У х в а л а

іменем україни

05 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, який уточнила в ході розгляду справи, та остаточно просила стягнути з ОСОБА_4 на свою користь грошові кошти на суму 646 376 грн 99 коп.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалася на те, що 28 вересня 2009 року було укладено договір позики між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу КотомД. Г. та зареєстрований в реєстрі від 28 вересня 2009 року № 1084, відповідно до умов якого ОСОБА_5 позичив ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 480 408 грн, що за курсом НБУ на день укладання цього договору було еквівалентно 60 000,00 доларів США.

29 вересня 2009 року на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4, між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д. Г. та зареєстрований в реєстрі за №1085, відповідно до умов якого ОСОБА_3, як заставодавець, передала у заставу належний на праві власності автомобіль - легковий універсал марки «Lexus», модель RX350, 2008 року випуску. За домовленістю сторін, вартість предмету застави складала 392 114 грн.

Крім того позивачка вказувала, що у зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань за договором позики, рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2012 року в рахунок погашення заборгованості за договором позики у розмірі 593 100 грн 00 коп. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль позивачки марки Lexus, д.н.з. НОМЕР_1, шляхом передання його у власність ОСОБА_5

Посилаючись на те, що заборгованість ОСОБА_4 за договором позики була погашена за рахунок застави - майна позивачки, остання вважає, що у неї виникло право регресу до відповідача, у зв'язку із чим просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 646 376 грн 99 коп., з яких: 392 114 грн 00 коп. - сума основної заборгованості; 29 581 грн 76 коп. - 3 % річних; 224 681 грн 23 коп. - інфляційне збільшення суми боргу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ОСОБА_3 на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов, виходили з того, що оскільки ОСОБА_5 реалізував своє право та задовольнив вимоги за договором позики за рахунок заставленого майна, власником якого є ОСОБА_3, а саме набув право власності на предмет застави - автомобіль марки«Lexus», д.н.з. НОМЕР_1, а тому до ОСОБА_3 перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_4 щодо відшкодування сплаченої нею, як майновим поручителем, суми - вартості заставленого майна у розмірі 392 114 грн 00 коп.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 вересня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д.Г. та зареєстрований в реєстрі № 1084, а 29 вересня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 1085 (а. с. 8, 9-10, т. 1).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2012 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет застави, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 593 110 грн, а також 1 820 грн в рахунок відшкодування судових витрат, а всього 594 930 грн, та звернуто стягнення на транспортний засіб, що є предметом застави за договором застави транспортного засобу від 29 вересня 2009 року, а саме автомобіль марки «Lexus», модель RX350, 2008 року випуску, номери шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2012 року змінено рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2012 року та в рахунок погашення заборгованості за договором позики у розмірі 593 100 грн звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки «Lexus», д.н.з.НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, шляхом передання його у власність ОСОБА_5

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2014 року рішення апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2012 року залишено без змін.

Також судами установлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2014 року (справа №522/2437/14-ц) визнано за ОСОБА_5 право власності на транспортний засіб: автомобіль марки «Lexus», модель RX350, 2008 року випуску, номери шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За умовами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про заставу» застава це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону України «Про заставу» заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 583 ЦК України, відповідно до якої заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Згідно з нормами чинного законодавства майновий поручитель та основний боржник, зобов'язання якого перед кредитором забезпечені заставою майна, що належить на праві власності майновому поручителю, відповідають перед кредитором солідарно.

Положення п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачає заміну кредитора у зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Майновий поручитель, який виконав основне зобов'язання повністю або в частині, має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої майновим поручителем суми.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК).

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки ОСОБА_5 реалізував своє право та задовольнив вимоги за договором позики за рахунок заставленого майна, власником якого є ОСОБА_3, тобто набув право власності на предмет застави автомобіль марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1, а тому до ОСОБА_3 перейшло право вимоги до боржника щодо відшкодування сплаченої нею, як майновим поручителем, суми вартості заставленого майна у розмірі 392 114 грн з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат відповідно до вимог ст. 625 ЦК України.

Зважаючи на вищевикладене колегія суддів суду касаційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

О.В. Попович