Справа № 595/723/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2017

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Мартинюк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та третьої особи Бучацької ДНК про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2006 року в с.Соколів Бучацького району помер батько позивача ОСОБА_5.

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 0,48 га, кадастровий номер :01:001:0530, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сновидівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області. Через не подання відмови від спадкування відповідачами у встановленому порядку, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку.

Позивач згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу у його відсутності.

Відповідачі згідно поданих відзивів позов визнають, просять суд розглядати справу у їх відсутності, на спадкове майно не претендують.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи в суді.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

04 березня 2006 року в смт. Золотий Потік, Бучацького району помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 020570, виданим Сновидівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, у виді земельної ділянки площею 0,48 га, кадастровий номер :01:001:0530, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сновидівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, що підтверджується довідкою № 223 від 10.02.2017 року, виданою Золотопіцькою селищною радою Бучацького району, копією державного акту серії ЯБ № 782707, виданим Бучацькою районною державною адміністрацією.

Згідно свідоцтва про народження позивачки серії IІ-ИД № 465984, вбачається, що спадкодавець ОСОБА_5 є батьком позивачки.

Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняв спадщину, оскільки на момент смерті проживав разом з ним, що підтверджується довідкою № 223 від 10.02.2017 року, виданою Золотопіцькою селищною радою Бучацького району.

Відповідачі ОСОБА_2В, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спадкове майно не претендують.

Відповідно до довідки № 478/01-24 від 15.05.2017 року, виданої Бучацькою державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 крім позивача прийняли дружина та дочки, які у встановленому порядку не заявили про відмову від неї, в звязку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після його смерті на імя ОСОБА_1 є неможливим.

Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної ОСОБА_6 СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_6 СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Інших осіб, які б мали право на спадщину, судом не встановлено.

Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України, ст.ст.1220-1223, 1233-1236 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті батька ОСОБА_5, який помер 04 березня 2006 року, а саме, на земельну ділянку площею 0,48 га, кадастровий номер :01:001:0530, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сновидівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6