Справа № 127/6458/17
Провадження № 2/127/2945/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова до ОСОБА_1 про стягнення вартості навчання, -

встановив:

Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості навчання. Позов мотивовано тим, що між Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова та ОСОБА_1 було укладено Угоду про підготовку лікаря №551. У зв'язку із зарахування відповідача на навчання, на державне замовлення - де навчання здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, з відповідачем було укладено вище вказану типову Угоду про підготовку лікаря. Така вимога, щодо укладення угоди передбачена п. 4 «Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» затвердженого Постановою КМУ № дд2 від 22.o8.1996 року, якою визначено - керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду. Згідно вказаної Угоди - відповідач взяв на себе зобов'язання прибути після закінчення вищого навчального закладу за місцем направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі порушення взятих на себе зобовязань відшкодувати вартість навчання. В свою чергу Позивач згідно укладеної Угоди взяв на себе зобов'язання забезпечити відповідну якість та рівень підготовки фахівця - відповідача з вищою освітою. Взяті на себе зобов'язання позивач виконав належним чином та у строки визначені Угодою - доказом чого є успішна здача Відповідачем державних іспитів та отримання диплому спеціаліста. Відповідач закінчив навчання у Позивача та отримав диплом спеціаліста, тобто отримав у Позивача за рахунок коштів державного бюджету повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобув кваліфікацію лікаря. Натомість Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання. Трьох років за місцем направлення не відпрацював, а був звільнений з посади лікаря із загальної практики - сімейна медицина за власним бажанням. Відповідач свої зобов'язання порушив та належним чином не виконав. У такому випадку відповідач зобов'язаний відшкодувати вартість навчання. Невідшкодування вартості навчання відповідачем фактично призводить до завдання збитків Державному бюджету України на суму 218845,05грн. Просять стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача кошти в сумі 218845,05грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити.

Відповідача та її представник в судовому засіданні позов визнали частково.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов'язань, що регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до заяви від 06.07.2007 року ОСОБА_2 просила допустити її до вступу на денну форму навчання медичного факультету за спеціальністю «лікувальна справа» за держзамовленням (а.с.17).

Згідно витягу з наказу №259 від 31.07.2007р. ОСОБА_2 зараховано з 01.09.2007р. на перший курс на денну форму навчання ( на місця державного замовлення) на медичний факультет за спеціальністю «лікувальна справа» (а.с.16).

18.09.2007 року між ОСОБА_2 і позивачем перед початком навчального курсу укладено угоду про підготовку лікаря № 551, згідно якої студент зобовязується після закінчення вищого навчального закладу прибути на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років. У разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання у встановленому порядку (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 22.07.2011р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_3 (а.с.14).

25.06.2013року ОСОБА_1 національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова видано диплом спеціаліста, згідно якого вона отримала вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобув кваліфікацію лікаря (а.с.9).

25.06.2013року випускника ОСОБА_1 національного медичного університету ім. М.І. Пирогова ознайомлено з пропозицією щодо працевлаштування в УОЗ та курортів Вінницької ОДА Гайсинський РМЦПМСД на посаді лікаря загальної практики - сімейний лікар, з якою випускник ОСОБА_1 погодилась (а.с.19).

Наказом Департаменту охорони здоровя та курортів Вінницької обласної державної адміністрації №872 від 10.07.2014р. наказано головному лікарю Гайсинського районного медичного центру первинної медико санітарної допомоги звільнити лікаря інтерна ОСОБА_1 31.07.2014р., зарахувати з 01.08.2014р. по 31.07.2015р. ОСОБА_1 на посаду лікаря інтерна зі спеціальності «загальна практика сімейна медицина» в КЗ «Центр первинної медико санітарної допомоги №6» м. Вінниці (а.с.50).

На підставі заяви ОСОБА_1 від 18.05.2016р. наказом КЗ «ЦПМСД №4» № 134к від 18.05.2016р. ОСОБА_1 лікаря ЗПСЛ амбулаторії ЗПСМ №3, звільнено з займаної посади з 01.06.2016р. за власним бажанням (а.с.12).

Відповідно до ст.ст. 901, 903 ЦК України за договором про надання послуг, у тому числі освітніх, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовником) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу; якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно п.п.1, 2 Указу Президента України від 23.01.1996року за №77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» установлено, що вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів: за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету АР Крим та місцевих бюджетів за державним замовленням; за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб для роботи у недержавному секторі народного господарства; за рахунок власних коштів особи для роботи у державному і недержавному секторі народного господарства (за бажанням).

Установлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобовязуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про вищу освіту» випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником.

В п.19 цього Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №992 від 22.08.1996року визначено, що вручення випускникові диплома про закінчення вищого навчального закладу, направлення на роботу (додаток №3) та видача належних йому коштів, які перераховані до вищого навчального закладу замовником, здійснюється протягом семи днів після закінчення ним вищого навчального закладу. Оформлене замовником або вищим навчальним закладом (за домовленістю із замовником) направлення на роботу є підставою для укладання трудового договору між молодим фахівцем і замовником.

Згідно п. 21 порядку, зазначено, що випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов'язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Як вбачається з пояснень відповідача та матеріалів справи ОСОБА_1 достроково розірвала угоду №4 «Про працевлаштування випускника ВНМУ ім. М.І. Пирогова» звільнившись із займаної посади 01.06.2016р. за власним бажанням не відпрацювавши в державному секторі народного господарства три роки, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 повинна відшкодувати повну вартість навчання, яка згідно розрахунку вартості навчання за 2007 - 2013 навчальні роки вартість навчання ОСОБА_1 за спеціальністю «лікувальна справа» ВНМУ ім. М.І. Пирогова становить 86 889,00 грн. в тому числі по рокам: 2007 рік 3310,00 грн., 2008 рік 10345,00 грн., 2009 рік 11717,00 грн., 2010 рік 14084,00 грн., 2011 рік 13200,00 грн., 2012 рік 16244,00 грн., 2013 рік 17989,00грн. Отримана випускником університету ОСОБА_1 стипендія за 2007 - 2013 роки становить 28137,78 грн. Всього вартість навчання випускника університету ОСОБА_1 разом із виплаченою стипендією за 2007-2013 роки становить 115 026,78грн., що підтверджується довідкою № 18/1357 від 05.07.2017року.

Позовні вимоги в частині стягнення 89 720,89грн. інфляційних збитків та 14097,38грн. три відсотка річних, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, уколи особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України).

Позивач про порушення свого права дізнався 14.06.2016року з листа КЗ «Центр первинної медико санітарної допомоги №4» №1198 від 14.06.2016р., тому суд вважає, що інфляційні втрати та три проценти річних слід стягнути за період з червня 2016 року по грудень 2016року, а саме: 6763,57грн. інфляційні втрати (115026,78грн. ( вартість навчання) * 105,88% (індекс інфляції) /100 115026,78 = 6763,57) та 1597,77грн. три відсотки річних (115026,78*3%* 169 (днів):365:100= 1597,77).

Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі пропорційно до задоволених вимог, а саме в розмірі 1850,77грн.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 525, 526, 530, 611, 612, 625, 901, 903 ЦК України, ЗУ «Про вищу освіту», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова кошти в сумі 123 388,12гривень, з яких: 115 026,78 грн. вартість навчання, 6763,57грн. інфляційні втрати, 1597,77грн. три відсотки річних.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова 1850, 77 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: