АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 672/349/17
Провадження № 22-ц/792/1298/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар Гриньова А.М.

за участю апелянтки ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Городоцького районного суду від 08 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянтки, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись до суду ОСОБА_1 зазначала, що з 1991 року по 1999 рік перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого народилося двоє дітей: донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2. У 1999 році за рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. Позивачка вказувала, що на даний час син є повнолітнім, проте навчається на 2 курсі денної форми навчання гуманітарно-педагогічного факультету Хмельницького національного університету з терміном закінчення навчального закладу 30.06.2019 р. ОСОБА_3 не може влаштуватися на роботу, оскільки навчається на денній формі, стипендії не отримує, іншого джерела доходу не має та знаходиться на утриманні матері. Позивачка зазначає, що на утримання сина потрібні додаткові витрати, оскільки він часто хворіє та потребує якісного харчування і лікування. Також, значні витрати йдуть на оплату проживання у гуртожитку, відвідування спортивного клубу, придбання одягу, взуття, додаткової начальної літератури, оплату послуг мережі Інтернет, мобільного звязку, проїзду у громадському транспорті. ОСОБА_1 зазначає, що відповідач на утримання сина матеріальної допомоги добровільно не надає, а вона не працює, в звязку із цим не має матеріальної можливості утримувати дитину сама, а тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання 30.06.2019 р.

Заочним рішенням Городоцького районного суду від 08 червня 2017 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 20.03.2017 року до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку. Право на утримання припинити у разі припинення навчання ОСОБА_3 Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку та вказує, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим, судом не було враховано усі обставини справи, внаслідок чого прийнято рішення стягувати аліменти в частці від заробітку відповідача, а не у твердій грошовій сумі. Апелянтка зазначає, що суд не звернув уваги на те, що дохід відповідача, як адвоката та підприємця є мінливий і прийняв необґрунтоване рішення про стягнення аліментів у частці від заробітку. На думку апелянтки, встановити реальний місячний дохід платника аліментів не можливо, оскільки відповідач подає в органи ДФС річну декларацію про доходи за минулий рік, ця інформація є конфіденційною, а аліменти повинні сплачуватися у частці від доходу щомісячно. Зважаючи на викладене ОСОБА_1 просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Апелянтка апеляційну скаргу підтримала та просить її задовольнити.

Відповідач до суду не зявився, про причини неявки суду не повідомив, однак про день і час слухання справи повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_3 також до суду не зявився, направивши клопотання щодо розгляду справи за його відсутністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, який навчається на 2 курсі денної форми навчання гуманітарно-педагогічного факультету Хмельницького національного університету.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вірно виходив із того, що відповідач, відповідно до свідоцтва №170 від 24.12.1997 року, виданого Чернігівською обласною КДКА, займається адвокатською діяльністю, тобто має регулярний дохід, а тому обґрунтовано стягнув аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до розяснень, що викладені в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В силу положень ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув уваги на те, що дохід відповідача, як адвоката та підприємця є мінливий, і тому прийняв необґрунтоване рішення про стягнення аліментів у частці від заробітку є недоведеними, адже відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегією суддів встановлено, що апелянткою не надано належних і допустимих доказів на підтвердження мінливості доходу відповідача і самі лише посилання в апеляційній скарзі на те, що дохід ОСОБА_2 є мінливим в розумінні ст. 57 ЦПК України не є доказами. А згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, встановивши, що повнолітній син сторін продовжує навчання та в звязку із цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має регулярний дохід, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання у частці від заробітку (доходу) ОСОБА_2 на підставі ст. 200 СК України.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. Керуючись ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Зачоне рішення Городоцького районного суду від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_6

Судді /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_4

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Справа № 22ц/792/1298/17

Доповідач Корніюк А.П. Категорія: 50