Ухвала іменем україни 21 червня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Коротуна В.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вони, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 грудня 2008 року, є власниками квартири АДРЕСА_1. Поверхом вище знаходиться квартира № 47, яка належить на праві власності ОСОБА_5, разом з якою в квартирі зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_7

01 січня 2015 року відповідачі затопили їхню квартиру. За фактом залиття 26 лютого 2015 року комісією ПК «Житломасив» було складено акт, в якому зазначено, що залиття квартири відбулось внаслідок пошкодження під мийкою колби фільтра холодного водопостачання у квартирі відповідачів.

Зазначали, що внаслідок вказаного залиття їм було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 31 258 грн 50 коп. Крім того, вони зазнали моральних страждань, які призвели до порушення неможливості вести активне суспільне життя, запрошувати гостей.

Посилаючись на вказані обставини та, з урахуванням поданих уточнень, просили стягнути з відповідачів на їхню користь матеріальну шкоду в розмірі 31258 грн 50 коп, у відшкодування моральної шкоди -

15 000 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 в рівних частинах матеріальну шкоду в розмірі 13 566 грн, витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі

3 000 грн, моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що залиття квартири позивачів відбулось з вини ОСОБА_5, яка є власником квартири АДРЕСА_1, а тому з неї підлягає стягненню вартість ремонтно-відновлювальних робіт, з урахуванням будівельних матеріалів, та моральна шкода, завдана позивачам внаслідок вказаного залиття, у розмірі 5 000 грн. При цьому судом зазначено про відсутність взаємозв'язку між пошкодженням меблів та кондиціонеру позивачів і вказаним залиттям.

Колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 15 грудня 2008 року та копії технічного паспорту квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 та

ОСОБА_4

На підставі договору купівлі-продажу від 31 березня 2006 року,

ОСОБА_5 є власницею квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та копією технічного паспорту на квартиру.

01 січня 2015 року відбулося затоплення квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Факт затоплення квартири підтверджуються актом про обстеження квартири від 26 лютого 2015 року, згідно якого причиною залиття було пошкодження колби фільтру холодного водопостачання у вище розташованій квартирі № 47.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, зобов'язані забезпечувати її схоронність, проводити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт.

Згідно з абз. 5 п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року (з наступними змінами) власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Таким чином, будучи власником квартири, ОСОБА_5 зобов'язана була контролювати стан технічного обладнання (в тому числі колби фільтру холодного водопостачання) у своїй квартирі та своєчасно проводити їх ремонт.

Враховуючи, що несправність колби фільтру холодного водопостачання у квартирі ОСОБА_5 призвело до залиття квартири позивачів, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вказаного залиття.

Суди першої та апеляційної інстанцій вірно визначилися із характером спірних правовідносин, надали їм правову оцінку, правильно застосували норму права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшли висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться виключно до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

При цьому доводи касаційної скарги щодо неправильного розподілу судових витрат є необґрунтованими. Судами правильно застосовано положення ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_5 у касаційній скарзі, були предметом розгляду у судах попередніх інстанцій, при їх дослідженні і встановленні судами було дотримано норми матеріального та процесуального права.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від

25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

О.В. Попович