Ухвала

іменем україни

23 червня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КузнєцовВ.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», треті особи: Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась із вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті»), мотивуючи свої вимоги тим, що 26 квітня 2013 року між нею та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений кредитний договір № 50008393, за яким позивач отримала 486 397,66 грн (еквівалент 59 710 доларів США) та додаткового кредиту 204 287 грн. Додатковою угодою до кредитного договору від 26 квітня 2013 року строк кредиту було продовжено до 84 місяців. На забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 27 квітня 2013 року між позичальником і кредитором був укладений договір застави транспортного засобу № 50008393, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каліушко І.А. 04 жовтня 2016 року Солом'янським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 52476099 з виконання виконавчого напису № 2353 виданого 27 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. про звернення стягнення предмета застави - вищевказаного автомобіля, а 19 жовтня 2016 року винесено постанову про опис та арешт вищевказаного автомобіля.

Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинений нотаріусом на завищену суму заборгованості за кредитним договором, яка не відповідає безспірній сумі заборгованості, зазначеній у письмовій вимозі до боржника, невідповідність виконавчого напису вимогам ст.ст. 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, просила визнати виконавчий напис № 2353 виданий 27 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. таким, що не підлягає виконанню, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 52476099 від 04 жовтня 2016 року та постанову про опис та арешт майна боржника від 19 жовтня 2016 року по виконанню виконавчого напису № 2353 від 27 вересня 2016 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року, позовну заяву ОСОБА_2 в частині вимог про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 52476099 від 04 жовтня 2016 року та постанови про опис та арешт майна боржника від 19 жовтня 2016 року по виконанню виконавчого напису № 2353 від 27 вересня 2016 року - залишено без розгляду.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року позов задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27 вересня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В., зареєстрований в реєстрі за № 2353, яким пропонується звернути стягнення на транспортний засіб: марки Volkswagen модель Тouareg, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, рік випуску 2013, колір коричневий, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, переданий в заставу ТОВ «Порше Мобіліті» на підставі договору застави транспортного засобу № 50008393 від 27 квітня 2013 року. Вирішено питання розподілу судового збору.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Вчинення виконавчих написів щодо стягнення заборгованості за рахунок предмета застави регламентується ст. 18, ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України, ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу», ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, (далі - Порядок), п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, (далі - Перелік).

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з п. п. 1.1, 1.2 глави 16 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Переліку, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Крім того, п. 2.1 глави 16 Порядку встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Таким чином, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Лише та обставина, що зазначена більша сума заборгованості за кредитом ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року (справа № 6-158цс15).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд враховуючи вказані норми матеріального права, виходив із того, що нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу СеменоваГ.В. вчиняючи виконавчий напис діяла в межах Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (в редакції, яка була чинною на час вчинення виконавчого напису від 27 вересня 2016 року), а та обставина, що зазначена сума заборгованості за кредитом більша ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору, оскільки загальна сума заборгованості змінюється щоденно в сторону збільшення залежно від тривалості затримки сплати боргу.

Позивачем укладені між сторонами кредитний договір та договір застави не оспорювалися, в установленому порядку ці договори або окремі їх умови недійсними не визнані.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновку суду апеляційної інстанції вони не впливають та його не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з 13обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», треті особи: Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов і кримінальних справ