Справа №6-279/11
Провадження№ 6/266/56/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши подання начальника Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2011 року заявник, начальник Приморського ВДВС ММУЮ, звернувся до суду з поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України посилаючись на те, що 19 серпня 2011 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-3918, виданого 07 лютого 2011 року Приморським районним судом міста Маріуполя Донецької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» суми боргу у розмірі 386125 грн. 10 коп. та надано семиденний термін на добровільне виконання рішення. Однак, у зазначений строк рішення суду боржником виконано не було. 14 вересня 2011 року стягувач звернувся до ДВС із клопотанням про вирішення питання про тимчасове обмеження для боржника у праві виїзду за межі України. Станом на 04 листопада 2011 року боржником не вчинено дій спрямованих на виконання рішення суду. Просить встановити тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», (в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин), державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Реалізація цих прав здійснювалася шляхом звернення до суду в порядку ст. 377-1 ЦПК України з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, яка в редакцій чинній на час виникнення спірних правовідносин також визначала, що суб'єктом звернення до суду є державний виконавець.

Перелік осіб, яких Законом України «Про державну виконавчу службу» було визначено як державних виконавців, містився у ст.4 цього Закону, положення якої враховувалися при перевірці чи належний суб'єкт звернувся до суду з поданням. У випадку заміни державного виконавця після відкриття виконавчого провадження до подання мали бути додані документи, які підтверджують, що з поданням до суду звернувся саме той виконавець, який здійснює виконання за конкретним виконавчим документом.

Подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, з яким звертається до суду державний виконавець, відповідно до вимог ч. 1 ст. 377-1 ЦПК ( в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) мало погоджуватися з начальником відділу ДВС, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (суб'єкт подання). При цьому, закон не допускав випадків погодження подання з іншою, окрім начальника (виконуючого обов'язки начальника), посадовою особою органів ДВС.

У випадку звернення до суду начальника відділу ДВС, у якого перебуває виконавче провадження, погодження такого подання не вимагалося.

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження за № 28260710 було відкрито 19 серпня 2011 року за постановою заступника начальника Приморського ВДВС ММУЮ ОСОБА_3, який відповідно до діючих правових і визначався державним виконавцем, однак до суду з поданням 15 листопада 2011 року звернувся начальник Приморського ВДВС ММУЮ ОСОБА_4 При цьому, матеріали справи не містять документів щодо зміни державного виконавця після відкриття виконавчого проваджнення та передання його на виконання начальнику ДВС, щоб надавало йому право на звернення з таким поданням до суду, як державним виконавцем, а тому з поданням про тимчасове обмеження у виїзді за межі України ОСОБА_2 15 листопада 2011 року до суду звернувся неналежний субєкт звернення.

Згідно із ч. 3 ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, в редакції, що діє на час розгляду судом подання, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Згідно із п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», в новій редакції, що є чинною на час розгляду подання, право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржникамає має виконавець під час здійснення ним виконавчого провадження, а ч. 1 ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено перлік осіб, що є державними виконавцями.

При цьому ч. 1 ст. 7 цього Закону наголошено, що державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

З постанови державного виконавця Приморського органу ДВС ММУЮ ОСОБА_5 про закінчення виконавчого провадження № 31234995 від 09.10.2013 року, судом в становлено, що на час розглдяу судом подання виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3918, виданого 27.01.2012 року Приморським районним судом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 385724,92 грн. та витрати ІТЗ у сумі 120,00 грн., а всього 385844,92 грн. закінчено, оскільки боржник працює на підприємстві, що територіально належить до Іллічівського ВДВС ММУ. Утримання не проводилось.

Згідно листа начальника Приморського ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області № 8581 від 23.06.2017 року, виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-3918, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 386005,10 грн. знаходиться на примусовому виконанні в Кальміуському ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області.

Отже, виконавче провадження на час розглдяу судом подання Приморським ВДВС не здійснюється та передано на виконання до іншого органу.

Враховуючи наведене, суд не знаходить законних підстав для задоволення подання начальника Приморського ВДВС про тимчасове обмеження у виїзді за межі України ОСОБА_2, оскільки на момент розгляду виконавче провадження щодо стягнення з останньої заборгованості знаходиться на примусовому виконанні в Кальміуському ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області, в провадженні Приморського ВДВС не перебуває, а тому є таким, що подане до суду неповноважним на час розгляду субєктом звернення..

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання начальника Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Митрофанова Є. Г.