Справа № 466/4289/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 липня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді Невойта П.С.

секретаря с/з Семків Х.І.

за участю представника Яремчук І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа відділ служби у справах дітей Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,-

у с т а н о в и в:

15.06.2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа відділ служби у справах дітей Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька якою просить ухвалити рішення про надання дозволу ОСОБА_3 без згоди батька - ОСОБА_4 оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, за межі України до Федеративної Республіки Німеччини та надати дозвіл ОСОБА_3 на тимчасове багаторазове вивезення за кордон неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4 до Федеративної Республіки Німеччини.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_3 від шлюбу з громадянином України ОСОБА_4 мають спільних дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6.

За наслідками військової агресії РФ проти України та початком тимчасової окупації Автономної Республіки Крим, вона була вимушена переїхати з місця постійного проживання: АДРЕСА_2 АДРЕСА_1.

Відповідач з ними не виїхав, та залишився на тимчасово окупованій території.

Станом на сьогодні, Відповідач не приймає участі у житті дітей, не підтримує спілкування з ними. Зазначене встановлено Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03 травня 2017 року, що набрало законної сили.

Для розвитку та відпочинку дітей виникла необхідність приблизно на три тижні вивезти дітей за межі України. З відповідним проханням вона звернулась до відповідача, але він знаходиться на тимчасово окупованій території, де нема нотаріальних інституції України чи прирівняних до них посадових осіб. Крім того, останній час відповідач ухиляється від спілкування з позивачем та їхніми дітьми, що унеможливлює оформлення нотаріально посвідченої форми про надання згоду на перетин кордону України громадянами України, які не досягли 16-ти річного віку.

Зазначене відбувається вже не перший рік, і порушує права дітей на вільний інтелектуальний та духовний розвиток, свободу пересування, та розширення світогляду.

Такі систематичні дії відповідача призводять до ускладнення процедури оформлення документів на виїзд неповнолітньої особи за кордон, переносу запланованих поїздок за межі України, затримки у придбанні білетів, додаткових, незапланованих та безпідставних фінансових затрат.

Проте, жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову в оформленні документів, відповідач не наводить.

Додатково наголошує на тому, що поїздка здійснюється для інтелектуального розвитку, розвинення світогляду та відпочинку дітей на короткий термін, без мети постійного проживання за межами України. Таким чином, жодні права батька, встановлені чинним законодавством України, в тому числі на побачення з дитиною, порушуватися не будуть.

З огляду на ці обставини, позивач має намір у серпні 2017 року виїхати разом зі своїми дітьми до Федеративної Республіки Німеччини без згоди відповідача до родичів, які їх запросили погостити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Яремчук І.І. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи копій свідоцтв про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, їх батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - сторони у справі. Діти проживають з матір'ю за адресою: АДРЕСА_3 та повністю знаходяться на її утриманні.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлено законом.

Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Згідно ч. 2, ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків має ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до п. 2 ст. 2 Протоколу № 4 Конвеції "Про права людини", кожен має право вільно залишити будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням.

Статтею 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині таких захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду закордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. № 231 регламентує, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.

У відповідності до ч. 4 п. 4 Порядку провадження за заявами про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.12.2004 р. № 1603 за наявності заперечень батьків або законних представників неповнолітніх дітей, які залишаються в Україні, паспорт/проїзний документ оформляється на підставі рішення суду.

З матеріалів справи та з пояснень позивача вбачається, що вона ставить питання про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди батька дітей - ОСОБА_4, оскільки останній проживає на тимчасово окупованій території - АДРЕСА_4 де нема нотаріальних інституції України чи прирівняних до них посадових осіб, останній рік з дітьми не бачиться, а тому немає можливості отримати згоди батька на дозвіл щодо тимчасового виїзду дітей за кордон.

На думку суду, звернення ОСОБА_3 до суду з даним позовом спрямоване на захист прав та інтересів дітей, відповідає бажанням дітей відпочити, побачити своїх родичів, відвідати інші країни світу.

Оцінюючи зібрані по справі, докази в їх сукупності, виходячи з інтересів дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та надати ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення паспорта без заяви про згоду батька - ОСОБА_4, а також проїзного документа для дітей на тимчасовий виїзд за кордон, а також дозвіл на виїзд в країни ближнього та дальнього зарубіжжя у супроводі матері ОСОБА_3 або уповноваженої нею особи за нотаріально посвідченою згодою без заяви про згоду батька ОСОБА_4, терміном 90 днів протягом року.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Надати ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення паспорта, а також проїзного документа дитини - гр. України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, без заяви про згоду батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон в країни ближнього та дальнього зарубіжжя гр. України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі матері ОСОБА_3 або уповноваженої нею особи за нотаріально посвідченою згодою без заяви про згоду батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, терміном 90 днів протягом року упродовж трьох років з моменту набрання рішення законної сили.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя П. С. Невойт