Провадження №2/325/139/2017
Справа №325/292/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року Приазовський районний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді: Апалькової О.М.,

при секретарі: Цукановій Л.В.

за участю позивача ОСОБА_1 та її представника за довіреністю ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представника адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Приазовське в режимі відео конференції з Лозівським міськрайонним судом Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів та про відшкодування моральної і матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із зазначеним вище позовом (з урахуванням збільшення позовних вимог).

Просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь безпідставно набуті кошти в розмірі 20 000,00 гривень, з ОСОБА_4 на її користь безпідставно набуті кошти в розмірі 19 900,00 гривень, солідарно з відповідачів стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 200 000,00 гривень, матеріальну шкоду в розмірі 2145,68 гривень,відшкодувати судові витрати в розмірі 3200,00 гривень з урахуванням сплати судового збору 04.07.2017 року в розмірі 150,00 гривень,а всього 3 350,00 гривень в рівних долях.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у квітні 2014 року ОСОБА_3 запропонував її сину ОСОБА_6 здійснити грошовий вклад,тобто інвестувати грошові кошти у розмірі 40 000,00 гривен в компанію «Telex Free», пояснивши,що це здійснюється через розроблену в компютерній мережі програму, шляхом купування через дану програму акційних пакетів та в подальшому отримувати грошові прибутки,запевнивши,що це є безпечним і легально.10.04.2014 року ОСОБА_3, надавши два банківських рахунки,а саме:113744 та 882963 просив перевести вказану суму грошових коштів по 20 000,00 гривень на кожний рахунок.

В той же день, ОСОБА_6 звернувся до неї та до батька,ОСОБА_2 з проханням надати йому вказану суму грошей на деякий час, на що вони погодилися та через банківський термінал TS 0520529, розташований за адресою:м. Лозова, мікрорайон 3, буд.38/4, нею було перераховано вказану суму грошей на вказані рахунки,що підтверджується чеком номер 3252 від 10.04.2014 року,чеком номер 2743 від 10.04.2014 року.

Вказані банківські рахунки належали відповідачам,які на свої банківські рахунки отримали грошові кошти в розмірі 20 000,00 гривень - ОСОБА_3 (банківський рахунок №882963) та 19 900,00 гривень ОСОБА_4 (банківський рахунок № 113744), що підтверджується таблицею транзакції грошових коштів відповідачів.

Оскільки вказані грошові кошти мали перераховуватись на рахунок компанії «Telex Free», а ні на банківські рахунки відповідачів, вважає, що таким чином вказаними особами було безпідставно отримано грошові кошти у сумі 39 900,00 гривень .

Після перерахування грошей програма не працювала і обіцяних прибутків не отримувались. На вимогу добровільно повернути грошові кошти,відповідачами було повідомлено,що це є неможливо.

На сьогодні за заявою її чоловіка, ОСОБА_2 проводяться слідчі дії по кримінальному провадженню за шахрайство, що підтверджується витягом з кримінального провадження №000319 від 21.01.2016 року ,рішення по справі не винесено.

Так як гроші надавалися ОСОБА_2, а перерахунок здійснювала вона, вважає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, тому грошові кошти мають бути повернуті саме їй, оскільки саме вона здійснювала перерахунок грошових коштів та не порушуватиме права її чоловіка-Попова О.Г.

Крім того,від неправомірних дій відповідачів їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 200 000,00 гривень, оскільки вони порушують її права та членів її сімї,не бажають вирішити питання мирним шляхом, повернути грошові кошти,у звязку з чим вона зазнає моральні страждання. Вона не працює та знаходиться на утриманні чоловіка, який є пенсіонером, син інвалід 3 групи і сімя змушена протягом тривалого часу, починаючи з 2013 року стояти в чергах на пошті, звертатися до правоохоронних органів, суду, витрачати свій час з метою добитися справедливості та задоволення вимог і повернення незаконно отриманих коштів,а також приймати участь в апеляційних інстанціях. У неї велика родина, а саме: чоловік ОСОБА_2, син ОСОБА_6, донька ОСОБА_7, мати ОСОБА_8, зять ОСОБА_9, а також четверо онуків і вона не може їм уділяти певний час,у неї часто хворіє як мати так і онуки і їм також необхідно уділяти належну увагу,а їй разом з чоловіком приходиться контролювати та наглядати ходом досудового слідства з 2016 року по теперішній час.

Також вважає, що незаконними діями відповідачів вона та її родина несуть майнову шкоду в розмірі 2145,68 гривень, оскільки їй та чоловіку приходиться витрачати час, кошти на подачу скарг, клопотань, заяв, позовів до правоохоронних органів суду, виїжджати до міста Мелітополь Запорізької області для зясування всіх обставин по справі,а також не може до тепер повернути судовий збір.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Під час розгляду справи пояснила,що саме син ОСОБА_6 розмовляв з відповідачами і вони його переконували,що все буде добре. Вона чула тільки односторонню телефонну розмову її сина з кимось. В основному він розмовляв з ОСОБА_3 З розмови зрозуміла,що син вкладає гроші в якусь фірму і за це йому йдуть відсотки та додатковий заробіток.

Стверджує, що саме син, ОСОБА_6 попросив у неї гроші і вона погодилась йому допомогти.

Її права порушені в тому,що вона зайняла гроші сину,ОСОБА_6 і він обіцяв їй їх повернути,а відповідачі ввели його в оману. Особисто до неї відповідачі не звертались вложити кудись грошові кошти.

Діючи в інтересах сина ОСОБА_6, вона прийшла в банк і особисто перерахувала кожному гроші на вказані рахунки відповідачів , і цей факт підтверджується чеками.

Представник позивача ОСОБА_2, який дії за довіреністю в інтересах дружини, ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити,пославшись на ті обставини, які викладені в позовній заяві

Зазначив суду,що у нього є син ОСОБА_6, який через інтернет познайомився з дружиною відповідача ОСОБА_3

Вона запропонувала йому займатися підприємницькою діяльністю і він вкладав гроші в її бізнес. А потім йому на телефон подзвонив відповідач ОСОБА_3 і вони разом займалися продажем присадок для бензину,а потім за кордоном була відкрита фірма і він попросив перерахувати гроші в розмірі 40 000,00 гривень на картковий рахунок,після чого син поїхав до своєї матері, позивача по справі і вони разом взяли гроші і перерахували відповідачам по 20 000,00 гривень на їх карткові рахунки. Приблизно через пів року він почав турбуватися де гроші і зрозуміли,що відповідачі шахрайським шляхом обманули їх,у звязку з чим він звернувся до правоохоронних органів з ціллю порушення кримінального провадження за ст.190ч.1 КК України відносно даних осіб,була надана інформація та докази про те,що саме відповідачі через свої картки знімали кошти, які були їм перераховані. Звертався в різні органи,а також і до суду з даним позовом,оскільки відповідачі в добровільному порядку не бажають повернути грошові кошти. Підозра до відповідачів не предявлена і рішення по кримінальному провадженню до тепер не винесено.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечував та послався на те,що з ОСОБА_6 познайомився по інтернету, разом займалися паливними присадками, однак діяльність звернули, оскільки не було прибутку. В черговий раз зателефонували один одному і він розповів про одну тему в інтернеті, а саме купувати послуги звязку, щоб дзвонити за кордон за зниженими тарифами. Такі пакети купувались по всьому світу. Через компанію «Telex Free», яка знаходиться в Бразілії і яка пропонувала купувати пакети звязку, а саме в інтернеті, купуються програми, активується код, після чого здійснюються дзвінки або по скайпу, або через мобільного оператора. ОСОБА_6 про це дізнався і запитав як заробити гроші на що він повідомив,що на сайті компанії розмір інвестиції складає 300-400 доларів США. Натомість компанія надає оптом пакети звязку та нараховує дивіденди від обєму покупок. В чаті був ОСОБА_6 та інші люди,які пропонували внутрішню валюту. За допомогою цієї валюти йому допомогли проплатити за пакети, а потім пакети купувались якимись людьми,а в замін ОСОБА_6 повинен був перевести рівно ту суму грошей,які були потрачені. Особисто чи він, чи не він перевів гроші, не знає, однак не заперечує про те, що гроші в розмірі 20 000,00 гривень були перераховані на його картковий рахунок і він їх зняв. А потім всі учасники дізнались про те,що компанія обявила себе банкротом і всім розіслала листи,що компанія не може розрахуватися і вони стали ждати, а потім перестав вірити, що гроші будуть повернуті, оскільки також вложив в покупку пакетів і зрозумів, що також втратив гроші. Грошові кошти він не привласнив,оскільки гроші пішли в компанію, тому претензії потрібно предявляти ні до нього, а до компанії. Особисто ні з ОСОБА_1, ні з ОСОБА_2 він не знайомий, але не заперечує про те, ще один раз коротко розмовляв по телефону з ОСОБА_2 В правоохоронні органи він особисто не звертався,так як певний час чекав,а потім зрозумів,що компанія,яка знаходиться за кордоном ніколи не розкрутиться. Його допитували в поліції,однак він відмовився від дачі показань, оскільки відносно нього була дана недостовірна інформація.

Відповідач ОСОБА_4 також проти позову заперечував та пояснив суду,що в компанії «Telex Free» він був зареєстрований або з 2013, або з 2014 року, рік не памятає, оскільки пройшло багато часу. Його знайомі користуються послугами звязку, дзвонять за кордон і йому також захотілось попробувати зайнятися бізнесом разом з ОСОБА_3., який доводиться йому родичем. З ОСОБА_6 знаком опосередковано, знає про нього,що є такий успішний чоловік,працює юристом. На сайті компанії зявилась обява про те,що є можливість вложити більш грошей,а так як у нього грошей не було,ОСОБА_6 попросив як його так і ОСОБА_3 допомогти зробити проплату через інтернет в цю компанію для того,щоб купити більш пакетів звязку. Оскільки в компанії знайомих було багато і у них була внутрішня валюта, він попросив проплатити, а потім гроші передасть. Дійсно, на його картковий рахунок поступили гроші, приблизно 19 900,00 гривень, а ось звідки і від кого, не знає,оскільки ніякої інформації немає і у позивача та її представника таких доказів немає. Розмову вів з ОСОБА_6, писав йому в скайпі. Через рік на його телефон подзвонив ОСОБА_2 і сказав, щоб він не турбувався і разом розкручувати цю ситуацію,а також те,що буде подавати заяву в органи на те, що йому та ОСОБА_3 були переведені гроші, на що він відповів, що з ним він ніяких справ не вів і більш він ні з ким не спілкувався. Гроші, які він отримав, були переведені іншим учасникам компанії,які зайняли внутрішні гроші для ОСОБА_6,це віртуальні гроші. Гроші пішли на ті цілі, про які була домовленість у нього з ОСОБА_6, який сказав, що гроші він переведе тільки тоді як отримує послуги,а саме отримує пакети звязку і він їх отримав, оскільки перевів гроші, а якщо б він пакети не отримав гроші не перераховував. Не заперечував про те, що його допитували в поліції в якості свідка,однак інформація була неправдива і він відмовився від дачі показань.

Представник відповідачів адвокат ОСОБА_5 проти позову заперечував пославшись на те,що позов є безпідставним,оскільки відповідачі не вважають себе винуватими. Фактично ніякої домовленості між позивачем та відповідачами не існувало.

Не заперечує про те,що відповідачі отримали кошти,які були передані ними для третіх осіб,але доказу такого суду не може надати.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 зі сторони позивача показав суду,що відповідачі познайомились з ним по інтернету. По соціальній мережі, в контакті спочатку він познайомився з дружиною ОСОБА_3- ОСОБА_10, з якою займався бізнесом, продавав присадки для бензину, миючі засоби. Однак справа не пішла і тоді ОСОБА_3 запропонував йому вкласти гроші в програму компанії «Telex Free» десь у другій половині 2012 року. В інтернеті відкрився якийсь кабінет. Він погодився і спочатку купив пакети звязку чи на 100, чи на 300 доларів США, а також отримав від компанії дивіденди. А потім в квітні 2013 року йому подзвонив знов ОСОБА_3 і сказав, що проводиться акція, що можна заробити великі гроші, оскільки всі учасники компанії скупляють пакети і все це надійно. Йому були повідомлені карткові рахунку на які він повинен був перерахувати гроші по 20 000,00 гривень, а всього 40 000,00 гривень. Оскільки таких грошей у нього не було, він звернувся до позивача, яка доводиться йому матірю. Коли він спілкувався з ОСОБА_3, мати знаходилась разом з ним і чула як вони між собою спілкувались і потім спросив у матері, чи зможе вона йому надати такі гроші, на що вона сказала, що дасть. Він повідомив матері розрахункові рахунки і після цього вона в банку здійснила дві банківські операції, перерахувавши гроші. Через декілька днів він подзвонив ОСОБА_3 і спросив, що там з грошима, однак він повідомив, що компанія закрилась і що нічого не вийде і що ми програли. Він відповів,що це шахрайство і попросив повернути гроші, на що він сказав, що це неможливо, так як гроші пішли в цю мережу,однак куди пішли гроші він не показував. На його думку вони знали, що компанія буде закриватися і гроші вони присвоїли. Стверджує, що ніякі послуги, а саме пакети звязку після перерахування грошей він не отримав.

З позовом звернувся ні він,а його мати тому,що гроші були від неї. Звернувшись до позивача з проханням надати йому ці кошти, мати погодилась допомогти. Він попросив переказати кошти на ті рахунки,які він їй надав,на що позивач погодилася і особисто пішла до банку та перерахувала гроші на вказані рахунки.

Суд, вислухавши пояснення сторін,свідка, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини:

Так, судом встановлено, що 10.04.2014 року позивач ОСОБА_1 на прохання її сина,ОСОБА_6,зайнявши останньому грошові кошти 40 000,00гривень,який зобовязався їй повернути,діючи в його інтересах,особисто перерахувала відповідачам на вказані карткові рахунки грошові кошти, а саме: ОСОБА_3 - 19 900,00 гривень, ОСОБА_4 20 000,00 гривень,що підтверджується чеками за номерами 2743 та 3252 та таблицею транзакції грошових коштів (а.с.21-22,а.с.25-26).

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позов було пред'явлено до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі ст. 1212 ЦК України. Позивач не лише зазначив норму права, а й обґрунтував свої позовні вимоги посиланням на положення ст. 1212 ЦК України, вважав спірні грошові кошти безпідставно набутими відповідачами.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Таким чином, навіть якщо договір сторонами укладено у формі, яка не відповідає вимогам закону, це не свідчить про те, що він не є укладеним. Разом з тим, правила ст. 1212 ЦК України застосовуються тоді, коли майно передано на виконання юридично ще не укладеного договору.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року № 6-88цс13.

Згідно правового висновку Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122 цс 14, стаття 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності,а також пояснення позивача ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6, які стверджували, що гроші, які вона особисто перерахувала кожному на картковий рахунок відповідачів по справі, який був зазначений сином, є спільною власністю її та її чоловіка-Попова О.Г.

На звернення сина ОСОБА_6 надати гроші, з метою отримання послуг звязку, для передачі відповідачам,погодилась на прохання сина,у звязку з чим перерахувала гроші.

Як свідчить аналіз матерiалiв справи, на цей час позивач,яка діяла в інтересах сина, немає права вимагати від відповідачів повернення безпідставно отриманих коштів, оскільки між нею та її сином ОСОБА_11 існують цивільно-правові зобов*язання щодо повернення коштів, між собою вони виконали зазначені зобов*язання,тому позивач не позбавлена можливості вимагати від нього виконання цих зобов*язань, отже право позивача може бути поновлене за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Крім того, відповідачі спростували факт існування між ними та позивачем зобовязальних правовідносин,а наполягали на тому і були впевнені в тому,що грошові кошти отримані саме від ОСОБА_6, а ні від позивача ОСОБА_1.

За змістом вимог ст. 11 ЦПК України, тільки позивач має право визначати підставу позову. ОСОБА_1 підставою позову зазначила саме ст. 1212 ЦК України, обґрунтувала свої позовні вимоги з посиланням на безпідставність набуття коштів відповідачами.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушень, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений Законами України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають задоволенню,оскільки відсутні підстави для задоволення позову про стягнення з відповідачів коштів на підставі 1212 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,6, 10,11,60,212-215,218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів та про відшкодування моральної і матеріальної шкоди - відмовити

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.М.Апалькова