Єдиний унікальний номер 227/42/17 Номер провадження 22-ц/775/1023/2017
Єдиний унікальний номер 227/42/17 Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/775/1023/2017 Доповідач Хейло Я.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Хейло Я.В.,

суддів: Мірути О.А., Осипчук О.В.

при секретарі Яворському О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання угоди недійсною, відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про визнання угоди недійсною, відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, оскільки суд не повно зясував обставини, що мають значення для справи, не врахував, що тіль¬ки фі¬нан¬со¬ві ус¬та¬но¬ви ма¬ють пра¬во на¬да¬ва¬ти фі¬нан¬со¬ві пос¬лу¬ги, а ді¬яль¬ність ін¬ших юри¬дич¬них осіб, які не за¬реє¬ст¬ро¬ва¬ні як фі¬нан¬со¬ва ус¬та¬но¬ва є про¬ти-прав¬ною, діяльність відповідача повязана з наданням фінансових послуг, однак на час укладення договору ТОВ «АВТО ПРОСТО» не було зареєстровано як фінансову установу в реєстрі фінансових установ України, тому угоду між позивачем та відповідачем від 30.04.2010 року слід вважати недійсною. Посилається на те, що внаслідок необізнаності у правових питаннях не міг знати про те, що правочин є недійсним, а про заяву ТОВ «АВТО ПРОСТО» щодо застосування позовної давності дізнався лише з рішення суду.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, рішення суду скасувати.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, між позивачем та від¬по¬ві¬да¬чем 30.04.2010 ро¬ку було укладено до¬го¬вір № 0318316 з відповідними додатками, пред¬ме¬том якого є на¬дан¬ня пос¬луг сис¬те¬ми «Ав¬то Так», спря¬мо¬ва¬них на при¬дбан¬ня ав¬то¬мо¬бі¬ля «Че¬ри Ти¬го» вар¬ті¬стю 100720,00 грн. у гру¬пах з ін¬ши¬ми учас¬ни¬ка¬ми сис¬те¬ми. На ви¬ко¬нан¬ня умов уго¬ди по¬зи¬вач вніс на ра¬ху¬нок від¬по¬ві¬да¬ча гро¬шо¬ві кош¬ти в роз¬мі¬рі 85364,61 грн. (а.с.12-15).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в діяльності відповідача відсутні головні ознаки «пірамідальної схеми» - безтоварність та сплата компенсації одним учасником за рахунок інших; відповідач має ліцензію на здійснення діяльності щодо придбання товарів у групах; договір, укладений між сторонами не містить несправедливих умов відповідно до ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень, закріплених у ч. 1 п. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Згідно ч.6 ст.19 зазначеного Закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Отже, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплено що правочини, здійснені із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми, є недійсними.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано.

Аналіз п. 7 ч. 3ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх цих ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

Як видно із змісту оскаржуваного позивачем договору, його предметом, є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

Відповідно до п. 8.2 учасник, якому надано право на отримання автомобіля, має право одержати автомобіль у власність, якщо він на момент такого одержання належним чином виконує свої зобовязання та попередньо виконав наступні вимоги:

- учасник, якому право на отримання автомобіля було надано за механізмом пропозиції авансових внесків, повинен сплатити внески;

- сплатив плату за право на отримання автомобіля, яка є незмінним відсотком, встановленим у Додатку № 1 до Договору від поточної ціни автомобіля;

- сплатив різницю моделей автомобілів у випадку, якщо учасник обрав дорожчу за визначену в Угоді модель автомобіля.

Отже, споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ «Авто Просто» виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі.

Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Згідно до вказаних вище норм Закону та розпорядження від 09 жовтня 2012 року № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах» законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття «пірамідальна схема» та «придбання товарів у групах», оскільки перше є порушенням законодавства, а друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 11 вересня 2013 року по справі № 6-40цс13, яка відповідно до вимог ч.1ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів.

Доводи апеляційної скарги позивача в тієї частині , що угоду слід визнати недійсної з тих підстав, що відповідач для надання фінансових послуг у 2010 році мав бути зареєстрований у реєстрі фінансових установ України не можуть бути прийняти судом до уваги , оскільки не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п. 111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах") .

Після набрання чинності вищенаведених змін до законодавства, що регулює порядок надання фінансових послуг відповідач відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №40 від 19.01.2012 року був зареєстрований у державному реєстрі фінансових установ, відповідно до вимог закону та отримав ліцензію на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринку фінансових послуг.

Суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи і дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення. Нові докази не досліджувались апеляційним судом.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Враховуючи, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що права позивача порушені не були , посилання суду першої інстанції про пропуск строку позовної давності є зайвим.

Відповідно до розяснень , наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі » ,встановивши , що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення,крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Враховуючи, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що права позивача порушені не були , посилання суду першої інстанції про пропуск строку позовної давності є зайвим, проте це не вплинуло на законність та обґрунтованість рішення суду про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головучий Судді: