Справа № 521/9076/17
Провадження №2-о/521/264/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2017 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Янкул Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа КП «Міське агентство з приватизації житла», про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та просить ухвалити рішення, яким встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, виданого 02.03.2004 року КЕВ м. Одеси на підставі Розпорядження №184239, на імя ОСОБА_2.

У підтвердження своїх вимог заявник посилається на те, що під час видачі (оформлення) вищезазначеного свідоцтва була допущена помилка, а саме імя заявника записано як «Ганна», однак відповідно до паспорту її імя «Анна». Через зазначений недолік заявник не може реалізувати свої права стосовно володіння та розпорядження власним майном та змушений звернутися до суду.

Заявник не приймала участь у судовому засіданні, однак надала до суду заяву у якій просила розглядати справу без її участі.

Заінтересована особа також не приймала участь у судовому засіданні, про причини своєї неявки до суду не повідомила, заперечень на заяву не надходило..

У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У судовому засіданні встановлено, що 02.03.2004 року родинною заявника було отримано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1. При видачі вказаного свідоцтва імя заявника помилково було записано як «Ганна». Однак, відповідно до паспорту заявника її імя записано як «Анна».

При звернені до КП «Міське агентство з приватизації житла» з заявою про внесення змін до правовстановлюючого документу їй було відмовлено.

Так, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що вищезазначене свідоцтво дійсно належить заявнику, що підтверджується наступними доказами, а саме: свідоцтвом про народження заявника, де її імя записано як «Анна», паспортом заявника, де її імя також записано як «Анна», а також свідоцтвом про право власності на житло.

Крім того, аналізуючи матеріали справи, суд вважає, що різниця у написані імя є наслідком допущення помилки при видачі свідоцтва про право власності.

В Постанові Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами в п. 12 указано, що при розгляді справи про встановлення, відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК України, факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Зазначений недолік не дає заявнику у повній мірі розпоряджатися своїми правами та порушує його інтереси, що в решті решт змусило його звернутися з відповідною заявою до суду з метою встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Таким чином, судом не виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, тому що в даному випадку не вирішується наявність право власності вказане майно у заявника.

Отже, суд приходить до висновку, що усі наведені докази у їх сукупності свідчать про належність правовстановлюючого документу саме ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, п. 5 ч. 2 ст. 234, п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, виданого 02.03.2004 року КЕВ м. Одеси на підставі Розпорядження №184239, на імя ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий