ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5051/15-ц
Провадження № 2/210/197/17
У Х В А Л А

іменем України

"19" червня 2017 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого судді Літвіненко Н.А.

секретаря Севанян М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до КП «Криворіжтепломережа» про порушення прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до КП «Криворіжтепломережа» про порушення прав споживача

Позивач ОСОБА_2 надав суду заяву про відвід головуючого по справі судді Літвіненко Н.А., так як він не ознайомився з матеріалами справи та судя неодноразово розглядала справи та відмовляла йому у позові, у зв'язку з чим не довіряє головуючому у справі.

Сторонни в судове засідання не з'явилися, їх неявка не є перешкодою для вирішення процесуальних питань, у тому числі щодо наявності підстав для відводу, чи самовідводу.

Головуючий у справі заявив самовідвід, з тих підстав, що позивач у справі неодноразово не з'являється до судового засідання, надаючи заяви про відкладення розгляду справи, не мотивуючи підстави своєї неявки в судове засідання, не даючи таким чином розглядати справу. Крім того, після подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи, ознайомлюватися зі справою не прийшов,обмовляючи таким чином помічника судді та головуючого по справі про ненадання йому матеріалів справи для ознайомлення, що на думку головуючого по справі є підставами для самовідводу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що підстав для задоволення відводу сторони позивача не вбачається, оскільки вони є невмотивовані та необгрунтовані з точки зору цивільно-процесуального законодавства.

Разом із тим, головуючий вважає, що існують підстави для самовідводу головуючого від розгляду справи, у зв"язку з наступним.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі «Фельдман проти України», заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97). Застосовуючи об'єктивний критерій, слід з'ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об'єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Iталії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

У цьому зв'язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється» (див. рішення у справі «ОСОБА_7 проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі « проти Іспанії» (CastilloAlgar v. Spain), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект (справи «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України»). Відповідно до об'єктивного критерію визначається, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення ЄСПЧ у справі «Мироненко і Мартиненко проти України», у справі «Білуха проти України»).

Проте, як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Таким чином, при вирішенні питання про самовідвід або відвід суд бере до уваги його мотиви, оскільки судді зобов'язані викликати довіру у учасників судового розгляду, і тому будь який суддя, стосовно якого в учасників судового розгляду є підстави для підозри у недостатній неупередженості повинен заявити самовідвід.

Та обставина, що на теперішній час ОСОБА_2 подає різноманітні заяви відносно головуючого, свідчить про те, що сторона позивача, використовуючи надані права та різноманітні юридичні механізми, намагається чинити будь-яким способом тиск на суд.

Разом із тим, для іншої сторони у справі, в даному випадку відповідача, так і у стороннього спостерігача не безпідставно можуть виникнути об"єктивні побоювання вважати, що у зв"язку з діями сторони позивача у справі щодо головуючого у справі, суд не матиме змоги бути неупередженим та об"єктивним при вирішенні справи по суті.

На підставі викладеного, враховуючи дії, поведінку та ставлення сторони позивача у справі ОСОБА_2 по відношенню до складу суду, зокрема головуючого, такі обставини можуть викликати сумніви в об'єктивності та неупередженості судді у іншій учасників процесу, тому на підставі положень ст. 6 Конвенції, заявлений самовідвід головуючого підлягає задоволенню з підстав, визначених п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України з метою недопущення сумнів в об'єктивності та неупередженості суду та забезпечення права сторін на розгляд справи за її позовом судом, який би не викликав жодних сумнівів.

Керуючись ст.ст. 20, 23, 24 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 вікторовича про відвід головуючого судді Літвіненко Н.А. відхилити з підстав їх необгрунтованості.

Самовідвід судді Літвіненко Н.А. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до КП «Криворіжтепломережа» про порушення прав споживача, задовольнити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. А. Літвіненко