Справа № 520/4402/17
Провадження № 2/520/7303/17
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.,
при секретарі Єгоровій Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
про визнання права власності,
Позивачка ОСОБА_1 12.04.2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить суд визнати за нею право власності на ? частин квартири АДРЕСА_1, а також визнати за нею право власності на 7/8 частин квартири АДРЕСА_2.
В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що їй на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.07.2010року, реєстровий № 4-6265, виданого після смерті її чоловіка ОСОБА_3, померлого 22 грудня 2009року.
Також, як вказує позивачка, їй на праві власності належала квартира АДРЕСА_4, на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2005р. у справі № 2-5870/2005р., та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.06.2006року реєстровий № 2-1747, виданого після смерті її батька ОСОБА_4, померлого 06 грудня 2005року.
Однак, як зазначає позивачка, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.04.2012р. у справі №1512/2-66/11 за позовом ОСОБА_2 до неї - ОСОБА_1 було визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.07.2010року, реєстровий №4-6265. Визнано за ОСОБА_2, у порядку спадкування за законом. право власності: на 1/4 частину квартири під №32 у будинку №18 по вулиці Коблевській в м. Одесі, та на 1/8 частину квартири під №59 у будинку під №85 по вулиці Маршала Жукова в місті Одесі.
Позивачка вказує, що 24.10.2016р. ОСОБА_2 зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно своє право власності на визначені судом частки у
Після цього, вона - ОСОБА_1 звернулася до Першої Одеської державної нотаріальної контори, де їй повідомили, що провести зміни до виданого їй свідоцтва про на спадщину та зареєструвати відповідні зміни щодо її часток у вказаних квартирах не є можливим, оскільки судове рішення не відповідає вимогам закону та є не спроможним до виконання. Внаслідок чого їй було рекомендовано звернутися до суду для усунення виявлених недоліків та ухвалення додаткового рішення у справі.
Так, позивачка зазначає, що при зверненні до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2017року їй було відмовлено у задоволенні заяви та роз'яснено про необхідність звернутися до суду з новим позовом.
Таким чином, з урахуванням того, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.04.2012року були визначені частки ОСОБА_5 як 1/4 та 1/8 в спірних квартирах, проте в реєстраційних документах наявна ситуація, що ОСОБА_1 володіє на даний час двома квартирами повністю, а ОСОБА_5 отримав ще додатково 1/4 та 1/8 частки до кожної з цих квартир, ОСОБА_1 звернулася до суду із відповідним позовом.
У судове засідання 26.06.2017 року позивачка не зявилась, однак надала до канцелярії суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач - ОСОБА_2 про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, у судові засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, оскільки він мешкає в іншому місті, а також вказав, що проти задоволення позову не заперечує.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленої позивачки та належним чином повідомленого відповідача, які надіслали на адресу суду відповідні заяви.
Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою позивачки Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2005року за ОСОБА_1 було визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 (а.с. 14).
07 червня 2006року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_2, після смерті її батька ОСОБА_4, померлого 06 грудня 2005року (а.с.16).
Крім того, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 02 липня 2010року реєстровий №4-6265, після смерті її чоловіка ОСОБА_3, померлого 22 грудня 2009року, належала квартира під №32 у будинку під №18 по вулиці Коблевській в місті Одесі (а.с. 8).
Таким чином, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 червня 2006року належала квартира АДРЕСА_2, та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належала квартира під №32 у будинку під №18 по вулиці Коблевській в місті Одесі.
Таким чином, суд зазначає, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 червня 2006року, на підставі якого ОСОБА_1 належала ? частина квартири АДРЕСА_2, та свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого ОСОБА_1 належала квартира під №32 у будинку під №18 по вулиці Коблевській в місті Одесі, були визнані частково недійсними.
Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Вказаним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2012року, яке набрало законної сили 26.12.2012року, було встановлено, що спільною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є квартира під №32 у будинку під №18 по вулиці Коблевській в місті Одесі, та придбана ОСОБА_1 у період шлюбу ? частина квартири під №59 в будинку №85 по проспекту Маршала Жукова в місті Одесі.
Крім того, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2012року було встановлено, що відповідно до ст. 1261 ЦК України, ОСОБА_2, син померлого ОСОБА_3, та його дружина ОСОБА_1, - є спадкоємцями першої черги спадкування за законом.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 спадщину прийняла, оскільки подала нотаріусу заяву про її прийняття, із заявою про відмову від спадщини не зверталася.
Крім того, ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, однак воно було визнано судом частково недійсним.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5, ст. 1268).
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Задовольняючи позовні вимоги, суд приймає до уваги і те, що визнання недійсними в частині свідоцтв про право на спадщину за законом, та у подальшому неможливість зареєструвати відповідні зміни щодо її часток у вказаних квартирах, призвели до неможливості оформити свої права щодо цих квартири, а іншим шляхом окрім як шляхом звернення до суду її право захистити неможливо.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.
У разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб'єкта управління об'єктами державної власності, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.
У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.
У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.
Відповідно до п.9 ч.1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Отже, вимоги позивачки в частині визнання за нею права власності на ? частин (1/2 частина придбана у період перебування у шлюбі + ? частина в порядку спадкування після смерті чоловіка - ОСОБА_3) квартири під №32 у будинку під №18 по вулиці Коблевській в місті Одесі, та на 7/8 частин (? частина на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2005року + 1/2 частина в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 + 1/8 частина в порядку спадкування після смерті чоловіка - ОСОБА_3) квартири під № 59 в будинку № 85 по проспекту Маршала Жукова в місті Одесі, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.
Керуючись ст.ст. 88, 213, 215, 226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (04.01.1959року народження, ІПН НОМЕР_1) право власності на 3/4 частин квартири АДРЕСА_5, загальною площею 18,4 кв.м., житловою площею 12,6 кв.м.
Визнати за ОСОБА_1 (04.01.1959року народження, ІПН НОМЕР_1) право власності на 7/8 частин квартири АДРЕСА_6, загальною площею 48,3кв.м., житловою площею 29,1кв.м.
Встановити порядок виконання цього рішення суду відповідно до якого це рішення у разі набрання ним законної сили є підставою для здійснення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на 3/4 частин квартири АДРЕСА_5, загальною площею 18,4 кв.м., житловою площею 12,6 кв.м., та для здійснення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на 7/8 частин квартири АДРЕСА_6, загальною площею 48,3кв.м., житловою площею 29,1кв.м., згідно вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л.В.