Справа №: 343/1704/16-ц
Провадження №: 2/0343/43/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді Монташевич С. М.,

секретарів Шикор Г. В., Оленяк С.І.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість в розмірі 32565,68 гривень за кредитним договором № б/н від 11.10.2010 р. та судові витрати в розмірі 1378,00 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 звернулася до ПриватБанку з метою отримання кредитних послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 11.10.2010 р., згідно якої отримала кредитну картку "Універсальна". 29.10.2013 р. відповідачці була переоформлена кредитна картка на престижну кредитну картку "Gold" та відкрито картковий рахунок, згідно якого вона отримала кредит в розмірі 14700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом в заяві.

ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами, однак остання свої зобов'язання не виконала та не надала своєчасно кошти для погашення заборгованості.

В разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1 Умов та правил клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил на суму від 100 грн, клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку судовий штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 15.06.2016 р. має заборгованість 32565,68 грн., з яких: 14605,76 грн - тіло кредиту, 4484,65 грн - нараховано відсотків за користування кредитом, 10748,03 грн - нараховано пені за прострочене зобов'язання, 950,00 грн - нараховано пені за несвоєчасну сплату боргу на суму більше 100,00 грн, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована складова), 1526,94 грн - штраф (процентна складова), з них 249,70 грн. внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 р.

Під час проведення судового засідання в режимі відеоконференції представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, зіславшись на вищевикладене. Також до матеріалів справи долучені письмові пояснення представника позивача ОСОБА_3, в яких останній зазначив, що відповідачка була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві № б/н від 11.10.2010 р. До позовної заяви долучені Умови та правила надання банківських послуг (на українській мові), які актуальні станом на дату подачі позову, з якими відповідачка відповідно до анкети-заяви від 11.10.2010 р. зобов'язалася ознайомитися самостійно, та Умови та правила надання банківських послуг (на російській мові), які діяли на момент підписання анкети-заяви від 11.10.2010 р. Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 кредитного договору зміни в Умови та правила надання банківських послуг вносяться банком в односторонньому порядку. У разі незгоди зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, клієнт має право надати банку заяву про розівання договору, виконавши умови п. 2.1.1.5.4 договору, однак таких заяв від відповідачки не поступало. Щодо зняття коштів шахрайським шляхом зазначив, що згідно Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" користувачі після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов'язані негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач. Умовами та правилами надання банківських послуг встановлено, що держатель картки несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією до моменту письмової заяви держателя про блокування коштів на картрахунку і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією - до моменту постановки картки в стоп-лист платіжною системою. Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг в разі якщо держатель дає згоду на проведення операцій з картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. При здійсненні трансакції 04.07.2015 р. через сайт Portmone.com.ua необхідно було ввести наступні дані: CCVV2 код по картці, ПІП клієнта та строк дії картки. Після цього на мобільний телефон клієнта, який зазначено у договорі, надходить смс-повідомлення із кодом підтвердження платежу. Таким чином код здійснення даної трансакції знала лише відповідачка. Крім того, ОСОБА_1 не надано жодних документів щодо встановлення особи, якою були зняті кошти. Тому банк з метою захисту власних інтересів вважає за необхідне стягнути заборгованість за даним кредитним договором з останньої. В разі встановлення шахрая, відповідачка має право стягнути втрачені кошти в регресному порядку. Щодо нарахування пені зазначив, що 19.09.2013 р. наказом СП-2013-6776448 внесені зміни до тарифів щодо розміру пені, а саме: у разі виникнення прострочки на протязі одного місяця - сплачується пеня в розмірі 50,00 грн., у разі виникнення прострочки другий місяць поспіль - в розмірі 100,00 грн. Умови щодо нарахування пені є дійсними відповідно до ст. 204 ЦК України. Позов про визнання недійсним кредитного довогору в частині встановлення неустойки у вигляді пені відповідачкою не заявлявся, тому договір в цій частині являється дійсним. Щодо розподілення коштів в розмірі 249,70 грн., які надійшли в рахунок погашення заборгованості, то кошти в розмірі 198,63 грн. пішли на погашення тіла кредиту, 10,26 грн, 5,13 грн., 29,10 грн. та 6,58 грн. - на погашення пені, що узгоджується з ст. 534 ЦК України. На даний час відповідачка належним чином свої зобов'язання за договором не виконала, тому просили позов задовольнити повністю.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, заперечила проти його задоволення. Також вказала, що у 2010 році вона підписала заяву про отримання зарплатної картки, до якої було додано кредитну картку. У 2013 році після отримання нею групи інвалідності при виготовленні пенсійної карточки їй було надано карточку Gold. З того часу будь-яких карток у ПриватБанку не отримувала. 04.07.2015 р. до неї зателефонував представник служби безпеки ПриватБанку. Вказана особа володіла всіма її персональними даними, тому в неї не виникало жодних сумнівів щодо правомірності його дзвінка, при якому він повідомив їй, що її карточка заблокована, а для її розблокування вона повинна ідентифікувати її. Тоді вона повідомила останні чотири цифри своєї карточки, після чого їй прийшло смс-повідомлення про те, що з її кредитки списані кошти. Тільки після цього вона зрозуміла, що її обманули. Вона зателефонувала на гарячу лінію 3700, повідомила в банк про шахрайські дії та звернулася із заявою в поліцію. Жодних операцій по золотій картці вона не проводила. Вона була добросовісним клієнтом ПАТ КБ "ПриватБанк" та виконала всі Умови та правила користування кредитними картками і тільки через зволікання банку з наданням відповіді з приводу заявлення нею про шахрайські дії, виникла заборгованість, в чому її вини немає. Однак, ящо суд прийде до переконання про задоволення позову, просила при винесенні рішення застосувати вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України та врахувати, що вона є інвалідом третьої групи, перебуває у скрутному матеріальному становищі, на її утриманні є перестаріла мати, яка потребує постійного догляду та лікування. Також вказала на подвійну цивільно-правову відповідальність, яку покладено на неї банком у вигляді пені та штрафу, які нараховувалися за порушення строків виконання грошового зобов'язання, що свідчить про недотримання позивачем ст. 61 Конституції України. Просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд встановив, що 11 жовтня 2010 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку та отримала кредитну картку "Універсальна". Відповідачка у вказаній анкеті-заяві підтвердила своїм підписом, що вона згідна, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась та згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді (т. 1 а.с. 9).

При цьому, суд звертає увагу на те, що до на час підписання анкети-заяви від 11.10.2010 р. ОСОБА_1 була ознайомлена з редакцією Умов та правил надання банківських послуг, які були затверджені наказом № 906 СП-2010-256 від 06.03.2010 р. Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.4 вказаних Умов та Правил надання банківських послуг зміни в Умови та Правила надання банківських послуг вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку у випадках, не заборонених діючим законодавством України. Зміни, внесені в Умови та Правила надання банківських послуг, діють з моменту їх опублікування на сайті. У разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору, виконавши обов'язок, передбаченй п. 2.1.1.5.4 Умов та Правил надання банківських постуг (т. 1 а.с. 96-98, 99-123, 132-156). Факту незгоди відповідачки зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг в судовому засіданні не встановлено, а у підписаній ОСОБА_1 анкеті-заяві, остання своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилася з тим, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку, вона зобов'язалася виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті, тому суд при розгляді даної справи бере до уваги Умови та Правила надання банківських послуг в редакції, яка діяла на час звернення до суду з позовом.

Матеріалами справи, зокрема, довідками про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти підтверджується, що 29.10.2013 року ОСОБА_1 було переоформлено кредитну картку на кредитну картку "Gold" № 081611 та відкрито картковий рахунок, згідно якого остання отримала кредитний ліміт в розмірі 14700,00 гривень (т. 1 а.с. 8, 184). Термін дії картки № 081611 - 05/17 (т. 1 а.с. 185). Тарифи по престижній картці та зміни до тарифів були опубліковані на офіційному сайті ПАТ КБ "ПриватБанк" (т. 1 а.с. 10.11, 214-221, т. 2 а.с. 4-5). Повідомлення про зміну відсоткової ставки за використання кредитних коштів надсилалися ОСОБА_1 банком шляхом sms-повідомлення (т. 1 а.с. 186, 187, 222, 223).

04 липня 2015 року невстановленими особами з кредитного рахунку відповідачки за № 081611 через термінал в м. Києві було здійснено несанкціоновану транзакцію на суму 14044,00 грн (т. 1 а.с. 83), про що позивачкою було повідомлено працівників банку по гарячій лінії 3700.

05 липня 2015 року правоохоронними органами внесено відомості до ЄРДР за № 0000445 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (т. 1 а.с. 84). На даний час Долинським відділенням поліції проводиться досудове розслідування по даному факту (т. 1 а.с. 81, 82, 189).

Як вказали представники банку, вищевказана трансакція здійснювалася 04.07.2015 р. через сайт Portmone.com.ua, на якому необхідно було ввести наступні дані: CCVV2 код по картці, ПІП клієнта та строк дії картки. Після цього на мобільний телефон ОСОБА_1, який зазначено у договорі, надійшло смс-повідомлення із кодом підтвердження платежу (а.с. 224), який було відомо лише відповідачці, та про який не могло бути відомо третім особам без повідомлення його самим клієнтом. Фактично зазначені вище обставини, за яких відбулось повідомлення відповідачкою своєї персональної інформації клієнта банку, визнає і сама ОСОБА_1, при цьому зазаначає, що вважала, що повідомляє їх працівникам банку.

Згідно положень п.п. 1.1.5.13 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт несе відповідальність в повному обсязі за всі операції, які супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви клієнта про блокування карти/рахунку.

Відповідно до п. 2.1.1.2.20 Умов клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами.

Згідно п. 2.1.3.5 Умов держатель зобов'язується не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію, не передавати карту (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання карти.

У ч. 5 ст. 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" держатель спеціального платіжного засобу зобов'язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до п.п. 6.8 Постанови Правління Національного Банку України "Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів" від 30 квітня 2010 року користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Згідно частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Аналіз положень статті 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобовязання, ЦК України покладає на неї обовязок довести відсутність своєї вини.

Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання (правова позиція Верховного Суду України викладена при розгляді справи № 6-170цс12).

Таким чином, в судовому засіданні знайшло своє підтверджуення те, що саме розголошення ОСОБА_1 персональної інформації клієнта, сприяло третім особам або особі у реалізації задуму про списання з кредитної картки коштів, що суперечить вимогам чинного законодавства та положенням Умов та Правил надання банківських послуг, до яких вона приєдналася, підписавши анкету-заяву. Її вина встановлена вищеописаними матеріалами справи, а між її діями щодо розголошення третім особам своїх персональних даних та наявною заборгованістю встановлений причинно-наслідковий зв'язок.

Доводи відповідачки щодо порушення кримінального провадження по факту шахрайських дій відносно неї суд не бере до уваги, оскільки дане провадження не є закінченим, не встановлено винних осіб, і не доведено відсутність вини відповідачки у знятті коштів з її карткового рахунку. При цьому суд зазначає, що при встановленні винної особи (осіб), ОСОБА_4 буде мати право на відшкодування шкоди від цієї особи (осіб) як потерпіла від кримінального правопорушення.

При визначенні розміру заборгованості, яка виникла у відповідачки перед банком, суд виходить з наступного.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно п. 1.1.5.20 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.

Якщо в інших розділах не встановлено інше, у разі непогашення кредиту в термін, встановлений графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, заборгованості в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється відповідно до розміру, встановленого у заяві про приєднання до цього договору для відсотків, від дня виникнення простроченої заборгованості. У разі непогашення зазначеного простроченого зобов'язання протягом 30 календарних- днів усі платежі, що сплачуються після зазначеної дати, є пенею, крім платежів, що направляються з урахуванням встановленої договором черговості на погашення тіла кредиту. У період нарахування пені на всю суму заборгованості за кредитним договором відсотки не нараховуються (п.п. 1.1.5.21 Умов та Правил).

Згідно п. 1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, Умовами та Правилами, клієнт платить банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної дисконтної ставки НБУ, що діяла у період, за який платиться пеня, за кожен день прострочення.

Відповідно до п.п. 2.1.1.4.6 Умов та Правил надання банківських послуг у разі порушення клієнтом зобов'язань з погашення заборгованості перед банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень - зміни умов кредиту, встановивши термін повернення кредиту дев'яносто першого дня з моменту порушення зобов'язань клієнта з погашення кредиту і вимагати від клієнта повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків за його використання, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі. При цьому, згідно ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не настав, вважається, що термін наступив в 91 день з моменту настання порушення зобов'язань клієнта з погашення заборгованості по кредиту. На цю дату клієнт зобов'язається повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його використання, в повному обсязі виконати інші зобов'язання за договором.

Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань більш, ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок.

Відповідно до п. 2.1.1.12.2.2 Умов та Правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов'язань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

Згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

Відповідно до п. 2.1.1.12.7.4 Умов та Правил надання банківських послуг у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання зі сплати відсотків за користування кредитом в розмірі, вказаному у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування та Тарифах, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 100% від розміру неналежного сплачених відсотків, встановлених у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування та Тарифах.

Згідно п. 2.1.6.14 Умов у разі виникнення прострочених зобов'язань, клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів або штраф, розмір якого встановлюється в тарифах (т. 1 а.с. 12-45).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11.10.2010 р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1, станом на 15.06.2016 р. за останньою рахується заборгованість в розірі 32565,68 гривень, яка складається з: 14605,76 грн. - тіла кредиту, 4484,65 грн. - нараховані проценти, 10748,03 грн - нарахована пеня, 950,00 грн. - нараховані штрафи, з них 249,70 грн. - погашено заборгованості, та 2026,94 грн. - заборгованість за судовими штрафами (т. 1 а.с. 7).

Згідно виписок по рахунках ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 182-183, 211) за невиконання вимог кредитного договору (за прострочку по кредиту) на відповідачку спочатку (з 01.09.2015р.) накладався штраф, після якого (з 01.05.2016 р.) нараховувалася пеня, що свідчить про те, що пеня вже виступила подвійною цивільно-правовою відповідальністю за порушення строків виконання кредитних зобов'язань.

З вищеописаного випливає, що в кредитному договорі передбачено подвійну відповідальність позичальника за невиконання зобов'язань, а саме за порушення строків виконання грошового зобов'язання, що підтверджується розрахунком заборгованості і виписками по рахунках та є неправомірним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Враховуючи вищевказане, в задоволенні вимоги про стягнення пені в розмірі 10748,03 грн. слід відмовити у зв'язку з її невідповідністю вимогам ст. 61 Конституції України

Крім того, суд враховує те, що відповідачка до вчинення щодо неї шахрайських дій кредитними коштами не користувалася (т. 1 а.с. 75-77), вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, є інвалідом третьої групи загального заховрювання, має на утриманні перестарілу маму (т. 1 а.с. 238, 239, 240), а також те, що вона неодноразово зверталася до банку з заявами, в яких повідомляла про шахрайські дії та просила не нараховувати проценти та комісію, однак банк з відповідями та вирішенням цього питання зволікав (т. 1 а.с. 68, 69), тому вважає, що стягнення штрафу найбільш наближено та адекватно слугує компенсацією кредиторові за заподіяні йому збитки.

ОСОБА_1 зверталася до позивача з заявами, в яких просила призупинити нарахування відсотків та штрафних санкцій на її кредитну заборгованість по її кредитній картці № 081611, яка виникла внаслідок шахрайських дій невідомих осіб до моменту винесення вироку по кримінальному провадженню № 0000445 від 05.07.2015 р. (т. 1 а.с. 70, 73, 80, 225).

Як вбачається з повідомлень банку, ОСОБА_1 розголосила особисту інформацію третім особам, тому несанкціоноване списання коштів відбулося не з вини банку, а самого клієнта. Відповідно ненараховувати відсотки, пеню та штрафи не має підстав і клієнт зобов'язаний погашати наявну у нього заборгованість (т. 1 а.с. 65, 71, 74, 226). При цьому її посилання на те, що після заблокування картки не повинні були нарахованатись відсотки, штраф не узгоджуються з положеннями п.п. 1.1.2.1.17 Умов, згідно яких закриття рахунка картки не спричиняє припинення обов'язку клієнта погасити перед банком заборгованість за рахунком картки, включаючи заборгованість з оплати комісій банку.

Таким чином, враховуючи те, що з ОСОБА_1 порушила умови кредитування, внаслідок чого з її вини виникла заборгованість, тому з останньої на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" слід стягнути заборгованість по кредитному договору без номера від 11 жовтня 2010 року в сумі 20918,72 гривень, яка складається з: 14407,13 гривень (14605,76 грн. (заявлений розмір тіла кредиту) - 198,63 грн. (кошти, які пішли на погашення тіла кредиту)) - заборгованості за кредитом, 4484,65 гривні - заборгованості по процентах за користування кредитом, 2026,94 гривень - штрафи, а позов задовольнити частково.

Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України. При цьому враховує, що ПАТ КБ "ПриватБанк" заявив позов на суму 32565,68 грн., сплативши 1378,00 грн. судового збору, однак позовні вимоги задоволені в межах 20918,72 грн, тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в сумі 885,16 грн. (20918,72 грн. * 1378,00 грн)/32565,68 грн.).

На підставі викладеного, ст. 61 Коституції України, ст.ст. 526, 549, 610, 611, 614, 626, 629, 638, 1054 ЦК України, ст. 14 Закону України " Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", керуючись ст.ст. 213, 215, 218, 223 ЦПК України, суд

ВИРIШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість по кредитному договору без номера від 11 жовтня 2010 року в сумі 20918 (двадцять тисяч дев"ятсот вісімнадцять) гривень 72 копійки, яка складається з: 14407,13 гривень - заборгованості за кредитом, 4484,65 гривні - заборгованості по процентах за користування кредитом, 2026,94 гривень - штрафи, та 885 (вісімсот вісімдесят п'ять) гривень 16 копійок сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний зміст рішення виготовлено 27 червня 2017 року.