Провадження № 2/369/866/17
13.04.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.
при секретарі Пилипець А.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, щовтратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,
У грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до районного суду з названим позовом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_1, є власником будинку № 58/11 по вул. Шевченка, у місті Боярка, Київської бласті. Даний факт підтверджується технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Уиєво-Святошинської районної ради Київскої області» від 26.02.2009 року.
Частина даного будинку позивачу було подаровано ОСОБА_3, відповідно до договору дарування ? частини будинку № 58/11 по вул. Шевченка, у м. Боярка, Київської області, іншу ? частину позивач успадкував від ОСОБА_4 Відповідно до будинкової книги, у даному будинку прописані, я ОСОБА_1, йго син ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 01.07.2011 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області за № 2-2651/11 шлюбз ОСОБА_2 розірвано. Відповідач ОСОБА_2 за вищевказаною адресою з березня 2011 року по даний час в зазначеному будинку не проживає та не з?являється. Даний факт підтверджується актом депутата Боярської міської раи та свідченнями сусідів.
Тому просив суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 58/11 по вул. Шевченка у м. Боярка та примусово зняти її з реєсраційного обліку.
У судове засідання позивач не зявився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
У судове засідання відповідачка не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Письмових клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст.169ч. 4, ст.224 ЦПК Україниухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно ч. 2ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.
Згідност. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
При розгляді справи судом встановлено, що вдповідно до договору довічного утримання від 29 березня 1999 року та договору дарування ? частини будинку від 24 листопада 1998 року від 14.02.2014 року позивач є власником приватного будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Шевченка 58/11. Вказаний факт підтверджується і технічним папортом на житловий будинок.
Відповідно до акту від 12 грудня 2016 року депутата Боярської міської ради VII скликання 2015-2017 рр. Києво-Святошинського району Київської області, за адресою: м. Боярка, вул. Шевченка 58/11, зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, проте з березня 2011 року і по теперішній час за вказаною адресою не проживає: ОСОБА_2, 1972 рн. Про що підписалися сусіди.
01.07.2011 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, будучи зареєстрованою в спірному жилому приміщенні, там не проживає, не маючи перешкод в користуванні ним, своїх речей там не зберігає, жилою площею не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за нею право користування жилим приміщенням, не вчиняє. Наведене вище свідчить про відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад 6 років без поважних на те причин.
Судом не встановлено фактів перешкоджання ОСОБА_1 відповідачу в користуванні житлом.
Відповідно до ч. 4 ст.156, ч. 2 ст.64 Житлового кодексу України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сім'ї власника будинку.
Ст.ст.47,48 Конституції Українигарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.
Згідно ч.4ст. 9 ЖК Україниніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.
П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сім`ї такими, що втратила право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Ст. 319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно дост. 383 ЦК Українивласник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно дост. 191 ЦК Українивласник майнамає право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно дост. 391 Цивільного кодексу Українивласник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідност. 405 ЦК Україничлени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Відповідно до ч.2ст. 405 Цивільного кодексу Україничлен сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно дост.72 Житлового кодексу Українивизнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи.
Відповідно дост. 150 ЖК Українигромадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.
Ст. 155 ЖК Українижилі будинки, квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користуватись жилим будинком, квартирою.
На підставі наведеного суд вважає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Заст. 59 ЦПК Україниобставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Таким чином, оцінивши докази у справі суд вважає, що ОСОБА_2, яка не є членом сім'ї власника будинку № 58/11 по вул. Шевченка, у м. Боярці, Києво-Святошинського району, Київської області, та з 2011 року не проживає в ньому, ускладнює здійснення ОСОБА_1 повноважень користування будинком, оскільки останній вимушений сплачувати за відповідача витрати на комунальні послуги, а тому є підстави для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування цим жилим приміщенням.
Відповідно до встановленого ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі рішення суду, в тому числі, про позбавлення права користування житловим приміщенням, а тому при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстраційного обліку за його адресою цієї особи не потребується.
Отже, обов'язок відділ реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб та формування і ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Боярської міської ради, щодо зняття з реєстрації відповідача на підставі рішення суду про виселення встановлений на законодавчому рівні та не потребує додаткового підтвердження у судовому порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: Києво-Святошинський район Київської області, м. Боярка, вул. Шевченка 58/11 задоволенню не підлягають.
На підставі ст. ст.391,405 Цивільного кодексу Українита керуючись ст.ст.10,57,60,74,88,169,209,213-215,218,224-228,292,294 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 задоволити частково.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 58/11 по вул. Шевченка, у м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали учать у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Н.С. Пінкевич