АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

07 вересня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ганчук Юлія Ярославівна, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року,

встановила:

у грудні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та просила забезпечити позов шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо кв. АДРЕСА_1.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року заяву було задоволено, заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири кв. АДРЕСА_1, а органам державної виконавчої служби в процесі здійснення виконавчого провадження вчиняти будь-які виконавчі дії щодо звернення стягнення на вказану квартиру.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник відповідача подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом позивач просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач зазначала, що квартира, яка входила до спадкового майна померлого, була відчужена відповідачем ОСОБА_4, що свідчить про те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, квартиру може бути повторно відчужено або на неї може бути звернуто стягнення в процесі виконавчого провадження.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року заяву було задоволено, заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири кв. АДРЕСА_1, а органам державної виконавчої служби в процесі здійснення виконавчого провадження вчиняти будь-які виконавчі дії щодо звернення стягнення на вказану квартиру.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову у вказаний спосіб може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він зроблений із порушенням норм процесуального права та не відповідає встановленим у справі обставинам.

В ст. 151 ЦПК України передбачено забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В п. 4 постанови Пленуму ВС України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. №9 дано роз'яснення про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

В даному випадку, матеріали справи свідчать про те, що позивачем при зверненні до суду не заявлялись вимоги з приводу квартири АДРЕСА_1 та вона не є предметом спору. Крім того, відповідачу ОСОБА_2 дане майно не належить, до ОСОБА_4 позовні вимоги не заявлялись, а тому підстави для забезпечення позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у вказаний спосіб відсутні.

Враховуючи викладене, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді

№ справи: 759/16963/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9474/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Величко Т.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.