Ухвала

іменем україни

29 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Карпенко С.О., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4на рішення Радомишильського районного суду Житомирської області від 18 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Житомирської областівід 16 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк»), в якому просила визнати недійсним кредитний договір від 13 липня 2007 року, укладений між сторонами.

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», в якому просила зобов'язати відповідача сплатити їй як позичальнику за кредитним договором пеню у розмірі 0,1 % від несвоєчасно виданої суми кредиту за кожний день прострочення виконання зобов'язання.

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», в якому просила зобов'язати відповідача сплатити їй як позичальнику за кредитним договором пеню в розмірі 0,1 % від несвоєчасно виданої суми кредиту на сплату страхових платежів у розмірі 6 885 доларів США за кожний день прострочення виконання зобов'язання за період невиконання зобов'язання - з 14 липня 2007 року по 25 жовтня 2015 року.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 03 лютого 2016 цивільні справи за вказаними вище позовними заявами об'єднано в одне провадження.

ОСОБА_4 обґрунтовувала свої вимоги тим, що 13 липня 2007 року сторонами укладено кредитний договір на суму 29 078,84 доларів США. В зв'язку з відсутністю у сторін на момент укладання договору індивідуальної ліцензії Національного банку України, яка б дозволяла використовувати іноземну валюту як засіб платежу при виконанні кредитного договору, вважає укладений кредитний договір недійсним. Зазначає, що умови кредитного договору є несправедливими, оскільки містять істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків. Вважає несправедливими умови кредитного договору в частині надання кредиту в іноземній валюті, що передбачає погашення тіла кредиту, сплати відсотків за користування кредитом у доларах США та свідчить про захист інтересів лише банку. Разом з тим, кредитні кошти фактично не були видані.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 18 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської областівід 16 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині розподілу судових витрат. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані рішення місцевого та апеляційного судів, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, 13 липня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір, який підписано відповідачем, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти на строк з 13 липня 2007 року по 12 липня 2012 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 29 078,84 доларів США.

Відповідач належним чином виконав свої кредитні зобов'язання.

ПАТ КБ «Приватбанк» як фінансова установа, отримавши в установленому законом порядку банківську ліцензію та відповідний письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, який є генеральною ліцензією на валютні операції, має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції у нескасованій частині, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов вірного висновку, що між сторонами укладено кредитний договір, умови якого відповідають вимогам закону, а його зміст не містить істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків сторін. Разом з тим, ПАТ КБ «Приватбанк» має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Судом першої інстанції у нескасованій частині повно і всебічно з'ясовано обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, надані сторонами докази, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду у нескасованій частині містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд перевірив законність і обґрунтованість встановлених місцевим судом обставин, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні місцевим судом у нескасованій частині та судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Місцевий суд у нескасованій частині всебічно, повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, апеляційний суд вірно застосував норми Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про судовий збір».

Доводи касаційної скарги на правильність висновків місцевого суду у нескасованій частині та апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Радомишильського районного суду Житомирської області від 18 березня 2016 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду Житомирської областівід 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

С.О.Карпенко

О.В.Кафідова