233 № 233/1108/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участю секретаря Ліман С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Ельман огли про стягнення заборгованості за договором позики , -

В С Т А Н О В И В:

Із вказаним позовом до суду звернувся ОСОБА_1 ОСОБА_2, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 Ельман огли на його користь заборгованість у розмірі 1 тис. дол. США та 18 тис. грн., посилаючись на те, що вказані грошові кошти в нього позичив відповідач, проте в строк, визначений договором, їх не повернув. Крім того, просив стягнути на його користь судові витрати, повязані зі сплатою судового збору , а також витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні проти вимог позивача заперечив, посилаючись на те, що хоча боргові зобовязання між сторонами дійсно виникли, проте, внаслідок взаєморозрахунків на даний час вони є погашеними.

Суд зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, вислухавши пояснення сторін, дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 Ельман огли взяв у ОСОБА_1 ОСОБА_2 1 тис. дол. США та 18 тис. грн. в якості позики із обовязком повернути кошти через три місяці - 16.02.2017 року.

30.11.2016 року відповідачем була складена інша розписка про те, що він отримав від ОСОБА_1 ОСОБА_2 40 тис. грн. за квартиру, яка знаходиться по вул. Трудова, 394/6. Вказану квартиру ОСОБА_3 Ельман огли отримав у власність в порядку спадкування.

04.03.2017 року між ОСОБА_3 Ельман огли (продавцем) та ОСОБА_4 (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за ціною 43тис. грн. Кошти за квартиру ОСОБА_3 Ельман огли отримав від ОСОБА_1 ОСОБА_2.

Раніше до цих подій 06.10.2016 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 передав ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 19 тис. грн. за транспортний засіб ВАЗ 21063, 1984 року випуску, №ХТА210630Е1089136. Вказаний транспортний засіб не було зареєстровано на нового власника та на попереднього власника також, а право користування автомобілем передавалося шляхом передання документів на автомобіль. Отримавши документи на автомобіль ОСОБА_1 ОСОБА_2 передав його ОСОБА_3 Ельман огли на праві користування. В свою чергу, ОСОБА_3 Ельман огли отримав гроші за вказаний автомобіль, передавши документи, та таким чином надав автомобіль у відання третьої особи.

Вказані обставини підтверджуються відповідними розписками, долученими до матеріалів справи, та визнаються сторонами.

Згідно із ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Заперечуючи проти вимог позивача ОСОБА_3 Ельман огли посилався на те, між ним та ОСОБА_1 ОСОБА_2 було укладено декілька угод: щодо їх спільної діяльності, договір купівлі-продажу квартири, а також з оренди та продажу транспортного засобу. Із виконання вказаних угод ОСОБА_3 Ельман огли в нього виникла заборгованість перед ОСОБА_1 ОСОБА_2, на підтвердження чого він 16.11.2016 року надав позивачу розписку. Крім того, сторонами було узгоджено, що ОСОБА_3 Ельман огли продає, належну йому квартиру по вул. Трудова, 394/6 у м. Костянтинівка Аль ОСОБА_2 за 40тис.грн., борги за комунальні послуги має сплатити покупець. Про отримання 40 тис. грн. ОСОБА_3 Ельман огли склав розписку від 30.11.2016 року. Під час нотаріального посвідчення договору купівлі продажу вказаної квартири, сторонами якого були ОСОБА_3 Ельман огли та ОСОБА_4, ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Ельман огли домовлялись про те, що ціна квартири має бути вище ніж 40 тис. грн., в звязку з чим ОСОБА_3 Ельман огли продає її ОСОБА_4 за ціною, вказаною в договорі, а ОСОБА_1 ОСОБА_2, в свою чергу, визнає борг ОСОБА_3 Ельман огли в розмірі 1тис. дол. США та 18 тис. грн. погашеним.

Проте в судовому засіданні не знайшли своє підтвердження обставини справи, вказані відповідачем.

Так, судом встановлено, що в договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 04.03.2017 року, укладеного між ОСОБА_3 Ельман огли та ОСОБА_4, та який був нотаріально посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_6, зареєстрованому в реєстрі за №90, сторонами передбачені всі істотні умови, які необхідні для вказаного виду правочину, в тому числі ціна договору, оціночна вартість обєкту нерухомості. Інших застережень щодо вартості квартири, додаткових обовязків сторін, інших осіб у договорі не зазначено.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ч.ч. 1, 3 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. ОСОБА_1 вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

У частині 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. А частиною 2, 3 цієї статті передбачено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За визначенням, викладеним у статті 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що відповідачем ОСОБА_3 Ельман огли не доведено належними та допустимими доказами факт того, що ним було виконано обовязок перед позивачем ОСОБА_7 ОСОБА_2 з повернення позики у розмірі 1 тис. дол. США та 18 тис. грн., що є його обовязком відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України. Разом з тим, позивачем ОСОБА_7 ОСОБА_2 під час судового розгляду було доведено належними та допустимими доказами наявність заборгованості у ОСОБА_3 Ельман огли перед ним у вказаному розмірі.

Відповідно до вимог ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно роз'яснень, зазначених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Згідно офіційного курсу НБУ станом на 22.06.2016 року 100 доларів США відповідало 2602,36 гривень. Враховуючи зазначене, загальна заборгованість становить 44023, 60 грн. (26023, 60+18000).

Щодо понесених сторонами судових витрат слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу.

У п. 47, 48 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» викладено наступну правову позицію. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року N 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Зазначеною Постановою також підкреслено, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Проте, позовні вимоги щодо відшкодування відповідачем витрат позивача на правову допомогу залишились не доведеними. В звязку з чим в цій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.

У звязку із задоволенням позовних вимог в частині основної суми боргу, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 74, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Ельман огли про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 Ельман огли на користь ОСОБА_1 ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 16.11.2016 року в розмірі 44023 (сорока чотирьох тисяч двадцяти трьох) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 Ельман огли на користь ОСОБА_1 ОСОБА_2 судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 640 (шестисот сорока) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя