АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року

в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, 3 особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Айбокс», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про застосування наслідків недійсності правочинів.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочинів.

В обґрунтування позивач зазначав, що 13 вересня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Айбокс» (надалі - ТОВ «Айбокс») укладено договір кредитної лінії № НКЛ-2002859, згідно умов якого кредитор (позивач) зобов'язується надавати позивальнику у тимчасове користування грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, яке має здійснюватися окремими частинами в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 64000000 грн. зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 16% річних, в порядку визначеному цим договором та кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом не пізніше 12 вересня 2016 року.

Договір поруки № П-2002859-6 від 25 червня 2014 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 був одним із забезпечувальних заходів виконання договору кредитної лінії № НКЛ-2002859 від 13 вересня 2013 року, між тим, під час здійснення Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію AT «Дельта Банк» Кадировим В.В. перевірки правочинів, вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначений договір поруки було віднесено до категорії нікчемних, з підстав, що даний договір фактично укладений після запровадження особливого режиму контролю та визнання банку проблемним, а погашення заборгованості відбувалось з рахунку поручителя у проблемному банку й таке погашення відбувалось напряму, а не через кореспондентський рахунок, відкритий в Національному банку України (надалі - НБУ), при тому, що відповідач на той час був робітником банку: спочатку на посаді Начальника Відділу міжбанківських операцій, а обіймав посаду Начальника Управління міжбанківських операцій.

Посилаючись на наявність підстав вважати, що договір поруки № П-2002859-6 від 25 червня 2014 року мав на меті фактичне забезпечення активами банку (майновими правами за кредитним договором, договорами застави, поруки, право регресу за якими набув поручитель у відповідній сумі) грошових вимог до банку самого поручителя, який одночасно був кредитором банку, позивач просив визнати договір поруки № П-2002859-6 від 25 червня 2014 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 недійсним та визнати відсутніми у відповідача права вимоги за договором кредитної лінії № НКЛ-2002859 від 13 вересня 2013 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Айбокс».

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення районного суду та постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавшипредставників позивача та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 13 вересня 2013 року між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Айбокс» укладено договір кредитної лінії № HKЛ-2002859, у відповідності до п. 1.1. якого кредитор зобов'язується надавати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (а.с.14 т.1).

Згідно зазначеного договору, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - «Транш», а в сукупності - «Транші», на умовах визначених цим договором, в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 64 000 000 грн. зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 16 % річних, в порядку визначеному цим договором та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 12 вересня 2016 року (п.1.1.1 договору).

Встановлено, що виконання договору кредитної лінії № НКЛ-2002859 від 13 вересня 2013 року забезпечувалось:

договором застави № HKJI-2002859/S-2, укладеним 27 вересня 2013 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Айбокс»;

договором застави корпоративних прав №HIUI-2002859/S- 1, укладеним 31 жовтня 2013 року між АТ «Дельта Банк» та Компанією «Бенезія Інвестментс Лімітед»;

договором застави корпоративних прав №HIUI-2002859/S-3, укладеним 31 жовтня 2013 року між АТ «Дельта Банк» та Компанією «Ардо Істеблішмент Лімітед»;

договором застави корпоративних прав №HIUI-2002859/S-2, укладеним 31 жовтня 2013 року між АТ «Дельта Банк» та Компанією «Мінола Трейдінг Лімітед»;

договором застави №HIUI-2002859/S-3, укладеним 22 січня 2014 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Айбокс»;

договором поруки №11-2002859/3, укладеним 31 липня 2014 року між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5;

договором поруки №П- 2002859/4, укладеним 31 липня 2014 року між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6

При цьому, під час здійснення Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію АТ «Дельта Банк» Кадировим В.В. перевірки правочинів, вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону, було виявлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором додатково було укладено договір поруки № П-2002859-6 від 25 червня 2014 року, укладений між АТ «Дельта Банк» та відповідачем - ОСОБА_2, який на той час був співробітником банку: спочатку на посаді Начальника Відділу міжбанківських операцій, а потім обіймав посаду Начальника Управління міжбанківських операцій (а.с.46-53 т.1).

У відповідності до п. 1.1. договору поруки від 25 червня 2014 року (а.с.12-13 т.1), поручитель - відповідач зобов'язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ТОВ «Айбокс» (позичальником) зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій та пені у розмірі та у випадках, передбачених договором невідновлювальної кредитної лінії № НКЛ-2002859, що укладений 13 вересня 2013 року між кредитором та позичальником, за умовами якого позичальник зобов'язався повернути кредитору отриманий кредит у розмірі 64000000 грн. зі сплатою процентів у розмірі, у строки (терміни) та на умовах, зазначених у Договорі кредиту та у договорах про внесення змін та доповнень до Договору кредиту, що укладені на дату укладання цього договору та/або можуть бути укладені в майбутньому, з кінцевим терміном повернення кредиту до 12 вересня 2016 року включно або в термін, що вказаний в п. 1.1. договору кредиту, а також сплачувати можливі штрафні санкції у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту та цим договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої порукою вимоги.

Згідно п. 1.3. договору поруки, у разі невиконання позичальником забезпечених порукою зобов'язань, поручитель доручає кредитору здійснювати договірне списання грошових коштів з будь-яких рахунків поручителя (в національній та/або іноземній валюті), відкритих (чи тих, що будуть відкриті) ним у кредитора в сумах, що підлягають сплаті за договором кредиту та будь-яким іншим договором укладеним між позичальником та кредитором щодо погашення заборгованості за кредитом, нарахованими процентами за користування ним, комісій, а також можливих штрафних санкцій та пені. Поручитель доручає кредитору здійснювати таке договірне списання у сумі, визначеній кредитором самостійно на підставі договору кредиту, будь-яку кількість разів протягом строку дії цього договору до повного виконання будь-яких зобов'язань поручителя перед кредитором за цим договором. При цьому сторони погодили, що договірне списання з будь-якого поточного рахунку поручителя є заздалегідь погодженим і не потребує повідомлення поручителя та/ або позичальника в будь-якій формі.

Пунктом 2.1. договору поруки встановлено, що зміст забезпеченого порукою зобов'язання складає: погасити основну суму заборгованості за договором кредиту в сумах та в терміни, зазначені в договорі кредиту; сплатити проценти за користування кредитом в розмірі, у строки (терміни) та на умовах, визначених у договорі кредиту; сплатити можливі штрафні санкції, визначені договором кредиту; сплатити інші втрати, пов'язані зі здійсненням забезпеченої порукою вимоги.

Також п. 2.1. договору поруки передбачено, що сторони домовились, що відповідальність поручителя за цим договором не розповсюджується на будь-яке інше майно, в т.ч. на кошти поручителя, які знаходяться на рахунках в інших банківських установах.

У п.п. 3.1.1. - 3.1.2. п. 3.1. договору поруки зазначено, що поручитель зобов'язаний протягом одного банківського дня від дати отримання письмової вимоги кредитора про невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов'язання виконати відповідне зобов'язання шляхом перерахування непогашеної суми кредиту, непогашеної суми процентів за користування кредитом, комісій, можливих штрафів та пені на рахунок кредитора, зазначений в такій вимозі; у разі невиконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобов'язання відповідати перед кредитором як солідарні боржники всім своїм майном, на яке згідно із чинним законодавством України може бути звернено стягнення.

У п. 3.2. договору поруки визначено, що поручитель має право: попередивши письмово кредитора не пізніше як за п'ять банківських днів достроково виконати зобов'язання забезпечене порукою (п.п.3.2.1.); зворотної вимоги до позичальника в межах суми виконаного ним зобов'язання, як кредитор, що набув всіх прав за цим зобов'язанням (п.п.3.2.2.).

Підпунктом 3.4.1. пункту 3.4. договору поруки було закріплено, що кредитор має право у разі невиконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобов'язання звернути стягнення на все майно поручителя та/або позичальника як солідарних боржників згідно з чинним законодавством України.

Пунктом 1.3. договору поруки передбачено, що поручитель доручає кредитору договірне списання грошових коштів з будь-яких рахунків поручителя (в та або іноземній валюті), відкритих (чи тих, що будуть відкриті) ним у кредитора … договірне списання з будь-якого поточного рахунку поручителя є заздалегідь і не потребує повідомлення поручителя та/або позичальника в будь-якій формі, не виключає встановлену законом та договором вимоги направити вимогу.

Встановлено, що до визнання AT «Дельта Банк» неплатоспроможним та запровадження у ньому тимчасової адміністрації AT «Дельта Банк» тривалий час мав проблеми з ліквідністю, результатом чого стало прийняття НБУ низки рішень з метою недопущення погіршення стану ліквідності AT «Дельта Банк» та захисту інтересів його вкладників і кредиторів, зокрема було прийнято Постанову Правління НБУ від 26 лютого 2014 року № 102/БТ «Про надання кредиту для збереження ліквідності» зі змінами, внесеними Постановою Правління НБУ від 12 червня 2014 року № 348/БТ, Постанову Правління НБУ від 11 вересня 2014 року № 560/БТ «Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю AT «Дельта Банк» шляхом призначення куратора» та Постанову Правління НБУ від 30 жовтня 2014 року № 692/БТ «Про віднесення AT «Дельта Банк» до категорії проблемних».

Так, з метою захисту інтересів вкладників та кредиторів банку, вжиття заходів для приведення діяльності банку у відповідність до вимог банківського законодавства, відновлення його фінансового стану та усунення порушень, причин і умов, що призвели до його погіршання, 30 жовтня 2014 року Правлінням НБУ прийнято постанову № 692 БТ Про віднесення AT «Дельта Банк» до категорії проблемних», якою встановлено обмеження у діяльності банку.

Задовольняючи позов районний суд виходив з підстав його доведеності.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції й визнає їх законними та обґрунтованими, остільки вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі доказів.

Твердження апеляційної скарги про те, що спірний договір поруки було підписано уповноваженою на те особою, з дотриманням всіх нормативів НБУ, а погодження останнього в даному випадку не вимагалось, колегія суддів визнає такими, що не відповідають наявним в справі доказам та спростовані у оскаржуваному рішенні.

Відповідно до положень ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В. - уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

Згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08 квітня 2015року № 71 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року до 02 вересня 2015 року включно, а рішенням від 03 серпня 2015 року № 147 тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» продовжено до 02 жовтня 2015 року.

На виконання постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта банк» Фондом гарантуванням вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» строком з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з ч. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

За таких обставин, у спорах, пов'язаних із виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Під час введення тимчасової адміністрації не застосовується: примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки (штрафів, пені) інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не нараховується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку, зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може привести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом, нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Відповідно до ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку;банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається; забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов'язаними з банком особами.

Встановлено, що під час здійснення уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію АТ «Дельта Банк» Кадировим В.В. перевірки правочинів, вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», було встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором додатково було укладено договір поруки № П-2002859-6 від 25 червня 2014 року між АТ «Дельта Банк» та відповідачем - ОСОБА_2, який на той час був співробітником банку: спочатку на посаді Начальника Відділу міжбанківських операцій, а потім обіймав посаду Начальника Управління міжбанківських операцій (а.с.46-53 т.1).

Окрім цього, рішенням Господарського суду м. Києва від 10 листопада 2016 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду України від 13 березня 2017 року, в справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент», треті особи : ТОВ «Айбокс», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, встановлена обґрунтованість висновку уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. про нікчемність правочинів, що були предметом розгляду, з підстав визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с.100-112 т.2).

Згідно положень ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, враховуючи, що після прийняття Національним банком України рішення про запровадження у банку тимчасової адміністрації й призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, здійснення банком грошових коштів повинно відбуватися у суворій відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», доведеність позовних вимог щодо нікчемності договору поруки № П-2002859-6 від 25 червня 2014 року, колегія суддів не вбачає правових підстав до скасування рішення районного суду.

Не вбачає колегія суддів правових підстав до покладення в основу рішення суду й долучену до справи постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року зі змінами, внесеними постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року, в справі за позовом ТОВ «Айбокс» та ТОВ «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., якою визнано протиправними дії та скасоване рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. щодо визнання нікчемними договорів (а.с.60-69, 223 т.2).

Таким чином, колегія суддів визнає відсутніми правові підстави до висновків про необґрунтованість позовних вимог у справі, що переглядається.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Скасування повідомлення про нікчемність правочинів не спростовує факту їх нікчемності, остільки нікчемність встановлена законом і не залежить від дій та рішень Уповноваженої особи Фонду.

Разом з тим, матеріалами справи доведено, що операція по погашенню заборгованості ТОВ «Айбокс» за рахунок коштів ОСОБА_2 здійснювалось без перерахування реальних грошових коштів, а лише коригуванням структури банківського балансу, що зафіксовано у довідці АТ «Дельта Банк»вих.. № 6018 від 13 липня 2016 року (а.с.54), відповідно до якої 04 лютого 2015 року погашення заборгованості ТОВ «Айбокс» за кредитним договором здійснювалось за рахунок коштів ОСОБА_2, у сумі 74829150 грн. 72 коп. (4157175, 05 дол. США), в той час як станом на початок операційного дня 04 лютого 2015 року на кореспондентському рахунку АТ «Дельта Банк», відкритому в НБУ, знаходилось 2252818 грн. 60 коп., протягом операційного дня на кореспондентський рахунок надійшло 5084111 грн. 06 коп. та було списано 6678860 грн. 97 коп.

Районним судом з достатньою повнотою з'ясовано обставини справи, зібраним доказам дано належну оцінку, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно частини 1 статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/9470/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5822/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.