Провадження номер 2/741/384/17
Єдиний унікальний номер 741/771/17
РІШЕННЯ

іменем України

06 липня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, представляючи на підставі довіреності інтереси ОСОБА_2, звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок. Свої вимоги представник позивача обґрунтовувала тим, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_2. На момент припинення існування колгоспних дворів та на момент набрання законної сили Законом України «Про власність» ОСОБА_2 була єдиним членом колгоспного двору. 27 квітня 2017 року Носівською міською радою було прийняте рішення про впорядкування адресних реквізитів житлових будинків та житловому будинку, зареєстрованому в АДРЕСА_1, було присвоєно фактичні поштові адресні реквізити: «АДРЕСА_1». Після ліквідації колгоспних дворів позивач не зареєструвала право власності на вищевказаний будинок. Позивач не має змоги зареєструвати своє право власності на житловий будинок. Тому представник позивача просила судовим рішенням визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача ОСОБА_3 подала до суду заяву, у якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути без її участі.

Представник відповідача, Носівської ОТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області, у судове засідання не з'явилася. Представник відповідача направила до суду заяву, у якій не заперечувала проти задоволення позову та просила справу розглянути без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ураховуючи вищенаведене, суд проводить судове засідання без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_2, що вбачається із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 21 грудня 1979 року виконкомом Носівської міської ради народних депутатів (а. с. 7).

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Носівської міської ради Чернігівської області від 27 квітня 2017 року про впорядкування адресних реквізитів житлових будинків житловому будинку, зареєстрованому в АДРЕСА_1, присвоєно фактичні поштові адресні реквізити: АДРЕСА_1 (а. с. 8).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз'яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Станом на 15 квітня 1991 року в будинку по АДРЕСА_1, були зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 1664 від 05 липня 2017 року (а. с. 30).

Отже, вищевказані троє осіб були членами колгоспного двору.

Тому суд дає критичну оцінку поясненням, викладеним у позовній заяві, з приводу того, що ОСОБА_2 на момент припинення існування колгоспного двору була єдиним членом колгоспного двору. Адже з вищевказаної довідки Носівської міської ради вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як членам колишнього колгоспного двору належало по 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що після ліквідації колгоспних дворів право власності на житловий будинок не зареєстровано. Право власності на спірний житловий будинок у рівних частинах мають три особи ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, тому немає підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на увесь житловий будинок.

У судовому засіданні встановлено, що Центр надання адміністративних послуг Носівської РДА відмовив позивачеві в реєстрації права власності на житловий будинок, оскільки п. п. 42, 43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 23 серпня 2016 року №553 визначений вичерпний перелік документів для реєстрації житлових будинків, що побудовані до 05.08.1992 р. Заміна свідоцтва, виданого на колгоспний двір від 21 грудня 1979 року Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачена. Керівник ЦНАП Носівської РДА рекомендував здійснити захист права власності в судовому порядку (а. с. 21).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а. с. 16-20). Згідно зі звітом про оцінку майна №1705-003 станом на 15.05.2017 року вартість житлового будинку складає 122807 грн.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково та визнати за нею право власності на 1/3 частини спірного житлового будинку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, як членом ліквідованого колгоспного двору, право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого у АДРЕСА_1, вартістю 40935,67 грн., який складається з власне житлового будинку «А», прибудови «а-1», прибудови «а-2» літньої кухні «В», гаража «Г», погреба «П», вбиральні «У», хвіртки №3, воріт №4, огорожі №5, загальною площею 66,9 кв. м житловою площею 33,9 кв. м загальною ринковою вартістю 122807 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.М. Дикий