Ухвала

29 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості з орендної плати за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з орендної плати.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 9 жовтня 2013 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір суборенди нежитлових приміщень, згідно з яким останній передано в тимчасове користування частину нежитлових приміщень площею 120 кв.м, розташованих по АДРЕСА_1, строком до 9 жовтня 2014 року та орендною платою за один календарний місяць у сумі 4 800 грн.

17 вересня 2014 року ОСОБА_3 направила ОСОБА_2 вимогу щодо оплати заборгованості з орендної плати за період з листопада 2013 року по вересень 2014 року у розмірі 52 800 грн.

22 жовтня 2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги за договором найму нежитлових приміщень, укладеним 9 жовтня 2013 року.

Оскільки ОСОБА_2 вимогу від 17 вересня 2014 року не виконала, ОСОБА_1 просив стягнути на свою користь заборгованість у сумі 52 800 грн.

Справа переглядалась судами неодноразово.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2016 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Оскільки наведені у касаційній скарзі доводи дають підстави для висновку, щодо необхідності перевірки правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості з орендної плати за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2016 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко

Судді: Є.П.Євграфова

Т.Л.Ізмайлова