Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/3810/15-ц Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 47 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, треті особи - Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, реєстраційна служба Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області про визнання незаконним рішення, визнання свідоцтва про право власності на земельну ділянку недійсним та скасування державної реєстрації

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 червня 2017 року

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, вимоги якого в подальшому уточнила та просила визнати незаконним рішення Новоград-Волинської міської ради від 11.08.2015 року № 793 в частині затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки для передачі її у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку належного відповідачу ОСОБА_2 та визнати свідоцтво про право власності на земельну ділянку недійсним, скасувавши його державну реєстрацію. В обґрунтування вимог зазначила, що вона та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1. Їй на праві власності належить 46/100 частин цього будинку, а решта - 54/100 частин належить відповідачу. Рішенням Новоград-Волинської міської ради від 11.08.2015 року № 793 ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 0,0363 га для будівництва і обслуговування вказаного вище будинку і подальшої передачі її у власність. На підставі вказаного рішення за її/позивача/ відсутності було проведено встановлення меж, належної на праві власності ОСОБА_2 землі. Вважаючи, що технічна документація на належну відповідачу земельну ділянку була виготовлена і затверджена із порушенням вимог земельного законодавства, передача та подальша реєстрація права власності відповідача на земельну ділянку відбулась саме за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у її фактичному користуванні, без її згоди та на якій розташовані належні їй комунікації, користуватись якими вона позбавлена можливості, позивач просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі та вирішено питання щодо відшкодування судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що суд при ухваленні рішення неправильно застосував норми матеріального права. Крім того, вказує, що законодавством не передбачено обов'язковість надання згоди дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою власників суміжних земельних ділянок. Виходячи із наведеного, вважає, що ОСОБА_1 не доведено порушення її прав, які спричинені діями відповідачки в процесі оформлення права власності на земельну ділянку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 суд першої інстанції, виходив із того, що на момент прийняття оскаржуваного рішення Новоград-Волинської міської ради у відповідній частині межі між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 погоджені не були, належні та допустимі докази повідомлення позивача про здійснення такого погодження відсутні.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 належить 46/100 частин зазначеного будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом та Свідоцтва про право власності від 15.07.1998 року, а ОСОБА_2 - 54/100 частин цього будинку на підставі Договору купівлі-продажу від 22.09.2012 року (а.с.11,12,104).

Із протоколу визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі вбачається, що загальна площа земельної ділянки, закріпленої за будинком складає 0,0672га, з них земельна ділянка ОСОБА_1 (46/100 ід.ч.) - площею 0,0309га, земельна ділянка ОСОБА_2 (54/100ід.ч.) - площею 0,0363га.(а.с.105).

Змістом зазначеного протоколу підтверджується, що комісією проведено встановлення в натурі та погодження меж земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Зазначено, що суміжними землекористувачами (землевласниками) ніяких претензій при встановленні меж земельної ділянки не виявлено. Межі погоджені і не викликають заперечень. Межові знаки, якими означена земельна ділянка, показані на місцевості та передані на зберігання землекористувачу (а.с.105).

Протокол містить підписи 6-х сусідів, проте підпис ОСОБА_1, яка є співвласником будинку та земельної ділянки із ОСОБА_2, відсутній. В самому протоколі прізвище позивача та відповідача зазначено окремо від прізвищ інших суміжних землекористувачів, проте будь-яких застережень щодо причин непідписання протоколу позивачем ні протокол, ні матеріали справи не містять. Докази про належне повідомлення позивача про необхідність погодження меж відсутні.

В матеріалах справи також відсутні докази, що між співвласниками будинку відбувся поділ земельної ділянки в натурі чи встановлювався порядок користування земельною ділянкою за їх згодою.

Рішенням 31-ї сесії 6-го скликання Новоград-Волинської міської ради від 11 серпня 2015 року №793 «Про передачу у власність, користування земельних ділянок та про інші питання земельних відносин» було вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та передачі її у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що надана в користування ОСОБА_2 загальною площею 0,0363га (а.с.180-182).

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 вказувала, що відповідні заміри по визначенню розміру земельної ділянки, на яку претендує відповідач, та погодження меж земельної ділянки були здійснені у її відсутність. ОСОБА_2 претендує на частину земельної ділянки, на якій розташовані її (позивача) комунікації, а тому перехід права власності на цю частину земельної ділянки позбавляє її права користування вказаними комунікаціями та порушує її права.

Відтак, встановлення в натурі зовнішніх меж земельної ділянки відповідача та заперечення позивача підтверджує наявність спору стосовно меж фактично використовуваних земельних ділянок суміжними землекористувачами.

Відповідно до положень ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 12 ЗК України, п. 34 ст. 26 та ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування» вирішення питань регулювання земельних відносин відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та здійснюється на сесіях цих рад шляхом прийняття рішень.

Згідно ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок, передбачений ст. 118 ЗК України, який включає в себе наступні стадії: подання заяви зацікавленою особою у приватизації земельної ділянки до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування; розгляд клопотання відповідним органом про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, який здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин; прийняття рішення відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки та передача її у власність.

У ч. 1 ст. 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до ст. ст. 23, 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» здійснюється на підставі документації із землеустрою.

Згідно з пп. а, е ст. 184 ЗК України та п. в ст. 2 Закону України «Про землеустрій» одним із заходів землеустрою передбачено визначення (встановлення) в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок.

Відповідно до положень ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. Виконання усіх підготовчих робіт з виготовлення документа на право власності на земельну ділянку передбачає як перевірку того, чи є земельна ділянка вільною, чи не належить вона іншому власнику чи користувачеві та чи не накладаються межі вказаної земельної ділянки на суміжні земельні ділянки.

Таким чином, непогодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами позбавляє землевпорядну організацію виготовити технічну документацію із землеустрою та погодити технічну документацію з компетентними органами та затвердити відповідний проект землеустрою.

Пунктом 3.12. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18 травня 2010 № 376, передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Частиною 2 ст. 185 ЗК України передбачено, що землеустрій здійснюється відповідно до закону.

Отже, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами є самостійним заходом визначення (встановлення) в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок.

А тому, правильно встановивши фактичні обставини справи та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про порушення прав позивача та задоволення позову.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на правильність його прийняття.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: