У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Іваненко Ю.Г., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 нарішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 19 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, обґрунтовуючи його тим, що між нею та ОСОБА_3 рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2013 року розірвано шлюб.

Від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які проживають із позивачем та перебувають на її утриманні.

Позивач зазначає, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2016 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі 3 500 грн на кожну дитину, але на даний час за відповідачем рахується заборгованість по сплаті аліментів, іншої допомоги відповідач не надає.

Позивач зазначає, що дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається у вищому навчальному закладі на контрактній основі.

Крім того, ОСОБА_4, як вказує позивач, має захворювання та фізіологічні особливості, а саме вузли на щитовидній залозі, які потребують хірургічного видалення.

ОСОБА_2 вказує, що у дочки - ОСОБА_5 також стан здоров'я незадовільний.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дітей у розмірі 99 264 грн 55 коп.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19 липня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення та ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що з відповідача стягуються аліменти на кожну дитину у розмірі 3 500 грн щомісяця, але відповідач сплачує аліменти не в повному обсязі та має заборгованість по сплаті аліментів, отримуючи дохід у розмірі 3 200 грн на місяць, а також з відсутності належних доказів про понесені додаткові витрати на дітей у заявленому розмірі.

Крім того, апеляційний суд, керуючись ст. 185 СК України, обгрунтовано зазначив, що сам по собі вступ дитини на навчання до навчального закладу з метою здобуття відповідного ступеню (освітньо-кваліфікаційного рівня) не може безумовно свідчити, що витрати, пов'язані з навчанням у ньому викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини і виникненням у зв'язку з цим обов'язків у батьків брати у них участь.

Доводи касаційної скарги та зміст судових рішень не дають підстав для висновку, що судами було неправильно застосовано норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Ю.Г.Іваненко