Солом'янський районний суд м. Києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, і з урахуванням уточнень, просив визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріна Романа Олександровича щодо не направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії постанови про відкриття виконавчого провадження №51146502; скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріна Романа Олександровича про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.08.2016 в межах виконавчого провадження №51146502; зобов?язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріна Романа Олександровича відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт та заборону відчуження майна, на яке було накладено арешт; зобов?язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Подпоріна Романа Олександровича надати ОСОБА_1 строк для самостійного виконання рішення Солом?янського районного суду міста Києві від 28.01.2016 по справі №760/13954/14-ц, мотивуючи свої вимоги наступним.

На підставі рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 28.01.2015, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 31.03.2016 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.07.2016, позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» було задоволено частково та видано відповідно стягувачу виконавчий лист по справі.

На підставі виданого виконавчого листа та заяви стягувача старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Подпоріним Романом Олександровичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51146502.

Проте, в порушення вимог ст..ст.25,31 Закону України «Про виконавче провадження» копія цієї постанови не була взагалі направлена заявнику, як боржнику у виконавчому провадженні, що в свою чергу позбавило його можливості скористатися своїм законним правом на виконання рішення суду в добровільному порядку.

Про існування виконавчого провадження заявник дізнався лише після отримання 12.08.2016 копії постанови про арешт майна боржник ата оголошення заборони на його відчуження.

19.08.2016 заявник звернувся безпосередньо до державного виконавця з метою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, в тому числі і з постановою про відкриття даного виконавчого провадження.

Через незаконні дії державного виконавця заявник на даний момент позбавлений можливості вільно розпоряджатися своєю власністю.

Крім того, 08.08.2016 державним виконавцем Подпоріним Р.О. було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в межах виконавчого провадження №51146502.

Просив суд врахувати ту обставину, що строк на звернення до суду він відраховує саме з моменту його ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не зявились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України. Однак враховуючи визначені законодавцем строки розгляду даної категорії справ, достатності доказів для встановлення дійсних взаємовідносин між сторонами в матеріалах справи, суд приходить до висновку про можливість постановити ухвалу по справі на підставі наявних доказів.

Крім того, заінтересована особа - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві в судове засідання свого представника не направив, жодних письмових заяв чи клопотань щодо власної позиції по скарзі до суду не направив.

Представник заінтересованої особи Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також просила скаргу ОСОБА_1 задовольнити, оскільки ПАТ «Універсал Банк», як стягувач у виконавчому провадженні, 30.05.2016 звернувся з до державного виконавця з заявою про повернення виконавчого листа без виконання в зв?язку з відсутністю необхідності у його примусовому виконанні.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з?явилась, жодних письмових заяв чи клопотань щодо власної позиції по скарзі до суду не направила.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судовим розглядом встановлено, що 28.01.2015 рішенням Солом'янського районного суду м. Києва позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення нарахованих відсотків за кредитним договором було задоволено частково та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість в сумі 175 281,03 швейцарських франків, в іншій частині позову відмовлено та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 31.03.2016 рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 28.01.2015 було залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.07.2016 ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 31.03.2016 та рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 28.01.2015 було залишено без змін.

Станом на 31.03.2016 рішення набрало законної сили.

12.05.2016 на підставі вищевказаного рішення суду представнику ПАТ «Універсал Банк», за його заявою, було видано виконавчий лист №760/13954/14-ц (2/760/191/15). Як вбачається з даного виконавчого листа строк пред'явлення його до виконання становить один рік.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, 13.05.2016 представник ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження по справі. Додатком до даної заяви вказано виконавчий лист Солом'янського районного суду м. Києва №760/13954/14-ц.

23.05.2016 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Подпоріним Романом Олександровичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви про примусове виконання виконавчого листа №760/13954/14-ц від 12.05.2016, і надано боржнику (заявнику по справі) строк до 7 днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження для самостійного виконання рішення суду.

В матеріалах виконавчого провадження міститься копія реєстру відправлення рекомендованої кореспонденції за 2016 рік (а.с.49-51) та відстеження зареєстрованого в системі УДППЗ «Укрпошта» поштового відправлення з штрих кодовим ідентифікатором №046. Проте, ані супровідний лист, яким нібито направлялось боржнику копія постанови про відкриття виконавчого провадження, ані реєстр відправлень, де міститься вказівка на направлення засобами поштового зв'язку за допомогою рекомендованого повідомлення на ім'я того ж боржника, не містять будь-яких доказів тверджень державного виконавця, що саме штрих кодовий ідентифікатор був присвоєний рекомендованому листу, який направлявся ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2. Враховуючи неодноразову неявку в судове засідання представника Відділу примусового виконання рішень та відсутності будь-яких усних чи письмових пояснень з цього приводу в матеріалах справи, суд не може прийти до висновку про належне повідомлення боржника ОСОБА_1 щодо відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження в подальшому державним виконавцем було здійснено ряд заходів щодо встановлення наявності в боржника будь-якого майна та грошових коштів, на які може бути накладений арешт з метою примусового виконання рішення суду, і відповідно винесено ряд постанов, зокрема, щодо арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.08.2016, направлення на адресу боржника вимог від 19.08.2016, 16.09.2016, а також 01.10.2016 щодо надання вільного доступу до квартири власником якої він є з метою здійснення опису та арешту майна.

Окремо слід відмітити, що вимога державного виконавця від 01.10.2016 була направлена боржнику засобами поштового 01.10.2016 о 18 годині 32 хвилині, в той час як в самій вимозі міститься інформація про вихід державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1, 01.10.2016 об 11 годині 00 хвилин, що саме по собі свідчить про нехтування з боку державного виконавця законними правами та інтересами боржника та не може бути прийнято як доказ його належного повідомлення про проведення певної виконавчої дії (а.с.77)

Єдиним підтвердженням обізнаності боржника з копією постанови від 23.05.2016 є розписка уповноваженого представника боржника (зворотній бік а.с.61) від 19.08.2016 про отримання наручно вимоги державного виконавця про забезпечення боржнику та його представнику вільного доступу до квартири за адресою: АДРЕСА_1, здійснене після його ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. На даних обставинах наполягає і заявник в своїй скарзі, стверджуючи що першим документом який він отримав від державного виконавця була постанова про арешт його майна та оголошення заборони на його відчуження (а.с.3)

Матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких доказів на спростування тверджень заявника, а лише підтверджують факт невиконання державним виконавцем покладених на нього обов'язків по направленню всім учасникам виконавчого провадження постанови про відкриття виконавчого провадження засобами поштового зв'язку рекомендованим листом, щоб дати боржнику можливість встановлено законодавцем для здійснення погашення наявної перед стягувачем заборгованості в добровільному порядку.

Окремо слід акцентувати увагу на тому, що 30.05.2016 безпосередньо сам стягував звернувся з заявою про повернення йому виконавчого документу (а.с.114) в зв'язку з відсутністю необхідності примусового стягнення наявної у боржника заборгованості, однак незважаючи на таку заяву державним виконавцем продовжувались здійснюватись виконавчі дії спрямовані на обмеження законних прав та інтересів боржника, зокрема постанова про стягнення виконавчого збору від 08.08.2016 (а.с.54), постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.08.2016 (а.с.55), направлення ряду запитів та вимог боржнику про що вже зазначалося судом раніше.

Отже, суд приходить до висновку, що посилання заявника на неотримання ним, у визначені строки та спосіб встановлений законодавцем копії постанови державного виконавця від 23.05.2016 про відкриття виконавчого провадження, знайшли своє підтвердження в матеріалах виконавчого провадження.

Положеннями п.1 ч.1 ст.47 ЗУ № 606-XIV встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Однак, будь-яких дій встановлених ст.47 ЗУ №606-XIV після отримання заяви від стягувача здійснено не було, навпаки дана заява було суцільно проігнорована державним виконавцем.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також заяву безпосереднього стягувача щодо відсутності необхідності здійснення примусового стягнення наявної у боржника заборгованості та клопотання про повернення йому виконавчого листа, дії вчинені державним виконавцем в супереч отриманої від стягувача заяви, а також принцип змагальності та диспозитивності, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою.

Разом з тим, щодо вимог заявника в частині скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.08.2016, зобов'язання здійснити відкликання повідомлення про арешт та заборону відчуження, а також надання строку для самостійного виконання рішення суду, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 18 Постанови ПВСС України №6 від 07.02.2014, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Таким чином, скаргу слід задовольнити в частині визнання оскаржуваної постанови неправомірною. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 383-388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріна Романа Олександровича щодо не направлення боржнику ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження №51146502 засобами поштового зв'язку рекомендованим листом з повідомленням, неправомірними та зобов'язати державного виконавця усунути вищенаведені порушення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.С. Кицюк