Справа № 363/1398/16-ц Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/2256/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 35 22.06.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді Сержанюка А.С., членів колегії суддів Коцюрби О.П., Мережко М.В., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 лютого 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог, з врахуванням уточнень та доповнень, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» суми завданих збитків у розмірі 10 960,37 грн. відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що представником позивача не надано суду жодного належного доказу наявності протиправної поведінки ОСОБА_2, або його винних дій чи бездіяльності, що призвели до нестачі м'ясопродукції, а також причинного звязку між його винними діями чи бездіяльністю і шкодою, що настала.

Отже, за таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права при його ухваленні.

Просить рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 лютого 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Суд, зясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», №379 КА/к-п від 20 квітня 2011 року ОСОБА_2 прийнято на роботу підмінним водієм автофургонів та рефрижераторів автоколони №2 транспортного департаменту Гаврилівського птахівничого комплексу з 21 квітня 2011 року, за його згодою виконувати додаткові обовязки експедитора із доплатою 0,25 посадового його окладу ( а.с. 15 т. 1 ).

21 квітня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» та ОСОБА_2 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №76-В, згідно умов якого, працівник, що займає посаду водія автоколони №2 транспортного департаменту і виконує роботу безпосередньо повязану з експлуатацією автомобіля, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввіреного йому підприємством автомобіля, зобовязується дбайливо ставитися до переданого йому в експлуатацію автомобіля і вживати заходів для попередження збитків, своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввіреного йому автомобіля ( а.с. 16 т. 1 ).

В свою чергу, підприємство зобовязується створювати працівникові умови, необхідні для нормальної праці та забезпечення повного збереження ввірених йому матеріальних цінностей, знайомити працівника з чинним законодавством щодо матеріальної відповідальності працівників за збитки, нанесені підприємству, установі, організації, а також із чинними інструкціями, нормативами та правилами збереження, приймання, обробки, продажу ( збуту ), перевезення або застосування у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей ( там же ).

Крім того, 21 квітня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» та ОСОБА_2 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №76-Е, згідно умов якого, працівник, що займає посаду експедитора автоколони №2 транспортного департаменту і виконує роботу безпосередньо повязану з прийманням для доставки, доставки та передачі переданих йому матеріальних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей та зобовязується дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для попередження збитків, своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей, вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей, брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей ( а.с. 17 т. 1 ).

Підприємство в свою чергу, зобовязується створювати працівникові умови, необхідні для нормальної праці та забезпечення повного збереження ввірених йому матеріальних цінностей, знайомити працівника з чинним законодавством щодо матеріальної відповідальності працівників за збитки, нанесені підприємству, установі, організації, а також із чинними інструкціями, нормативами та правилами збереження, приймання, обробки, продажу (збуту), перевезення або застосування у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей ( там же ).

Згідно до п. 4 договору №76-Е від 21 квітня 2011 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо збитки завдані не з його вини ( там же ).

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» від 08 червня 2011 року №226 КА/к-п-д ОСОБА_2, підмінного водія автофургонів та рефрижераторів автоколони №2 транспортного департаменту Гаврилівського птахівничого комплексу, з 08 червня 2011 року переведено водієм автофургону та рефрижератора «DAF FT CF 85», держномер АА 58 63 ЕВ цієї ж автоколони, із оплатою праці відповідно до штатного розпису ( а.с. 18-20 т. 1 ).

Крім того, згідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» від 11 листопада 2011 року №579 КА/к-п-д ОСОБА_2 водія автофургонів та рефрижераторів автоколони №2 транспортного департаменту Гаврилівського птахівничого комплексу, з 11 листопада 2011 року переведено водієм автофургону та рефрижератора «DAF TE 86 NCA», держномер АІ 81 35 АМ цієї ж автоколони, із оплатою праці відповідно до штатного розпису ( а.с. 21 т. 1 ).

Відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» від 30 грудня 2011 року №665 КА/к-п-д ОСОБА_2 водію автофургону та рефрижератора «DAF TE 86 NCA», деожномер АІ 81 35 АМ автоколони №2 транспортного департаменту філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», з 01 січня 2012 року за його згодою переведено виконувати додаткові обовязки в порядку суміщення посади експедитора в межах установленої тривалості робочого дня із доплатою 0,25 посадового окладу експедитора ( а.с. 22-24 т. 1 ).

01 січня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» та ОСОБА_2 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №177-В, згідно умов якого, працівник, що займає посаду водія автоколони №2 транспортного департаменту, який виконує роботу безпосередньо повязану з експлуатацією автомобіля, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввіреного йому підприємством автомобіля для використання у виробничих цілях зобовязується дбайливо ставиться до переданого йому в експлуатацію автомобіля і вживати заходів для попередження збитків, своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпечення збереження ввіреного йому автомобіля ( а.с. 25 т. 1 ).

В свою чергу, підприємство зобовязується створювати працівникові умови, необхідні для нормальної праці та забезпечення повного збереження ввірених йому матеріальних цінностей, знайомити працівника з чинним законодавством щодо матеріальної відповідальності працівників за збитки, нанесені підприємству, установі, організації, а також із чинними інструкціями, нормативами та правилами збереження, приймання, обробки, продажу ( збуту ), перевезення або застосування у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей ( там же ).

Крім того, 01 січня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» та ОСОБА_2 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №177-Е, згідно умов якого, працівник, що займає посаду експедитора автоколони №2 транспортного департаменту і виконує роботу безпосередньо повязану з прийманням для доставки, доставки та передачі переданих йому матеріальних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей та зобовязується дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для попередження збитків, своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей, вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей, брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей ( а.с. 26 т. 1 ).

Підприємство, в свою чергу, зобовязується створювати працівникові умови, необхідні для нормальної праці та забезпечення повного збереження ввірених йому матеріальних цінностей, знайомити працівника з чинним законодавством щодо матеріальної відповідальності працівників за збитки, нанесені підприємству, установі, організації, а також із чинними інструкціями, нормативами та правилами збереження, приймання, обробки, продажу ( збуту ), перевезення або застосування у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей ( там же ).

Згідно до п. 4 договору №177-Е від 01 січня 2012 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо збитки завдані не з його вини ( там же ).

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Аргомарс» від 17 січня 2013 року №60 КА/к-п-д, ОСОБА_2 водія автофургону та рефрижератора «DAF TE 86 NCA», держномер АІ 81 35 АМ автоколони №2 транспортного департаменту, з 17 січня 2013 року переведено водієм автофургону та рефрижератора «DAF FT CF 85.410», держномер АІ 90 22ЕВ цієї ж автоколони, із оплатою праці до штатного розпису ( а.с. 27 т. 1 ).

01 січня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» та ОСОБА_2 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №190-В, згідно умов якого, працівник, що займає посаду водія автоколони №2 транспортного департаменту, який виконує роботу безпосередньо повязану з експлуатацією автомобіля, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввіреного йому підприємством автомобіля для використання у виробничих цілях зобовязується дбайливо ставиться до переданого йому в експлуатацію автомобіля і вживати заходів для попередження збитків, своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпечення збереження ввіреного йому автомобіля ( а.с. 28 т. 1 ).

В свою чергу, підприємство зобовязується створювати працівникові умови, необхідні для нормальної праці та забезпечення повного збереження ввірених йому матеріальних цінностей, знайомити працівника з чинним законодавством щодо матеріальної відповідальності працівників за збитки, нанесені підприємству, установі, організації, а також із чинними інструкціями, нормативами та правилами збереження, приймання, обробки, продажу ( збуту ), перевезення або застосування у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей ( там же ).

Крім того, 01 січня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» та ОСОБА_2 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №190-Е, згідно умов якого, працівник, що займає посаду експедитора автоколони №2 транспортного департаменту і виконує роботу безпосередньо повязану з прийманням для доставки, доставки та передачі переданих йому матеріальних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей та зобовязується дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для попередження збитків, своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей, вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей, брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей ( а.с. 29 т. 1 ).

Підприємство в свою чергу, зобовязується створювати працівникові умови, необхідні для нормальної праці та забезпечення повного збереження ввірених йому матеріальних цінностей, знайомити працівника з чинним законодавством щодо матеріальної відповідальності працівників за збитки, нанесені підприємству, установі, організації, а також із чинними інструкціями, нормативами та правилами збереження, приймання, обробки, продажу (збуту), перевезення або застосування у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей ( там же ).

Згідно до п. 4 договору №190-Е від 01 січня 2014 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо збитки завдані не з його вини ( там же ).

Наказом Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» №776 КА/к-з від 11 серпня 2015 року ОСОБА_2 звільнено за власним бажання з посади водія автофургону «DAF FT CF 85/410», держномер АІ 90 22 ЕВ, автоколони №2 відділу експлуатації транспорту автотранспортного парку, а також скасовано суміщення посади експедитора ( а.с. 30 т. 1 ).

Згідно довідки, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» №204 від 03 березня 2016 року, станом на 11 сернпя 2015 року заборгованість ОСОБА_2 перед філією «Гаврилівський птахівничий комплекс» Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» по завданим збиткам склала 29 376,18 грн. ( а.с. 32 т. 1 ).

Враховуючи зазначену заборгованість позивач звернувся до суду із названим позовом ( а.с. 1-9 т. 1 ).

Під час судового засідання позивач звернувся із заявою про зменшення позовних вимог, де просив стягнути із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю 10 960,37 грн. ( а.с. 216-217 т. 3 ).

На підтвердження цих вимог надав інформацію щодо кількості убутку м'ясопродукції, перевезеної водієм відповідачем за період з 03 липня 2014 року по 24 липня 2015 року, з врахуванням наказу Міністерства торгівлі СРСР від 29 грудня 1984 року №339 «Норми природного убутку мяса і м'ясопродукції при міжміських перевезеннях в авторефрижераторах», зокрема, 11 357,31 грн., з яких із ОСОБА_2, у рахунок погашення заборгованості, утримано 396,94 грн. ( а.с. 218-228 т. 3 ).

Однак, жодного належного та допустимого доказу щодо наявності протиправної поведінки відповідача або його винних дій/бездіяльності, що призвели до нестачі мясопродукції, а також причинного звязку між такими його винними діями/бездіяльністю та спричиненою шкодою, позивач, у порушення положень ст.ст. 58-60 ЦПК України, не надав.

Крім цього, згідно правовової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України у справі №6-1263цс15 від 02 березня 2016 року, серед іншого, зазначено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди ( частина третя статті 233 КЗпП України ).

Отже, строк звернення до суду у справах щодо трудових правовідносин врегульовано положеннями КЗпП України. Спірні правовідносини у справі, яка переглядається, регулюються положеннями КЗпП України, статтею 233 якого встановлено строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Як роз'яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

За таких обставин, доводи позивача про те, що про факти заподіяння шкоди відповідачем йому стало відомо лише 11 серпня 2015 року, тобто в день звільнення з роботи останнього, не ґрунтуються на вимогах закону.

Позивачем надані видаткові накладні та акти прийому передачі продукції за період з 03 липня 2014 року по 24 липня 2015 року, що є днем виявлення шкоди в кожному окремому випадку ( а.с. 57-176 т. 3 ).

При цьому, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом 05 квітня 2016 року ( а.с. 1-5 т. 2 ), відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості за період із 03 липня 2014 року по 05 квітня 2015 року заявлені з пропуском строку в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди в порушення положень ст. 233 КЗпП України.

Окрім іншого, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили 25 жовтня 2016 року, відмовлено у задоволенні аналогічних вимог, заявлених до ОСОБА_3 із яким відповідач здійснював експедитування товару, в т.ч. і за вказаний позивачем період, за їх необґрунтованістю ( а.с. 74-80 т. 4 ).

За таких обставин, суд правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і прийшов до висновку, на підставі, зокрема, ст.ст. 127, 130, 133, 134, 135-3, 137 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог та ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення на підставі належних та допустимих доказів.

Таким чином, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 130, 134, 135-1, 138 України, ст. 213 ЦПК України, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи і повністю спростовуються зазначеними доказами по справі, які суд відносить до числа належних, допустимих і достовірних по змісту згідно положень ст.ст. 58, 59, 212 ЦПК України.

Інші доводи, викладені в апеляції, зокрема, про те, що позивачем доведений склад матеріальної відповідальності, до якої призвело недбайливе ставлення відповідача до переданих матеріальних цінностей, невжиття заходів для попередження збитків, несвоєчасне повідомлення керівництва підприємства про всі обставини, що загрожують їх збереженюю, незабезпечення ведення обліку, складання і передачі ввірених цінностей, на переконання апеляційного суду та у силу викладеного, не спростовують висновки суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог і не є підставою для задоволення апеляційних вимог.

Не слугують підставою для задоволення позову, з огляду на наведене, і надані позивачем докази, зокрема, акти прийому-передачі продукції, видаткові накладні, накази про утримання, проведені, із заробітної плати, акти про відмову з їх ознайомленням, довідка та розрахунки, з точки зору позивача, заподіяної шкоди ( а.с. 32, 33, 34-38 т. 1, а.с. 42-44 т. 4 ).

Таким чином, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, а тому оскаржуване рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» відхилити. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 лютого 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_4