Справа № 159/1774/17
Провадження № 2/159/684/17
29 червня 2017 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді Наваляного Т.Д.,
з участю секретаря Спасюк К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
Позивач та її представник в судове засідання не зявились, позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення в справі.
Відповідач в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоч завчасно і належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення в газеті «Волинь нова» про виклик відповідача в судове засідання.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника,яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справах: №6-63цс13 від 18.09.2013 року, №6-79цс14 від 02.07.2014 року та № 6-144цс15 від 13.05.2015 року.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.
Таким чином, письмова розписка про отримання грошових коштів, складена власноручно відповідачем ОСОБА_2 відповідно до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України є письмовою формою договору позики, яка підтверджує факт укладення такого договору і передачі грошових коштів відповідачу.
Аналіз норм ст. 99 Конституції України ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня.
Згідно ч.ч.1, 2ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Станом на день ухвалення рішення у справі встановлений Національним банком України офіційний курс гривні щодо іноземної валюти долара США становить 26,0801 грн. за 1 долар США.
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Про право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ, якщо іншого розміру не вказано в договорі позики, вказується у правовій позиції Верховного Суду України, яка викладене у постанові від 02.07.2014р. (справа №6-79цс14).
Вирішуючи спір в частині стягнення процентів за користування позикою, суд виходить із наступних розрахунків за формулою: сума боргу помножена на розмір відсотків, поділена на кількість днів у календарному році та помножена на кількість днів, у які діяла відповідна облікова ставка в період прострочення.
Згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені і документально підтверджені останнім судові витрати: судовий збір в сумі 8000 грн. та витрати, повязані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача в судове засідання в сумі 150 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212 215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст. ст. 625, 1046 - 1051 ЦК України, суд -
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 521602 (пятсот двадцять одну тисячу шістсот дві) гривні, проценти в сумі 286895 (двісті вісімдесят шість тисяч вісімсот девяносто пять) гривень 97 копійок, а всього 808497 (вісімсот вісім тисяч чотириста девяносто сім) гривень 97 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 8150 (вісім тисяч сто пятдесят) гривень.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий:ОСОБА_3