У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

із секретарем Шкарупою Ю.В.,

за участю: представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 26 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.05.2017, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Доводи скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення суду прийняте без повного, всебічного та об»єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

За доводами скарги безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов»язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Посилається на правову позицію викладену в постанові ВСУ від 20.05.2015 у справі № 6-158цс15.

На час вчинення виконавчого напису нотаріус отримав від Банку всі необхідні документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.

Невірним є висновок суду першої інстанції про те, що виконавчий напис не може бути вчинений, якщо є рішення суду про стягнення кредитної заборгованості.

Помилковим є також висновок суду щодо порушення строку звернення Банку з заявою про вчинення виконавчого напису. Посилається, що у відповідності до п. 7.1. кредитного договору, кредитні кошти надані на строк з 23.07.2007 по 23.07.2014, в разі визначення у відповідному договорі строку його дії, виконавчий напис може бути вчинений протягом строків, зазначених у п.п. 3.1, 3.3, 3.4 п. 3 Гл. 16 Р.ІІ Порядку з моменту закінчення строку дії договору.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 23.07.2007 між сторонами укладено кредитний договір № CNGLAN00000986 на суму 11072,52 дол. США на придбання автомобіля зі сплатою 10,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою 1% винагороди, пені, відсотків за користування кредитом у разі порушень зобовязань, з кінцевим терміном повернення 23.07.2014 (а.с. 8-10).

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 18.10.2013 позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № CNGLAN00000986 від 23.07.2007 у сумі 132910,37 грн. У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, повернення майна з чужого незаконного володіння відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2016 (а.с. 75) ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав ОСОБА_1 письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № CNGLAN00000986 від 23.07.2007 (а.с. 70), де надав позичальнику термін 5 календарних днів з дати відправлення письмової вимоги термін повернення кредиту та сплатити кредит. У вимозі Банк попередив, що у випадку невиконання вказаної вимоги стосовно боргових зобов»язань Банк має право стягнути з позичальника витрати за оплату послуг нотаріуса за вчинення виконавчого напису, суму виконавчого збору, витрат на проведення експертної оцінки, авансування виконавчих дій і суму комісійної винагороди підприємства, що буде здійснювати реалізацію заставленого майна на публічних торгах.

18.08.2016 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору № CNGLAN00000988 від 23.07.2007 та Розрахунку заборгованості за договором станом на 29.06.2016, грошових коштів у сумі 38278,67 дол. США, що за курсом 24,87 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.06.2016 складає 951990,52 грн. (а.с. 64).

Задовольняючи позов, з врахуванням обставин справи, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису не мав належних доказів, які б свідчили про безспірність кредитної заборгованості, крім того нотаріусом було вчинено виконавчий напис всупереч вимогам ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», згідно якої однією з умов є, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 ЗУ "Про нотаріат", постановою Кабміну "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" від 29.06.1999 року N 1172.

Згідно ст. 87 ЗУ "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.99 № 1172.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, було встановлено, що судом першої інстанції було досліджено копії документів на підставі яких був вчинений виконавчий напис 18.08.2016 за реєстровим № 3324, а саме: заява б/н від 08.08.2016 про вчинення виконавчого напису, розрахунок заборгованості станом на 29.06.2016 , письмова вимога до ОСОБА_1 про усунення порушень, кредитний договір, опис вкладень, список поштових відправлень, статут, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи, банківська ліцензія № 22 від 05.10.2011, витяги з ЄДР та довіреність (а.с. 64-85).

Наданий нотаріусу розрахунок заборгованості обчислений за період за період з 24.07.2007 по 29.06.2016, згідно з яким заборгованість за кредитом складає 38278,68 дол. США, що складає еквівалент 951990,52 грн, з них заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6943,96 дол. США, заборгованість за відсотками у розмірі 7361,39 дол. США, заборгованість з комісії у розмірі 874,2 дол. США, заборгованість з пені у розмірі 23099,12 дол. США.

Проте, встановлено що рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 18.10.2013 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № CNGLAN00000986 від 23.07.2007 у сумі 132910,37 грн, та 2436 грн на повернення судових витрат. Згідно рішення заборгованість виникла станом на 18.05.2013, та становить 16634,59 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 6915,21 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 4776,29 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 719,10 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у сумі 4223,99 доларів США, таким чином доводи апеляційної скарги щодо безспірності заборгованості спростовуються матеріалами справи.

Посилання на правові позиції, в тому числі і від 20.05.2015 року № 6-158цс15, не може бути підставою для скасування обґрунтованого рішення суду першої інстанції, з врахуванням встановленими судом першої інстанції обставин.

Так, суд встановив, що заборгованість за кредитом щодо якої вчинений виконавчий напис містить суму боргу, яка вже стягнута за судовим рішенням станом на 18.05.2013, крім того сума по тілу кредиту відрізняється від тієї, яка стягнута судом, оскільки згідно пояснень представника відповідача банком було списано суму на здійснення страхування предмету застави, разом з тим судовим рішенням встановлено, що 10.05.2012 заставний автомобіль був описаний та арештований державним виконавцем на виконання зведеного виконавчого провадження і переданий за актом на відповідальне зберігання ПАТ КБ «ПриватБанк»(а.с. 13-15).

З врахуванням наведеного, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції посилання на технічну помилку в зазначенні номеру розрахунку кредитної заборгованості наданого нотаріусу, а також доводи, що судом першої інстанції не враховано, що до виконавчого напису може бути включений залишок боргу, який не охоплений рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 18.10.2013, а тому виконавчий напис не може бути повністю визнаний таким, що не підлягає виконанню.

п. 2.1, 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, пунктом 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

З матеріалів справи вбачається, що вимога про усунення порушень була направлена ОСОБА_1 лише 08.08.2016 з зазначенням терміну повернення 5 календарних днів з дати відправлення письмової вимоги(а.с.70).

Даних про отримання вимоги боржником матеріали справи не містять, разом з тим матеріали справи містять дані щодо зміни місця проживання ОСОБА_1, який звертався з заявами до банку та зазначав відмінну адресу для листування ніж та, що зазначена в кредитному договорі (а.с. 1076-110).

Тобто, позивач був позбавлений можливості вчасно бути проінформованим про наявну заборгованість та можливість оспорити вимоги банку, або їх виконати, вчиняючи виконавчий напис 18.08.2016, нотаріусом не додержано строків вчинення виконавчого напису з моменту надіслання письмової вимоги про усунення порушень.

Не спростовують правильності висновків суду першої інстанції також і доводи, щодо неправильного обчислення судом першої інстанції строків, передбачених ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», які, як посилається представник не є позовною давністю, оскільки відповідна дія виступає як окремий (позасудовий) спосіб цивільних прав.

Зі змісту ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» та п.п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Зі змісту цих норм вбачається, що однією з умов є те, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Проте, доводи апеляційної скарги, що у відповідності до п. 7.1 Кредитного договору, кредитні кошти надані на строк з 23.07.2007 по 23.07.2014, а в разі визначення у відповідному договорі строку його дії, виконавчий напис може бути вчинений протягом 3 років з моменту закінчення строку дії договору, не ґрунтуються на нормах права, з врахуванням реалізації свого права банком пред»явлення позову в квітні 2013 року з вимогою про дострокове стягнення всієї суми боргу по кредитному договору(а.с.13-15).

Тобто, банком змінено строк погашення кредитних коштів, оскільки рішенням суду стягнуто всю заборгованість по кредиту, а передбачений ст. 88 ЗУ "Про нотаріат" строк давності вчинення виконавчого напису за своєю правовою природою не є позовною давністю, відповідна дія виступає як окремий (позасудовий) спосіб захисту цивільних прав.

Разом з тим, посилання, в апеляційній скарзі на правові позиції висловлені в постанові ВСУ від 23.09.2015 № 6-1206цс15, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитор, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, з урахуванням реалізації свого права банком дострокової вимоги шляхом пред»явлення позову в квітні 2013 та вчинення виконавчого напису 18.08.2016.

Посилання представника відповідача в суді апеляційної інстанції, що з врахуванням підстав, яким позивач обґрунтовує позовні вимоги відповідачем по справі слід залучити саме нотаріуса, є необґрунтованими.

Виходячи із наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов правильного висновку про задоволення позову, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, з врахованням положень ч. 1 ст. 11, 303 ЦПК України.

Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених законом підстав для скасування вірного по суті рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 26 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: