжрегіональний брокерський дім "Фаворит" не ОСОБА_6, а іншою особою.

Разом з тим, вказані доводи позивача обєктивно спростовуються висновком судово-почеркознавчої експертизи № 723 від 23.01.2017 року, виконаним експертом Полтавського відділення Харківського НДІ судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_9, відповідно до якого в результаті проведення експертного дослідження встановлено, що підпис від імені ОСОБА_6 у графі "За Комісіонера" договору комісії № 5667/5305 від 06.08.2014 року, укладеного між ТОВ "Міжрегіональний брокерський дім "Фаворит" та ОСОБА_5, виконаний ОСОБА_6, а підпис від імені ОСОБА_5 у графі "За Комітента" договору комісії № 5667/5305 від 06.08.2014 року, укладеного між ТОВ "Міжрегіональний брокерський дім "Фаворит" та ОСОБА_5, виконаний ОСОБА_5.

Зміст договору комісії свідчать про те, що від імені комісіонера ТОВ "Міжрегіональний брокерський дім "Фаворит" він укладений начальником відокремленого підрозділу ОСОБА_6

На підставі довіреності № 2 від 21.06.2010 року, виданої на період до 21.06.2015 року та підписаної директором ТОВ "Міжрегіональний брокерський дім "Фаворит", ОСОБА_6 була уповноважена діяти в якості дійсного та законного представника Товариства та з метою виконання цієї довіреності їй надано повноваження, зокрема, укладати (з правом підпису) договори з приймання на комісію та купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 при підписанні від імені ТОВ "Міжрегіональний брокерський дім "Фаворит" договору комісії № 5667/5305 від 06.08.2014 року правомірно діяла від імені комісіонера в межах наданих їй повноважень та прав.

Як встановлено в ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

В ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Зміст вищенаведених норм свідчить про те, що для укладення угод щодо розпорядження спільним майном, в тому числі спільним майном подружжя, які потребують державної реєстрації, необхідна нотаріально засвідчена згода другого з подружжя.

Відповідно до положень ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

За своєю правовою природою договір комісії не є договором щодо розпорядження майном, предметом даного договору є надання посередницьких послуг в сфері торгового обороту, що передбачають вчинення одного або кількох правочинів, за винятком правочинів, що мають особистий характер. Предметом договору комісії виступає діяльність комісіонера, тобто послуга, що ним надається, а не сам правочин як результат діяльності комісіонера. Товар, що реалізується, є предметом самої комісії і його реалізація має здійснюватись з дотриманням норм чинного законодавства в залежності від виду товару.

Враховуючи викладене, те, що предметом договору комісії є не конкретний товар, а послуга з реалізації товару, на переконання суду, він не може бути віднесений до угод щодо розпорядження майном, укладення яких можливе виключно за згодою співвласника, в тому числі і другого з подружжя, згідно вимог ст. 65 СК України та ст. 369 ЦК України. А тому вважає доводи позивача та її представника щодо укладення договору комісії № 5667/5305 від 06.08.2014 року без згоди позивачки, наведені в обґрунтування підстав для визнання недійсним, неспроможними і такими, що не заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь в справі, але не були присутні при проголошенні рішення, - в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_10