Справа № 752/9588/17
Провадження №: 4-с/752/159/17
У Х В А Л А

13.06.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.,

при секретарі Мороз О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, на дії та постанову головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ярмоленко Катерини Юріївни, боржник ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою, у якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ярмоленко К.Ю., визнати неправомірною та скасувати постанову від 12.04.2017 року про повернення виконавчого документу в межах виконавчого провадження № 43023829, зобов'язати Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження № 43023829 з примусового виконання виконавчого листа № 2601/18939/12, виданого 06.12.2013 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1

В обґрунтування скарги вказує, що у провадженні Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходилось виконавче провадження № 43023829 з примусового виконання виконавчого листа № 2601/18939/12, виданого 6.12.2013 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу.

12.04.2017 року державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ярмоленко К.Ю. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Такі дії державного виконавця вважає незаконними, оскільки остання не мала право змінювати резолютивну частину рішення суду, зазначивши суму заборгованості лише у національній валюті гривні, неправильно визначила суму заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_1, не вчинила дій щодо виконання рішення суду.

Представник заявника ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за відсутності заявника і його представника, заяву задовольнити.

Представник зацікавленої особи Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві та боржник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає скаргу такою що підлягає задоволенню.

06.12.2013 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист по справі № 2601/1939/12, провадження № 2/52/557/13, відповідно до якого сума заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 складає 635,66 євро, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 6 670,62 грн., 2 166,66 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 17 318,11 грн. та 358,88 грн. судових витрат.

17.04.2014 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2601/18939/12, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 06.12.2013 р., згідно рішення Апеляційного суду м. Києва від 18.04.2013року.

В постанові зазначено про стягнення з боржника суми боргу в розмірі 24 347, 61 грн. відповідно до виконавчого листа № 2601/189312 від 6.12.2013 року.

23.09.2016 року державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва змінено резолютивну частину постанови про відкриття виконавчого провадження та зазначено суму заборгованості боржника перед ОСОБА_1 у розмірі 2 166,66 доларів США та 635,66 Євро.

07 .04.2017 року до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було подано заяву з проханням направити до Голосіївського районного суду м. Києва заяву про звернення стягнення на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1, яка належить боржнику на праві власності відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 травня 2012 року в рахунок погашення заборгованості перед ОСОБА_1 по виконавчому листу № 2601/18939/12 від 6.12.2013 року.

12.04.2017 року державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ярмоленко К.Ю. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

В постанові зазначено , що згідно відповідей з ПФУ, боржник не працює, пенсію не отримує, відкритих рахунків немає, автотранспортні засоби на праві власності відсутні. Виходом державного виконавця за місцем проживання боржника майновий стан перевірити не вдалось, про що складено відповідний акт. Відомості про наявність на праві власності нерухомого майна у відповідних реєстрах відсутні.

Вказує, що в матеріалах справи перебуває рішення суду, за яким за боржником є частина квартири, однак вона не зареєстрована на праві власності в реєструючих органах.

Сума, що підлягає стягненню вказана у резолютивній частині виконавчого листа.

Відповідно до статті 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України встановлено обов'язковість судових рішень, ухвалених судами іменем України, до виконання на всій території України.

Відповідно до положень ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади, органами місцевого самоврядування, їх підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені статтею 43 Закону України «Про виконавче провадження».

При винесенні рішення про стягнення боргу в іноземній валюті визначення судом еквіваленту цієї валюти в гривнях є перш за все вираженням встановленого офіційного курсу цієї валюти до гривні на конкретний день винесення судом рішення.

При цьому, поновленням порушених прав та законних інтересів позивача (стягувача) є отриманням ним боргу в тій грошовий одиниці, яка визначена умовами договору та яка відображена у відповідному рішенні суду.

Таким чином, сума заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 становить 2 166,66 доларів США та 635,66 Євро.

Тому суд приходить до висновку, що державний виконавець Ярмоленко К.Ю. неправильно визначила суму заборгованості та незаконно застосувала частину сьому статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на нерухоме майно боржника не здійснюється , якщо заборгованість не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частини другої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Вказана частина квартири є майном ОСОБА_3 яке належить їй на праві власності згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 травня 2012 року, доданого до скарги.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини п'ятої, шостої статті 48 Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

За частиною першою, четвертою статті 50 Закону звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

З викладеного вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено порядок дій державного виконавця у випадку відсутності реєстрації майна боржника.

В свою чергу, державний виконавець не вжив усіх заходів для виконання рішення суду, тому суд приходить до висновку про неправомірність таких дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Виконавче провадження здійснюється майже 3 роки та аналіз виконавчих дій зроблених по цьому провадженню свідчить про те, що виконавчі дії не можуть вважатись такими, що відповідають інтересам стягувача по своєчасному та повному виконанню рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.383 - 389 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ярмоленко Катерини Юріївни щодо винесення постанови від 12.04.2017 року про повернення виконавчого документу в межах виконавчого провадження № 43023829, неправомірними.

Визнати неправомірною та скасувати постанову Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ярмоленко Катерини Юріївни від 12.04.2017 року, винесену в межах виконавчого провадження № 43023829.

Зобов'язати Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження № 43023829 з примусового виконання виконавчого листа № 2601/18939/12, виданого 6.12.2013 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Особи які були учасниками процесу, але не були присутні при оголошенні ухвали можуть її оскаржити у той же спосіб протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя С.В. Ладиченко