Справа № 468/145/17-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2017 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчук С.В., при секретарі Хижняк К.А. розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої розповсюдженням завідомо недостовірної інформації та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, завданої розповсюдженням завідомо недостовірної інформації та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію. На обґрунтування позовних вимог позивач в заяві зазначив, що 11 грудня 2016 року на телеканалі СТБ була показана телепередача "ОСОБА_4 за всіх", темою якої було надання йому (позивачу) та його дружині ОСОБА_5 послуг екстрасенса для зняття порчі, яка наводилась ОСОБА_6 на замовлення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Під час проведення даної телепередачі приймали участь відповідачі, які розповіли неправдиву інформацію про нього (позивача). Позивач стверджує, що під час вищевказаної телепередачі відповідач ОСОБА_2 розповіла, що він (позивач) мав 25 дружин, мав інтимні відносини одночасно з однією зі своїх дружин ОСОБА_7 та її донькою від іншого шлюбу, називала його альфонсом, він (позивач) разом з дружиною ОСОБА_5 зловживають алкогольним напоями, під час проживання у шлюбі з ОСОБА_7 бив своїх дітей від шлюбу з ОСОБА_2, після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 не надавав матеріальної допомоги дітям, під час перебування у шлюбі з нею (ОСОБА_2С.) мав безліч інтимних стосунків з іншими жінками. В свою чергу під час вищевказаної телепередачі відповідач ОСОБА_3 розповіла, що він (позивач) близько 3.5 років проживав з нею однією сім'єю, вона за власний рахунок годувала та лікувала його, мав інтимні стосунки з багатьма іншими жінками, одягала за власний рахунок його дружину ОСОБА_5, що він альфонс та називала його дурнем, дебітом, хворим на голову. В результаті розповсюдження даної інформації за допомогою засобів масової інформації він пережив глибоке нервове потрясіння, декілька неділь після передачі перебував у шоці, була підірвана його ділова репутація як депутата районної ради та погіршився стан його здоров'я (постійно підвищений кров'яний тиск та болі у серці), в наслідок чого йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінив в розмірі 40 000 грн. А тому на підставі вищевикладеного позивач просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., з кожного відповідача та зобов'язати відповідачів спростувати неправдиву інформацію шляхом відповідної телепередачі на телеканалі СТБ.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що поїхала на передачу, тільки для того, щоб захистити себе від постійних наклепів позивача.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що аналогічно вирішила приймати участь в передачі, для того, щоб спростувати негативні висловлювання по м.Баштанка щодо втручання її в життя позивача, та що це призводить до погіршення його здоровя.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що вони безпідставні та задоволенню не підлягають.

Заслухавши учасників процесу, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши наявні у справі матеріали (копію посвідчення депутата районної ради; копію огляду терапевта від 21.02.2017 року; копію талону-повідомлення №4; довідку Баштанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, копію товарних чеків; відео запис на диску DVD VIDEX allegro), суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 11 грудня 2016 року на телеканалі СТБ була показана телепередача "ОСОБА_8 за всіх", участь у якій брали сторони по справі.

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги наголошує на тому, що відповідачі під час проведення даної телепередачі розповіли неправдиву інформацію про нього. Так відповідач ОСОБА_2 розповіла, що він мав 25 дружин, мав інтимні відносини одночасно з однією зі своїх дружин ОСОБА_7 та її донькою від іншого шлюбу, що він альфонс, разом з дружиною ОСОБА_5 зловживають алкогольним напоями, під час проживання у шлюбі з ОСОБА_7 бив своїх дітей від шлюбу з ОСОБА_2, після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 не надавав матеріальної допомоги дітям, під час перебування у шлюбі з нею (ОСОБА_2С.) мав безліч інтимних стосунків з іншими жінками. В свою чергу під час вищевказаної телепередачі відповідач ОСОБА_3 розповіла недостовірну інформацію щодо нього, а саме, що він (позивач) близько 3,5 років проживав з нею однією сім'єю, вона за власний рахунок годувала та лікувала його, мав інтимні стосунки з багатьма іншими жінками, одягала за власний рахунок його дружину ОСОБА_5, що він альфонс та називала його дурнем, дебілом, хворим на голову.

При відтворенні в судовому засіданні відеозапису даної телепередачі було встановлено, що дійсно за вищевказаних обставин сторони по справі приймали участь у телепередачі "ОСОБА_8 за всіх" на телеканалі СТБ.

Проте, досліджений судом даний відеозапис не підтверджує фактів поширення відповідачем ОСОБА_2 вищевказаної інформації, на якій наголошує позивач (за виключенням обставин стовного того, що позивач мав відносини з багатьма жінками та відповідач ОСОБА_2 у позивача 25-та жінка), а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню в зв'язку з їх недоведеністю.

Обставини стовного того, що позивач мав відносини з багатьма жінками вбачаються виходячи з загального змісту даної телепередачі, а тому дана інформація немає ознак недостовірної. Крім того, позивачем не доведено обставин стовно того, яким саме чином поширення даної інформації (зокрема те, що відповідач ОСОБА_2 у позивача 25 жінка), завдало йому моральної шкоди (завдало шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право).

Інших доказів, які б підтверджували факт поширення відповідачем ОСОБА_2 вищевказаної інформації, судом не встановлено.

Так, згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України судрозглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до вимог ст.ст. 60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Як роз'яснено у п.п. 15, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 р., при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язокдовести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Таким чином, недоведеність позивачем факту поширення вищевказаної інформації відповідачем ОСОБА_2 та самого факту завдання моральної шкоди, свідчить про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Досліджений судом вищевказаний відеозапис телепередачі "ОСОБА_8 за всіх" підтверджує факт висловлювань відповідача ОСОБА_3 в адресу позивача стосовно того, що "останнього необхідно лікувати", що "вона одягала співмешканку позивача", що позивач "дебіл", "альфонс".

Обставини стосовного того, що вона одягала співмешканку позивача визнавались самою співмешканкою позивача ОСОБА_5, а тому на думку суду дана інформація є достовірною.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантовано право на судовий захист від недостовірної інформації та право вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі . Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедент ній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

За положеннями ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти, в тому числі, доведення її до відома хоча бодній особі у будь-який спосіб.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення інших дій (порушення принципів моралі, загальних правил співжиття тощо), яка, на думку позивача порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації (п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року №1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вищевказані висловлювання відповідача ОСОБА_3 в адресу позивача є нічим іншим як оціночним судженням, тобто лише суб'єктивною оцінкою відповідача щодо поведінки позивача та стану його здоров'я, однак в жодному разі не є фактичним твердженням.

В той же час п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року, передбачено, якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Пунктами 3, 5 даної постанови роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В ході розгляду справи позивачем не надано належних та допустимих доказів стосовно заподіяння йому моральної шкоди (фізичних та моральних страждань) внаслідок поширення відповідної інформації (зокрема щодо переживання глибокого нервового потрясіння, перебування у шоці, підірвання ділової репутація як депутата районної ради, тощо).

Посилання позивача на погіршення стану його здоров'я (в результаті завдання, на його думку, моральної шкоди), суд не приймає до уваги, оскільки виходячи з пояснень сторін, зокрема самого позивача, останній вже багато років хворіє (з 1983 року), зокрема має підвищений кров'яний тиск та періодично звертається до лікувальних закладів (що виключає можливість причино-наслідкового зв'язку).

Доводи позивача стовно того, що відеозапис даної телепередачі є змонтованим, з нього вирізано фрагменти, на яких відповідачки поширюють про нього неправдиву інформацію, зазначену ним в позовній заяві, суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами, а ґрунтуються лише на власних припущеннях останнього.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,11,30, 60, 88,212, 214 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої розповсюдженням завідомо недостовірної інформації та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Миколаївської області через Баштанський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ: