АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І.. ОСОБА_1

секретар Чубрей І.І.

за участю: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 березня 2017 року,

встановила:

В січні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом.

Просила визначити їй строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 тривалістю один місяць.

Посилалася на те, що вона є спадкоємцем за законом сина ОСОБА_6, який помер 29 серпня 2009 року.

В установлений законом шестимісячний строк позивачка не звернулася з заявою про прийняття спадщини у звязку з перебування на стаціонарному лікуванні з діагнозом церебральний атеросклероз.

Вважала вказану причину пропуску зазначеного строку поважною.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 березня 2017 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Так, частиною 1 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно частин 1, 3 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, N 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи 29 серпня 2009 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29 серпня 2009 року серії І-МИ №067962 (а.с.4).

ОСОБА_5 є матірю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.5).

Ухвалюючи рішення у справі суд належним чином не встановив обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права

В пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України « про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, розяснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом

строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення

додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини

третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З довідки виконавчого комітету Ставчанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 25 травня 2015 року №425, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи та пояснень ОСОБА_2 вбачається, що разом з спадкодавцем на момент смерті постійно проживали його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_7.

Відповідно до положень частини 1,3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно частини 1 статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до правил частини 3 статті 1268 ЦК України син спадкодавця ОСОБА_7 вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на момент смерті батька ОСОБА_6 проживав разом з ним та не заявив про відмову від прийняття спадщини протягом строку шести місяців з моменту відкриття спадщини.

Заява ОСОБА_7 до Хотинської нотаріальної контори від 29 травня 2015 року про те, що він не претендує на спадкове майно не є заявою про відмову від прийняття спадщини в розумінні статті 1270 ЦК України.

За таких обставин належними відповідачами у даній справі є ОСОБА_2 та ОСОБА_7. як спадкоємці після смерті ОСОБА_6А,. які прийняли спадщину.

Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Суд першої інстанції в порушення норм частини 4 статті 10 ЦПК України вирішуючи питання про склад осіб, які беруть участь у справі, не роз'яснив позивачу його право на звернення до суду з клопотанням про залучення до участі у справі ОСОБА_7 в якості співвідповідача.

Суд помилково вирішив питання про права та обовязки ОСОБА_7 не залучивши його до участі у справі в якості співвідповідача.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57, 60, 131, 132, 137, 177, 179, 185, 194, 212, 215 ЦПК України, визначено обовязковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Виконання вказаних процесуальних дій можливе в разі залучення до участі справі всіх належних сторін.

За таких обставин суд не робить висновків щодо підставності заявленого позову.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові з підстав, які зазначені вище.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 березня 2017 року скасувати.

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

ОСОБА_1