Справа № 461/7166/16 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/2438/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 13 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької про визнання незаконним та скасування наказу, -

в с т а н о в и л а:

04.11.2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької, в якому просив визнати незаконними та скасувати наказ від 29.06.2016р. №103 «Про зміну істотних умов праці (введення контрактної форми трудового договору)» та наказ від 13.09.2016р. №124 «Про внесення змін до наказу від 29.06.2016р. №103 «Про зміну істотних умов праці (введення контрактної форми трудового договору)»».

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що працює у Львівському національному академічному театрі опери та балету імені Соломії Крушельницької артистом оркестру та головою первинної профспілкової організації, що діє в установі. У відповідності до наказу від 13.09.2016р. №124 «Про внесення змін до наказу від 29.06.2016р. №103 «Про зміну істотних умов праці (введення контрактної форми трудового договору)» з 21.11.2016 року змінюються істотні умови праці художнього та артистичного персоналу театру, а саме запроваджується контрактна форма трудового договору. Вважає, що даний наказ не відповідає вимогам Конституції України, Кодексу Законів про працю України та порушує його конституційне право на працю, передбачене ст.43 Конституції України.

24.01.2017 року позивач уточнив позовні вимоги, просив визнати незаконним та скасувати розділ перший Наказу від 29.12.2016 р. «Про ОСОБА_2.», визнати незаконним п.1 розділу 7 Контракту від 29.12.2016р. №85-о, укладеного з ОСОБА_2

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької про визнання незаконним та скасування наказувідмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції помилково враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 26.12.2012 року у справі № 6-156цс12, відповідно до якої на контрактну форму трудового договору не поширюються положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством про працю, є недійсними. Вважає, що дана правова позиція не може застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки спонукання працівника, який працює на умовах безстрокового трудового договору до укладення контракту з обмеженим строком його дії є погіршенням його становища. Вказує на те, що судом першої інстанції не була розглянута позовна вимога про визнання незаконним п. 1 розділу 7 Контракту від 29.12.2016 року № 85-о, укладеного з ОСОБА_2, що підтверджується відсутністю будь-яких посилань та обґрунтувань щодо задоволення чи відмови у її задоволенні.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч.3 ст.21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини 3 статті 21 КЗпП України №12-рп/98 від 09.07.1998р. роз'яснено, що контрактна форма трудового договору може впроваджуватись лише законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28.01.2016 року №955-VIII статті 19, 20 Закону України « Про театри і театральну справу» викладено у новій редакції.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про театри та театральну справу» до професійних творчих працівників театру належать художній та артистичний персонал театру. Трудові відносини з професійними, творчими працівниками, художнім та артистичним персоналом державних та комунальних театрів оформлюються шляхом укладання контрактів.

Відповідно до п.п. 2, 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28.01.2016 року №955-VIII набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з пунктом 9 статті 36 Кодексу законів про працю України. Ця норма не поширюється на професійних творчих працівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до 5 тисяч жителів. З працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 26.12.2012 року по справі №6-156цс12, на контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36цього Кодексу.

У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року роз'яснено, що відмова працівника укласти контракт може бути підставою для припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП України у тому разі, коли відповідно до законодавства така форма трудового договору для даного працівника була обов'язкова.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 КЗпП України та ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 01.07.2015 року по справі 6-703цс15, рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Встановлено, що ОСОБА_2працює у Львівському національному академічному театрі опери та балету імені Соломії Крушельницької артистом оркестру та головою первинної профспілкової організації, що діє в установі.

Наказом генерального директора Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької «Про зміну істотних умов праці (введення контрактної форми трудового договору)» № 103 від 29.06.2016 року, винесеному на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів» від 28.01.2016 року №955-VIII з 03.09.2016 року змінено істотні умови праці художньому та артистичному персоналу театру та запроваджено контрактну форму трудового договору (припинити безстрокові трудові договори та укласти контракт) (а.с.8).

Наказом першого заступника генерального директора Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької №124 від 13.09.2016 року «Про внесення змін до наказу від 29.06.2016 року №103 «Про зміну істотних умов праці (введення контрактної форми трудового договору)» пункт 1 наказу від 29.06.2016 року №103 викладено в такій редакції: «З 21.11.2016 року змінити істотні умови праці художньому та артистичному персоналу Театру: запровадити контрактну форму трудового договору (припинити безстрокові договори та укласти контракти)» (а.с.9).

Встановлено, що ОСОБА_2 відмовився підписувати попередження про зміну істотних умов праці, що підтверджується відповідними актами від 01.07.2016 року та від 21.09.2016 року (а.с. 68, 69). Наведене свідчить про те, що позивач був належним чином ознайомлений з наказом № 103 від 29.06.2016 року «Про зміну істотних умов праці (введення контрактної форми трудового договору)».

24.11.2016 року адміністрацією театру листом №350 скеровано у профспілковий комітет Первинної профспілкової організації Театру та у Львівську обласну профспілкову організацію Профспілки працівників культури України подання про надання згоди на розірвання трудового договору із ОСОБА_2, у зв'язку із введенням контрактної форми трудового договору (а.с.122). Профспілковий комітет Первинної профспілкової організації Театру та у Львівська обласна профспілкова організація Профспілки працівників культури України не надали згоди на розірвання трудового договору з позивачем (а.с.124, 126-128). Однак, відмова профспілкових організації в наданні згоди на звільнення ОСОБА_2, не містить належного правового обґрунтування незаконності звільнення позивача.

Встановлено, що 29 грудня 2016 року з ОСОБА_2 укладено трудовий договір - контракт строком на один рік. Підставою для укладення контракту на один рік стали рекомендації Художньої ради, сформовані за критерієм професійності артистів.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що видача відповідачем наказу № 103 від 29.06.2016 року «Про зміну істотних умов праці (введення контрактної форми трудового договору)», наказу № 124 від 13.09.2016 року «Про внесення змін до наказу від 29.06.2016 року №103 «Про зміну істотних умов праці (введення контрактної форми трудового договору)» відповідають вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28.01.2016 року. Строковий трудовий договір з позивачем укладено дотриманням трудових прав працівника ОСОБА_2, без фактичного погіршення його становища, з дотриманням процедури зміни істотних умов праці, без порушення гарантій для працівників, обраних до профспілкового органу, передбачених ст. 232 КзПП України.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 13 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.