АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1357/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 28 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення грошової суми,

в с т а н о в и л а :

23 червня 2014 р. ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з 16 вересня 1995 р. вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2014 р. було розірвано.

В період перебування у шлюбі сторонами було набуте майно, яке вона просила відповідним чином розділити.

В послідуючому неодноразово уточнюючи позовні вимоги остаточно вказала, що за час сумісного проживання сторонами було придбано: телевізор SAMSUNG вартістю 4 000 грн., холодильник LG вартістю 6 000 грн., морозильну камеру «Атлант», вартістю 3 000 грн., газову плиту «АРИСТОН» вартістю 1 000 грн., електродуховку вартістю 2 000 грн., мікрохвильову піч вартістю 1 000 грн., кухонний гарнітур вартістю 5 000 грн., шафу-купе вартістю 3 000 грн., шафу-купе, вартістю 3 000 грн., мякий куток та два крісла вартістю 3 500 грн., комод для речей вартістю 800 грн., відеокамеру вартістю 6 000 грн., пароварку вартістю 1 500 грн., пилосос «BOSH» вартістю 800 грн., електромясорубку вартістю 2 000 грн., кухонний комбайн вартістю 1 600 грн., автомобіль НОМЕР_1 вартістю 130 940 грн., автомобіль НОМЕР_2 вартістю 123 120 грн., автомобіль НОМЕР_3 вартістю 169 810 грн., автомобіль НОМЕР_4 вартістю 281 876 грн. 08 коп., напівпричіп бортовий KOGEL SNCO 24 1998 р. випуску вартістю 138 190 грн. 75 коп., напівпричіп бортовий TROULLET ST 3390 1994 р. виготовлення д.н.з. НОМЕР_5 вартістю 114 790 грн., напівпричіп STAS S34 3CI 1990 р. випуску, вартістю 266 745 грн. 15 коп., причіп ГКБ 8350 1981 р. випуску д.н.з. НОМЕР_6, вартістю 137 183 грн. 22 коп., причіп ГКБ 819 1988 р. випуску д.н.з. НОМЕР_7, вартістю 19 560 грн., на загальну суму 1 430 815 грн. 20 коп.

Вказане майно просила визнати спільною сумісною власністю подружжя та розділити його наступним чином: виділивши їй в користування та власність автомобіль НОМЕР_4 вартістю 281 876 грн. 08 коп.; напівпричіп бортовий KOGEL SNCO 24 1998 р. випуску вартістю 138 190 грн. 75 коп.; автомобіль НОМЕР_3 вартістю 169 810 грн., а всього на суму 589 876 грн., зобовязати ОСОБА_7 передати ОСОБА_6 автомобіль НОМЕР_4, напівпричіп бортовий KOGEL SNCO 24 1998 р. випуску та автомобіль НОМЕР_3. ОСОБА_7, виділити решту майна на суму 840 939 грн. та стягнути з ОСОБА_7 різницю вартості часток у спільному майні в сумі 125 531 грн. 50 коп. Стягнути з ОСОБА_7 судові витрати. (Заяви про зміну позовних вимог т. 1 а.с. 211-216, т. 2 а.с. 96-97)

В свою чергу 25 лютого 2016 р. ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_6 із зустрічним позовом про стягнення грошової суми.

В обґрунтування якого вказав, що сторонами під час шлюбу було придбано майно, яке ОСОБА_6, забрала після розлучення, а саме: телевізор SAMSUNG вартістю 4 000 грн., мякий куточок та два крісла вартістю 3 500 грн., комод для речей вартістю 800 грн., комод для взуття вартістю 400 грн., пилосос «BOSH» вартістю 800 грн., відеокамеру вартістю 6 000 грн., пароварку вартістю 1 600 грн., а всього на суму 20 600 грн.

Крім того в 2012 р. за кредитні кошти був куплений автомобіль НОМЕР_8, який зареєстрований на дочку ОСОБА_8 вартістю 15 000 доларів США (еквівалент 375 000 грн.), який був після розірвання шлюбу відчужений ОСОБА_6 Під час шлюбу 07 травня 2012 р. ним, за згодою ОСОБА_6, (поручитель за договором) було укладено кредитний договір № R 8В на споживчі потреби в інтересах сімї, на суму 200 000 грн., за які був придбаний автомобіль МАН та зареєстрований на дочку ОСОБА_8

Тому, вважає за необхідне, стягнути з ОСОБА_6 половину вартості сплаченого кредиту та половину вартості речей, а всього на суму 367 000 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду Черкаської області від 22 березня 2016 р. зустрічну позовну заяву ОСОБА_7 обєднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 24, 25)

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2017 р. первісний та зустрічний позови задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках на майно загальною вартістю 447 066 грн.83 коп., а саме: телевізор SAMSUNG вартістю 4 000 грн., холодильник LG вартістю 6 000 грн., морозильну камеру «Атлант», вартістю 3 000 грн., газова плита «Аристон», вартістю 1 000 грн., електро-духовка вартістю 2000 грн., кухонний гарнітур вартістю 5 000 грн., шафу-купе вартістю 3 000 грн., шафу-купе, вартістю 3 000 грн., вантажну машину RENAULT MAGNUM 440, реєстраційний номер НОМЕР_9, вартістю 281 876 грн. 08 коп., напівпричіп, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_10, вартістю 138 190 грн. 75 коп.,

Розподілено між сторонами спільно нажите майно, виділено в натурі та визнано за ОСОБА_6 право власності на: напівпричіп бортовий - Е, марки KOGEL SNSO 24, номер шассі WK0SNC024W0722180, державний номерний знак НОМЕР_11 вартістю 138 190 грн. 75 коп.

Виділено в натурі та визнано за ОСОБА_7 право власності на: телевізор SAMSUNG вартістю 4 000 грн., шафу-купе вартістю 3 000 грн., шафу-купе, вартістю 3 000 грн., кухонний гарнітур вартістю 5 000 грн., газову плиту «Аристон», вартістю 1 000 грн., електродуховку вартістю 2 000 грн., холодильник LG вартістю 6 000 грн., морозильну камеру «Атлант» вартістю 3 000 грн., вантажний автомобіль RENAULT MAGNUM 440, реєстраційний номер НОМЕР_9, вартістю 281 876 грн. 08 коп., а всього на загальну суму 308 876 грн.08 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 різницю вартості часток в спільному майні в сумі 170 685 грн. 33 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 половину вартості сплаченого кредиту відповідно до кредитного договору № R8B від 07 травня 2012 року, в сумі 171 751 грн. 96 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 понесені нею судові витрати в сумі 497 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 3 670 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині часткового задоволенні її позовних вимог та повністю задовольнити її позовні вимоги, зазначені нею у позові при остаточному уточненні позовних вимог, а саме визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 майно на загальну суму 1 410 215 грн.

При цьому послався на ті ж підстави, що і в позовній заяві.

Крім того вказала, що ОСОБА_7 в суді першої інстанції надано пояснення про те, що всі автомобілі, крім RENAULT MAGNUM 440 та напівпричіп бортовий - Е, марки KOGEL SNSO 24 продані ним за довіреностями, тоді як на запит суду Територіальний сервісний центр надав довідку № 31/23/41-1667 від 14 квітня 2017 р. відповідно до якого було встановлено, що попри судову заборону накладену ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси віл 27 жовтня 2014 р. відбулося відчуження спірної автомобільної техніки і станом на 14 квітня 2017 р. за ОСОБА_7 зареєстровані: RENAULT MAGNUM 440, реєстраційний номер НОМЕР_9; напівпричіп бортовий - Е, марки KOGEL SNSO 24, номер шассі WK0SNC024W0722180, державний номерний знак НОМЕР_11.

Судова колегія, заслухавши доповідь суддідоповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги та заперечень поданих представником ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_9, вважає, що вона підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги як по первісному так і по зустрічному позовам, суд виходив з того, що оскільки сторонами не надано належних доказів про наявність у однієї із сторін майна на загальну суму 21 600 грн., а саме: телевізора SAMSUNG вартістю 4 000 грн., мякого куточка та двох крісел вартістю 3 500 грн., мікрохвильової печі вартістю 1 000 грн., комоду для речей вартістю 800 грн., комоду для взуття вартістю 400 грн., пилососа «BOSH» вартістю 800 грн., відеокамери вартістю 6 000 грн., пароварки 1 500 грн., мясорубки вартістю 2 000 грн., та кухонного комбайну вартістю 1 600 грн., на зальну суму 21 600 грн. а тому суд виключив його з переліку майна яке підлягає розподілу.

Крім того, суд прийшов до висновку про виключення із переліку рухоме майна яке заявлено стороною до розподілу і наступне майно: КАМАЗ 53212 1988 р. випуску д.н.з. НОМЕР_12 вартістю 130 940 грн., автомобіль НОМЕР_2 вартістю 123 120 грн., автомобіль CHERY T11 TIGGO 2008 року випуску д.н.з. НОМЕР_13, вартістю 169 810 грн., напівпричіп бортовий TROULLET ST 3390 1994 р. виготовлення д.н.з. НОМЕР_5 вартістю 114 790 грн., напівпричіп STAS S34 3CI 1990 р. випуску, вартістю 266 745 грн. 15 коп., причіп ГКБ 8350 1981 року випуску д.н.з. НОМЕР_6, вартістю 137 183 грн. 22 коп., та причіп ГКБ 819 1988 р. випуску д.н.з. НОМЕР_7, вартістю 19 560 грн., а всього на суму 962 148 грн. 37 коп., оскільки під час перебування у шлюбі дані транспортні засоби відповідно до наданих письмових доручень були передані третім особам в користування з правом їх реалізації за взаємною згодою сторін, що підтверджено наявними в матеріалах справи розписками.

Щодо зустрічних позовних вимог в частині стягнення половини вартості сплаченого кредиту відповідно до кредитного договору укладеного між ПАТ «ВТБ Банком» та ОСОБА_7, наданого на споживчі цілі, в якому поручителем виступила ОСОБА_6М, то суд прийшов до висновку про їх задоволення виходячи з того, що ОСОБА_7 сплачено кошти по кредиту в сумі 343 503 грн. 93 коп., а тому половина його вартості підлягає до стягнення з ОСОБА_6

Однак, повністю погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що відповідно до вимог статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі статтею 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене у справі судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до вимог статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_6 та зустрічного позову ОСОБА_7 предметом даного спору є поділ майна набутого сторонами, як подружжям, у період шлюбу та боргового зобовязання в інтересах сімї, яке виникло у період шлюбу .

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Водночас частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Таким чином до складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то цивільні права та обов'язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобов'язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов'язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, ксерокопії паспорта громадянина України ОСОБА_6, 16 вересня 1995 р. сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Березоворудської сільської ради Пирятинського району. (т. 1 а.с.5)

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2014 р. шлюб між сторонами розірвано. (т. 1 а.с. 11, 210)

Судом першої інстанції встановлено та, як зазначено у рішенні, сторонами погоджено у судовому засіданні, що ними за час сумісного проживання було придбано наступне майно, а саме: телевізор SAMSUNG вартістю 4 000 грн., холодильник LG вартістю 6 000 грн., морозильну камеру «Атлант», вартістю 3 000 грн., газова плита «Аристон», вартістю 1 000 грн., електро-духовка вартістю 2000 грн., кухонний гарнітур вартістю 5 000 грн., шафа-купе вартістю 3 000 грн., шафа-купе, вартістю 3 000 грн., вантажна машина RENAULT MAGNUM 440, реєстраційний номер НОМЕР_9, вартістю 281 876 грн. 08 коп., напівпричіп, 1998 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_10, вартістю 138 190 грн. 75 коп., а всього на загальну суму 447 066 грн.83 коп.

Частину майна , а саме: телевізор SAMSUNG вартістю 4000 грн., мякий куточок та два крісла вартістю 3500 грн., мікрохвильова піч вартістю 1000 грн., комод для речей вартістю 800 грн., комод для взуття вартістю 400 грн., пилосос «BOSH» вартістю 800 грн., відеокамера вартістю 6 000 грн., пароварка 1 500 грн., мясорубка вартістю 2 000 грн., та кухонний комбайн вартістю 1 600 грн., на зальну суму 21 600 грн., суд першої інстанції обґрунтовано виключив з переліку майна, яке підлягає до розподілу, так як сторонами, в підтвердження заявлених вимог, не було надано обєктивних та документальних даних про наявність даного майна в одного із сторін, з чим в цілому погоджується і суд апеляційної інстанції.

Водночас суд першої інстанції виключив частину рухомого майна із переліку майна, яке заявлено стороною до розподілу, а саме: автомобіль НОМЕР_1 вартістю 130 940 грн., автомобіль НОМЕР_2 вартістю 123 120 грн., автомобіль НОМЕР_3, вартістю 169 810 грн., напівпричіп бортовий TROULLET ST 3390 1994 р. виготовлення д.н.з. НОМЕР_5 вартістю 114 790 грн., напівпричіп STAS S34 3CI 1990 р. випуску, вартістю 266 745 грн. 15 коп., причіп ГКБ 8350 1981 р. випуску д.н.з. НОМЕР_6, вартістю 137 183 грн. 22 коп., та причіп ГКБ 819 1988 р. випуску д.н.з. НОМЕР_7, вартістю 19 560 грн., а всього на суму 962 148 грн. 37 коп., оскільки з матеріалів справи, на переконання суду першої інстанції, вбачається, що під час перебування у шлюбі дані транспортні засоби відповідно до наданих письмових доручень були передані третім особам в користування з правом їх реалізації за взаємною згодою сторін по справі, що підтверджено відповідними розписками (т.2 а.с. 13-17), а два причепи (ГКБ 819, 1988 р. та STAS 1990 р.) були здані відповідно до Актів від 13 листопада 2013 р. та 19 грудня 2012 р. на лом у звязку із їх пошкодженням, а встановлену їх вартість відповідно до Звіту № 30/16 від 12.02.2016 року (т.1 а.с.233-260) суд першої інстанції оцінив критично.

При цьому суд прийшов до висновку про те, що транспортні засоби передані в користування третім особам у відповідності до укладених з ними генеральних довіреностей, не перебувають у спільній власності подружжя, з порушенням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією субєкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між субєктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Колегією суддів встановлено, що у відповідності до листа від 18.10.2014 р. № 13/11 303 та доданих до нього Реєстраційних карток ТЗ, наданих Центром надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговуванням м. Черкаси, Черкаського та Чигиринського районів, на вимогу суду від 14.10.2014 р. № 712/9276/14-ц, ОСОБА_7 є власником наступних транспортних засобів:

- вантажної машини RENAULT MAGNUM 440, 2001 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9, дата реєстрації 29.05.2013 р. (т. 1 а.с. 42);

- напівпричепу бортового TROULLET ST 3390, 1994 р. виготовлення д.н.з. НОМЕР_5, дата реєстрації 05.06.2013 р. (т. 1 а.с. 43);

- напівпричепу бортового - Е, марки KOGEL SNSO 24, 1998 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_11, дата реєстрації 19.07.2013 р. (т. 1 а. с. 44)

Згідно до журналу карток ОСОБА_7 є власником автомобілів: НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3; причепу ГКБ 8350 1981 р. випуску д.н.з. НОМЕР_6, причепу ГКБ 819 1988 р. випуску д.н.з. НОМЕР_7, напівпричепу STAS S34 3CI 1990 р. випуску д.н.з. НОМЕР_14. (т. 1 а.с. 45)

Згідно до Звіту № 30/16 про визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів від 12.02.2016 р. ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза Стандарт» (сертифікат субєкта оціночної діяльності №15 944/14 від 27.01.2014 р., т. 1 а. с. 259, 260), виконаного на замовлення представника ОСОБА_6 ОСОБА_10, який діє у даній справі на підставі договору про надання правової допомоги від 08.02.2016 р. (т. 1 а.с. 162 166, 249 - 253), середня ринкова вартість автомобілів станом на 12.02.2016 р. з урахуванням ПДВ може складати:

- КАМАЗ 53212 1988 р. випуску д.н.з. НОМЕР_12 130 940 грн.;

- КАМАЗ 5320 1990 р. випуску д.н.з. НОМЕР_15 123 120 грн.;

- причепу ГКБ 8350 1981 р. випуску д.н.з. НОМЕР_6 137 183 грн. 22 коп.;

- причепу ГКБ 819 1988 р. випуску д.н.з. НОМЕР_7 19 560 грн.;

- CHERY T11 TIGGO 2008 р. випуску д.н.з. НОМЕР_13 169 810 грн.;

- напівпричепу STAS S34 3CI 1990 р. випуску д.н.з. НОМЕР_14 266 745 грн. 15 коп.;

- автомобіля RENAULT MAGNUM 440, 2001 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 303 100 грн.;

- напівпричепу марки KOGEL SNSO 24, 1998 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_11 152 425 грн. 80 коп.;

- напівпричепу TROULLET ST 3390, 1994 р. виготовлення д.н.з. НОМЕР_5 114 790 грн. (т. 1 а.с. 233 248)

За відсутності інших належних доказів, за виключенням спірного майна вартість якого була визначена на підставі експертного висновку, колегія суддів вважає за можливе врахувати приведений звіт в якості належного доказу який визначає вартість спірного майна, зокрема транспортних засобів.

З матеріалів справи вбачається і те, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2014 р. у забезпечення позову було забезпечено позов шляхом заборони відчуження спірних транспортних засобів. (т. 1 а.с. 49, 50)

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 лютого 2016 р. в задоволенні заяви ОСОБА_7 про скасування арешту майна було відмовлено. (т. 1 а.с. 224, 225)

15.03.2016 р. ОСОБА_7 суду було подано клопотання про проведення автотоварознавчої експертизи, яке ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 березня 2016 р. було задоволено та призначено у справі автотоварознавчу експертизу щодо фактичної вартості автомобіля RENAULT MAGNUM 440, 2001 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9, напівпричепу марки KOGEL SNSO 24, 1998 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_11. (т. 2 а.с. 26, 27)

Згідно до висновку експерта ЧВ КНДІСЕ від 18.11.2016 р. № 591/16-23, №866/16-23, фактична вартість:

- автомобіля RENAULT MAGNUM 440, 2001 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 станом на час проведення експертизи, складає 281 876 грн. 08 коп. у зв'язку з несплатою рахунку за судову автотоварознавчу експертизу, ухвалу суду залишено без виконання;

- напівпричепу /Н/ПР/бортовий/Е, д.н.з. НОМЕР_11 138 190 грн. 75 коп. (т. 2 а.с. 60 - 82)

У відповідності до акту прийомки утилізації і переробки металобрухту ПП «Ековторресурси» від 13.11.2013 р. ОСОБА_7 здав, а Підприємство отримувач лома і відходів прийняв лом чорного металу причеп STAS S34 3CI 1990 р. випуску вагою 7,3 тони. (т. 2 а.с. 105)

Згідно до акту прийомки утилізації і переробки металобрухту ПП «Ековторресурси» від 19.12.2012 р. ОСОБА_11 (довіреність з правом розпорядження від 24.04.2017 р.) здав лом чорного металу причеп марки ГКБ модель 819, 1988 р. випуску вагою 3,05 тони. (т. 2 а.с. 127)

Разом з тим, відповідно до витягу з Єдиного реєстру довіреностей від 24.04.2017 р., 18.03.2013 р., тобто після складання акту про прийомку та утилізацію і переробку металобрухту від 19.12.2012 р., було нотаріально посвідчено довіреність видану ОСОБА_7 представникам ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на транспортний засіб причеп марки ГКБ, модель 819, 1988 р. випуску. (т. 2 а.с. 129)

Колегія суддів критично ставиться до приведених актів щодо прийому, утилізації і переробки металобрухту ще і з тих підстав, що, як зазначалось у відповіді від 18.10.2014 р. № 13/11 303, наданій на вимогу суду від 14.10.2014 р. № 712/9276/14-ц Центром надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговуванням м. Черкаси, Черкаського та Чигиринського районів, та доданих до неї Реєстраційних карток ТЗ та журналу карток, станом на 18.10.2014 р., а отже і на час виникнення спору 23.06.2014 р. спірні причепи рахувалися, як транспорті засоби, за власником ОСОБА_7

Таким чином дані причепи наряду з іншими транспортними засобами підлягають поділу між сторонами, як майно придбане під час шлюбу та належне відповідачу на час виникнення спору між ними.

Разом з тим у відповідності до нотаріально посвідченого довіреності від 25.02.2013 р., виданої терміном на три роки, ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_14 або ОСОБА_15 продавати, здавати в найом, укладати договір позички, тощо причіп марки ГБК 8350, 1981 р. випуску, причіп бортовий Е реєстраційний номер НОМЕР_6. Для цього надав право експлуатувати та користуватись. (т. 2 а.с. 7, 130)

Даний причіп на час виникнення спору, також, рахувався за відповідачем.

Заперечуючи проти первісного позову ОСОБА_7 наряду з приведеними довіреностями, також, надав нотаріально посвідчену довіреність від 20.08.2012 р. якою він уповноважив ОСОБА_16 та/або ОСОБА_17 представляти його інтереси у різного роду органах та організаціях при вирішенні питань повязаних з експлуатацією та розпорядженням належного йому автомобіля НОМЕР_2, термін дії довіреності до 20.08.2022 р. (т. 2 а.с. 13)

Таким чином видачу ОСОБА_7 приведених довіреностей, як і передоручення повноважень на спірні транспортні засоби без належного укладення договорів купівлі-продажу, не можна вважати договорами, що укладені відповідно до закону та допускають перехід права власності до третіх осіб.

Проте приведені вимоги законодавства не були враховані судом при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки RENAULT MAGNUM 440, 2001 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9, дата реєстрації 19.07.2013 р., його власником є ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 134)

Водночас, відповідно до довідки Регіонального сервісного центру в Черкаській області територіальний сервісний центр № НОМЕР_16 України від 14.04.2017 р. № 31/23/41 - 1667, знову ж таки на запит суду, проте уже від 10.04.2017 р., відповідно до АІС «ДАІ-2000» та НАІС, та долучених облікових карток, саме станом на 14.04.2017 р. за ОСОБА_7 зареєстровані лише три транспортних засоби, а саме RENAULT MAGNUM 440, 2001 р. випуску, д. н. з. СА 1931 ВО; KOGEL SNSO 24, 1998 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_11 та ГКБ 819 1988 р. випуску д.н.з. НОМЕР_7. (т. 2 а. с. 120 123)

Приведене свідчить про те, що на час виникнення спірних правовідносин, з урахуванням ухвал про забезпечення позову, спірні транспорті засоби рахувались за ОСОБА_7, як за їх власником, а отже були спільною сумісною власністю сторін.

За викладеного колегія суддів приходить до висновку, що спільною сумісною власністю сторін, як подружжя, та відповідно майном яке підлягало розподілу між сторонами, на час звернення ОСОБА_6 до суду, було наступне рухоме майно:

- телевізор SAMSUNG вартістю 4 000 грн., холодильник LG вартістю 6 000 грн., морозильну камеру «Атлант», вартістю 3 000 грн., газова плита «Аристон», вартістю 1 000 грн., електро-духовка вартістю 2 000 грн., кухонний гарнітур вартістю 5 000 грн., шафа-купе вартістю 3 000 грн., шафа-купе, вартістю 3 000 грн. (Всього 27 000 грн.)

Транспорті засоби:

- вантажна машина RENAULT MAGNUM 440, 2001 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9, дата реєстрації 29.05.2013 р., вартістю 281 876 грн. 08 коп, визначеною експертним висновком ЧВ КНДІСЕ від 18.11.2016 р. № 591/16-23, №866/16-23 (т. 1 а.с. 42, т. 2 а.с. 60 - 82);

- напівпричіп бортовий TROULLET ST 3390, 1994 р. виготовлення д.н.з. НОМЕР_5, дата реєстрації 05.06.2013 р., вартістю може складати 114 790 грн. (т. 1 а.с. 43, 233 - 239);

- напівпричіп бортовий - Е, марки KOGEL SNSO 24, 1998 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_11, дата реєстрації 19.07.2013 р., вартістю 138 190 грн. 75 коп., визначеною експертним висновком ЧВ КНДІСЕ від 18.11.2016 р. № 591/16-23, №866/16-23, (т. 1 а. с. 44, т. 2 а.с. 60 - 82);

- КАМАЗ 53212 1988 р. випуску д.н.з. НОМЕР_12, вартістю може складати 130 940 грн. (журнал карток т. 1 а.с. 45, 233 - 239);

- КАМАЗ 5320 1990 р. випуску д.н.з. НОМЕР_15, вартістю може складати 123 120 грн. (журнал карток т. 1 а.с. 45, 233 - 239);

- CHERY T11 TIGGO 2008 р. випуску д.н.з. НОМЕР_13; причепу ГКБ 8350 1981 р. випуску д.н.з. НОМЕР_6, вартістю може складати 169 810 грн. (журнал карток т. 1 а.с. 45, 233 - 239);

- причеп ГКБ 819 1988 р. випуску д.н.з. НОМЕР_7, вартістю може складати 19 560 грн. (журнал карток т. 1 а.с. 45, 233 - 239);

- напівпричіп STAS S34 3CI 1990 р. випуску д.н.з. НОМЕР_14, вартістю може складати 266 745 грн. 15 коп. (журнал карток т. 1 а.с. 45, 233 - 239)

- причепу ГКБ 8350 1981 р. випуску д.н.з. НОМЕР_6 вартість може складати 137 183 грн. 22 коп. (журнал карток т. 1 а.с. 45, 233 - 239)

Всього транспортних засобів на суму 1 382 687 грн. 71 коп.

Всього майна на загальну суму 27 000 грн. + 1 382 687 грн. 71 коп. = 1 409 687 грн. 10 коп.

Згідно з частиною 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (статті 58, 59 ЦПК України) і це є її процесуальним обов'язком (статті 10, 60 ЦПК України). При цьому судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях (частина 4 статті 60 ЦПК України).

Враховуючи докази надані сторонами, як в підтвердження заявлених ними вимог, так і в підтвердження заперечень відносно позовів один одного, колегія суддів приходить до висновку, що всього підлягає поділу майно на загальну суму 1 409 687 грн. 10 коп.

Що ж до зустрічних позовних вимог, то колегія суддів враховує наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 07 травня 2012 р. між ПАТ «ВТБ Банком» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, сума якого складала 200 000 грн., в якості цільового використання кредиту вказано - споживчі потреби в інтересах сімї, строк кредитування визначений до 07.05.2016 р., поручителем виступила позивач за первісним позовом ОСОБА_6 Цільовим призначенням кредиту є споживчі цілі. (т.1 а.с. 128-133)

Відповідно за дані кошти, за твердженням сторін, ними було придбано вантажний автомобіль, який зареєстрований на їх спільну дочку ОСОБА_8.

Згідно до довідки ПАТ «ВТБ Банк» вих. № 76/132 -2 від 15.02.2016 р., ОСОБА_7 погасив повністю кредит 07.12.2015 р. та станом на 15.02.2016 р. заборгованості перед банком не мав, загальна сума, яку сплатив ОСОБА_7 за період з 07 травня 2012 р. по 07 грудня 2015 р. становить 343 503 грн. 93 коп. з яких: 200 000 грн. тіло кредиту, 142 272 грн. 43 коп. відсотки за користування кредитом, 1 231 грн. 50 коп. пеня за несвоєчасні платежі за кредитом. (т. 1 а. с. 209, т. 2 а.с. 6)

Таким чином, праву на поділ спільної сумісної власністі кореспондується боргове зобов'язання - повернення грошової суми, що бралася в кредит на споживчі цілі відповідачем за первісним позовом ОСОБА_7

Разом з тим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відносно того, що половину вартості сплаченого кредиту в період з 07 травня 2012 р. по 07 грудня 2015 р. яка становить 171 751 грн. 96 коп. (з розрахунку 343 503,93 : 2 = 171 751,96), взятого ОСОБА_7 07.05.2012 р., тобто під час шлюбу та виплаченого останнім 07.12.2015 р. після його розірвання, необхідно стягнути з ОСОБА_6 на його користь, так як сплачені по кредитному договору кошти у період з 07.05.2012 р. по 11.03.2014 р. по час винесення судом рішення про розірвання шлюбу, як такі, що були сплачені під час перебування сторін у шлюбі не підлягають стягненню.

Колегією суддів враховується і те, що матеріали справи не містять доказів того, що спірний кредит погашався саме за особисті кошти ОСОБА_7

Згідно до наданих представником відповідача адвокатом ОСОБА_9 розрахунків здійснених на підставі квитанцій здійснення касових операцій за період з 07.05.2012 р. по 11.03.2014 р. відповідачем у погашення кредиту було сплачено 163 260 грн., а з 11.03.2014 р. по 07.12.2015 р. сплачено 179 024 грн. 93 коп.

За викладеного рішення суду першої інстанції і в цій частині підлягає до зміни, в частині розмірі, який підлягає до стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 з 171 751 грн. 96 коп. до 89 512 грн. 47 коп. (з розрахунку 179 024,93 : 2 = 89 512,47)

Вирішуючи спір колегія суддів враховує, що способи та порядок поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначаються статтею 71 СК України і що сутність такого поділу полягає у тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі.

При цьому під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України).

Враховуючи викладене, приведені вимоги закону, зокрема, в частині того, що сутність поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя полягає у тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, те що суд повинен виходити з презумпції рівності часток та, що поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна, встановлені у справі обставини, а саме обсяг майна придбаного сторонами під час шлюбу, перебування спірного майна, в період слухання справи судом першої інстанції у третіх осіб, реалізацію ОСОБА_7 спірного майна у спосіб не передбачений чинним цивільним законодавством, незважаючи на заборону вчинення будь-яких дій відносно нього у період вирішення даного спору, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає до зміни, шляхом його скасування та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, як за первісним позовом, так і за зустрічним, за викладених підстав, та визнання спільною сумісною власністю подружжя наступного майна: телевізора SAMSUNG вартістю 4 000 грн., холодильника LG 6 000 грн., морозильної камери «Атлант» 3 000 грн., газової плит «Аристон» 1 000 грн., електро-духовки 2 000 грн., кухонного гарнітуру 5 000 грн., шафи-купе 3 000 грн., шафи-купе 3 000 грн.; вантажної машини RENAULT MAGNUM 440, 2001 р. випуску, д. н. з. СА 1931 ВО 281 876 грн. 08 коп.; напівпричепу бортового TROULLET ST 3390, 1994 р. випуску д.н.з. НОМЕР_5 114 790 грн.; напівпричепу бортового - Е, марки KOGEL SNSO 24, 1998 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_11 138 190 грн. 75 коп.; КАМАЗ 53212 1988 р. випуску д.н.з. НОМЕР_12 130 940 грн.; КАМАЗ 5320 1990 р. випуску д.н.з. НОМЕР_15 123 120 грн.; CHERY T11 TIGGO 2008 р. випуску д.н.з. НОМЕР_13 169 810 грн.; причепу ГКБ 8350 1981 р. випуску д.н.з. НОМЕР_6 137 183 грн. 22 коп.; причепу ГКБ 819 1988 р. випуску д.н.з. НОМЕР_7 19 560 грн.; напівпричепу STAS S34 3CI 1990 р. випуску д.н.з. НОМЕР_14 266 745 грн. 15 коп., загальною вартістю 1 409 687 грн. 10 коп.

Виділити ОСОБА_6, з урахуванням його наявності, наступне майно, визнавши за нею право власності на нього:

- автомобіль RENAULT MAGNUM 440, 2001 р. випуску, д. н. з. СА 1931 ВО вартістю 281 876 грн. 08 коп.;

- напівпричіп бортовий - Е, марки KOGEL SNSO 24, 1998 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_11 138 190 грн. 75 коп., загальною вартістю в 420 066 грн. 83 коп.

Зобовязати ОСОБА_7 передати ОСОБА_6 автомобіль RENAULT MAGNUM 440, 2001 р. випуску, д. н. з. СА 1931 ВО та напівпричіп бортовий - Е, марки KOGEL SNSO 24, 1998 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_11.

Виділити ОСОБА_7 майно, визнавши за ним право власності на останнє: телевізор SAMSUNG вартістю 4 000 грн., холодильник LG 6 000 грн., морозильну камеру «Атлант» 3 000 грн., газову плиту «Аристон» 1 000 грн., електро-духовку 2 000 грн., кухонний гарнітур 5 000 грн., шафу-купе 3 000 грн., шафу-купе 3 000 грн. всього переліченого майна на суму 27 000 грн.

При цьому колегія суддів враховує те, що ОСОБА_7 рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржував, отже погодився з тим, що серед виділеного майна йому було виділено перелічене майно побутового вжитку.

Крім того, визнати за ОСОБА_7 право власності на інше майно, за вказаною вартістю, так як інших належних доказів відносно його вартості, під час вирішення спору надано не було: напівпричіп бортового TROULLET ST 3390, 1994 р. випуску д.н.з. НОМЕР_5 114 790 грн.; КАМАЗ 53212 1988 р. випуску д.н.з. НОМЕР_12 130 940 грн.; КАМАЗ 5320 1990 р. випуску д.н.з. НОМЕР_15 123 120 грн.; CHERY T11 TIGGO 2008 р. випуску д.н.з. НОМЕР_13 169 810 грн.; причеп ГКБ 8350 1981 р. випуску д.н.з. НОМЕР_6 137 183 грн. 22 коп.; причеп ГКБ 819 1988 р. випуску д.н.з. НОМЕР_7 19 560 грн.; напівпричіп STAS S34 3CI 1990 р. випуску д.н.з. НОМЕР_14 266 745 грн. 15 коп., яке незважаючи на існуючу заборону було реалізоване ОСОБА_7 в період вирішення спору про його подів в суді, всього на суму 962 148 грн. 37 коп.

Всього ОСОБА_7 виділити майна на загальну суму 989 148 грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 різницю у вартості часток поділеного між сторонами майна у сумі 284 540 грн. 77 коп. (з розрахунку 989 148,37 - 420 066,83 = 569 081,54 : 2 = 284 540,77)

Крім того, стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 підлягає половина сплачених останнім кредитних коштів у період з 11.03.2014 р., після розірвання шлюбу по 07.12.2015 р. у розмірі 89 512 грн. 47 коп.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України зміні підлягають і стягнуті судом першої інстанції судові витрати.

Так, ОСОБА_6 при зверненні до суду, у вигляді судового збору, було сплачено 3 035 грн. (т. 1 а. с. 1), при подачі заяв про забезпечення позову було сплачено судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп. та в розмірі 276 грн. (т. 1 а.с. 32, 196), при уточнені позовних вимог було сплачено судовий збір 100 грн. (т. 1 а.с. 35), за оцінку транспортних засобів сплачено 4 000 грн. (т. 1 а.с. 261 квитанція до прибуткового касового ордеру № 81 від 18.02.2016 р.) Всього сплачено 7 532 грн. 80 коп.

ОСОБА_7 при подачі зустрічного позову було надано квитанцію якою з нього в порядку виконання заочного рішення від 24 грудня 2014 р. у даній справі, яке в подальшому було скасовано, було стягнуто судовий збір 23.12.2015 р. у розмірі 3 438 грн. 50 коп. на користь Соснівського відділу ДВС Черкаського МУЮ (т. 2 а.с. 3), за проведення судової експертизи ним сплачено 4 404 грн., відповідно до рахунку № 4754 від 14.07.2016 р. (т. 2 а.с. 44).

Таким чином понесені ОСОБА_6 судові витрати у розмірі 3 035 грн. уже стягнуто з ОСОБА_7 на її користь.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_6 сплачено судовий збір у розмірі 12 837 грн., які остання просила стягнути з ОСОБА_7

За викладено, враховуючи ціну первісного та зустрічного позовів у співвідношенні до задоволених вимог, понесені сторонами витрати, зокрема, і по оцінці спірних транспортних засобів, сплату судового збору при подачі апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне розподілити судові витрати наступним чином: стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 понесені нею витрати при подачі апеляційної скарги в розмірі 12 837 грн. та стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 835 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317 та 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляціну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2017 року змінити в частині переліку майна, яке визнається спільною сумісною вартістю, розподілу майна, кредитних коштів та судових витрат.

Визнати спільною сумісною вартістю ОСОБА_6 та ОСОБА_18 наступне рухоме майно: телевізор SAMSUNG вартістю 4 000 грн., холодильник LG вартістю 6 000 грн., морозильну камеру «Атлант» вартістю 3 000 грн., газову плиту «Аристон» вартістю 1 000 грн., електро-духовку вартістю 2 000 грн., кухонний гарнітур вартістю 5 000 грн., шафу-купе вартістю 3 000 грн., шафу-купе вартістю 3 000 грн.; вантажну машину RENAULT MAGNUM 440, 2001 року випуску, д. н. з. СА 1931 ВО вартістю 281 876 грн. 08 коп.; напівпричіп бортовий TROULLET ST 3390, 1994 ррку випуску д.н.з. НОМЕР_5 вартістю 114 790 грн.; напівпричіп бортовий - Е, марки KOGEL SNSO 24, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_11 вартістю 138 190 грн. 75 коп.; КАМАЗ 53212 1988 року випуску д.н.з. НОМЕР_12 вартістю 130 940 грн.; КАМАЗ 5320 1990 року випуску д.н.з. НОМЕР_15 вартістю 123 120 грн.; машину CHERY T11 TIGGO 2008 року випуску д.н.з. НОМЕР_13 вартістю 169 810 грн.; причеп ГКБ 8350 1981 року випуску д.н.з. НОМЕР_6 вартістю 137 183 грн. 22 коп.; причеп ГКБ 819 1988 року випуску д.н.з. НОМЕР_7 вартістю 19 560 грн.; напівпричіп STAS S34 3CI 1990 року випуску д.н.з. НОМЕР_14 вартістю 266 745 грн. 15 коп. А всього майно на загальну суму 1 409 687 грн. 10 коп.

Розподілити майно, яке є спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_18.

Виділити ОСОБА_6 в натурі та визнати за нею право власності на наступне майно:

- автомобіль RENAULT MAGNUM 440, 2001 року випуску, д. н. з. СА 1931 ВО вартістю 281 876 грн. 08 коп.;

- напівпричіп бортовий - Е, марки KOGEL SNSO 24, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_11 138 190 грн. 75 коп.

Всього майна на загальну суму 420 066 грн. 83 коп.

Виділити ОСОБА_18 в натурі та визнати за ним право власності на наступне майно: телевізор SAMSUNG вартістю 4 000 грн., холодильник LG вартістю 6 000 грн., морозильну камеру «Атлант» вартістю 3 000 грн., газову плиту «Аристон» вартістю 1 000 грн., електро-духовку вартістю 2 000 грн., кухонний гарнітур вартістю 5 000 грн., шафу-купе вартістю 3 000 грн., шафу-купе вартістю 3 000 грн.;

- напівпричіп бортового TROULLET ST 3390, 1994 року випуску д.н.з. НОМЕР_5 114 790 грн.;

- КАМАЗ 53212 1988 року випуску д.н.з. НОМЕР_12 130 940 грн.;

- КАМАЗ 5320 1990 року випуску д.н.з. НОМЕР_15 123 120 грн.;

- CHERY T11 TIGGO 2008 року випуску д.н.з. НОМЕР_13 169 810 грн.;

- причеп ГКБ 8350 1981 року випуску д.н.з. НОМЕР_6 137 183 грн. 22 коп.;

- причеп ГКБ 819 1988 року випуску д.н.з. НОМЕР_7 19 560 грн.;

- напівпричіп STAS S34 3CI 1990 року випуску д.н.з. НОМЕР_14 266 745 грн. 15 коп.

Всього майна на суму 989 148 грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_18 на користь ОСОБА_6 різницю вартості часток в спільному сумісному майні в розмірі 284 540 грн. 77 коп.

Зобовязати ОСОБА_18 передати ОСОБА_6 автомобіль RENAULT MAGNUM 440, 2001 року випуску, д. н. з. СА 1931 ВО та напівпричіп бортовий - Е, марки KOGEL SNSO 24, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_11.

Стягнути ОСОБА_6 на користь ОСОБА_18 частину вартості сплаченого ОСОБА_18 кредиту у період з 11 березня 2014 року по 07 грудня 2015 року в розмірі 89 512 грн. 47 коп.

Стягнути з ОСОБА_18 на користь ОСОБА_6 судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 12 837 грн.

Стягнути з ОСОБА_18 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 1 835 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :