Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/704/17
Провадження 2/483/423/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

23 червня 2017 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Казанлі Л.І.

при секретарі Гречці С.Є.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

представників третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи Державна фіскальна служба України, Генеральна прокуратура України та прокуратура Миколаївської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями слідства та прокуратури,

В С Т А Н О В И В :

15 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до Державної казначейської служби України. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21 січня 2015 року у службовому приміщенні Миколаївської митниці, у присутності колег, йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. 27 січня 2015 року до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 мінімальних заробітних плат та покладені обовязки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. В звязку з порушенням кримінального провадження погіршились його відносини з оточуючими, сам факт предявлення обвинувачення спричинив йому глибокі моральні страждання, принизив як його репутацію, так і репутацію членів його сімї, що негативно впливало на нормальні та звичні відносини з близькими людьми. Крім того, тривалий час він та його родина були позбавлені права користуватися коштами, що їх було внесено в рахунок застави. 11 травня 2016 року вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, який набрав законної сили 12 грудня 2016 року згідно з ухвалою апеляційного суду Миколаївської області, його було виправдано за відсутністю в діянні складу злочину. Таким чином, упродовж майже двох років він був незаконно притягнутим до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього йому завдано майнової шкоди у розмірі 75 266 грн 40 коп., що становлять вартість витрат на правову допомогу, інфляційні збитки, вартість витрат на проїзд і проживання та витрати на банківські послуги. Крім цього, йому було завдано моральної шкоди, що полягає у глибоких моральних стражданнях. Так, наслідки перенесеного призвели до появи негативних змін, таких як швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, невпевненість в собі. Хвилюваннями, у звязку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя, емоційним дискомфортом, повязаним з тим, що він не міг вільно відпочивати у звязку із необхідністю зявлятися у судові засідання, він відчував себе залежним від суду та правоохоронних органів. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача на його користь 75 266 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди та 150 000 грн в рахунок моральної шкоди, завданих внаслідок незаконних рішень і дій слідства та прокуратури.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги у повному обсязі; позивач при цьому додатково пояснив, що з моменту предявлення йому підозри, що відбулось у присутності його колег, застосування запобіжного заходу, подальшого досудового розслідування, а також тривалого перебування справи на розгляді у судах він відчував душевні страждання через неправомірність свого обвинувачення, погіршились відносини з близькими, колегами по роботі, знизився авторитет серед знайомих, особливо після того, як на офіційному сайті ДФС зявилось повідомлення про виявлення у Миколаївській митниці корумпованої схеми перевезення яхт. Майже через три тижні його було переведено з посади старшого інспектора митного посту на іншу посаду чергового, яка є суттєво нижчою за кваліфікаційними вимогами. Також додав, що сума застави в розмірі 97 440 грн, що він її був вимушений внести на підставі ухвали слідчого судді, становила собою сімейний бюджет за декілька років і тепер, враховуючи швидке зростання цін, ця сума не є еквівалентною сумі у 2015 році.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. В письмових запереченнях проти позову зазначив, що позов не визнає, вказавши, що позивач жодним чином не обґрунтував та не довів, яку саме шкоду завдав йому орган Казначейства, який не несе відповідальності за дії органів державної влади, також зазначив, що розмір заподіяної моральної шкоди позивачем безпідставно завищено.

Представник третьої особи Державної фіскальної служби України в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_1, пославшись на необґрунтованість позовних вимог, зокрема, вказала, що сума застави, а відповідно й похідна сума інфляції не можуть вважатися матеріальними збитками, понесеними позивачем.

Представник третіх осіб Генеральної прокуратури України та прокуратури Миколаївської області в судовому засіданні зазначив, що позивачем не надано підтверджень заподіяної йому майнової шкоди; сума моральної шкоди прокуратурою Миколаївської області визнається у розмірі 73 600 грн.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого.

21 січня 2015 року старшим слідчим з ОВС 2-го відділу слідчого управління кримінальних розслідувань Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України позивачеві ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, тобто у зловживанні службовим становищем, а саме у наданні податкової пільги громадянину ОСОБА_5 при проведенні митного контролю та митного оформлення ввезення на митну територію моторної яхти Sealine F46 «Catrine» та спричиненні тяжких наслідків у вигляді ненадходження до Державного бюджету України мита та податку на додану вартість на загальну суму 1 060 593 грн 50 коп. (а. с. 81-83).

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до позивача було застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 мінімальних заробітних плат та покладені певні обовязки, зокрема, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та здати на зберігання до слідчого паспорт для виїзду за кордон (а. с. 96-99).

11 березня 2015 року до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з Генеральної прокуратури України надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_1, який обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а також цивільний позов про стягнення з позивача 1 060 593 грн 50 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (а. с. 103-113).

Вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 травня 2016 року позивача ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у звязку з відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення (а. с. 8-11).

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 12 грудня 2016 року вирок суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення (а. с. 12-17).

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу тощо відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

З метою забезпечення належного захисту своїх прав в правоохоронних органах позивач змушений був звернутися за кваліфікованою юридичною допомогою. Вартість юридичних послуг, повязаних з наданням йому правової допомоги у цьому кримінальному провадженні, становить 18 042 грн 40 коп..

З матеріалів справи вбачається, що для захисту від обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_1 користувався послугами адвоката ОСОБА_2, який діяв на підставі договору № 22/01-2014 від 22 січня 2015 року (а. с. 78-80).

Згідно з довідкою з розрахунку витрат на правову допомогу, складеною адвокатом ОСОБА_2 (а. с. 19-24), витрати на правову допомогу за вказаним вище договором складають 18 042 грн 40 коп., які були сплачені адвокату позивачем, що підтверджується відповідним товарним чеком № 12 від 04 січня 2017 року (а. с. 25).

Суд також дійшов переконання про наявність підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення витрат на проїзд та проживання адвоката та витрат на банківські послуги за внесення суми застави, оскільки ці витрати є документально підтвердженими (а. с. 28-32).

Судом не можуть бути взяті до уваги посилання представника третьої особи на те, що сума застави, а відповідно й похідна сума інфляції на можуть вважатися матеріальними збитками, понесеними позивачем, оскільки сума в розмірі 97 440 грн, яку позивач та члени його родини накопичували та зберігали для придбання певних товарів, поліпшення житлових та побутових умов, реалізації певних життєвих планів тощо, і оскільки з січня 2015 року по грудень 2016 року індекс інфляції постійно зростав, позивач має право на відшкодування інфляційних збитків, що розраховані відповідно до рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ (ОСОБА_6 Верховного Суду України № 62-97 від 03 квітня 1997 року).

За таких обставин, проаналізувавши докази, надані позивачем, суд дійшов переконання, що позов ОСОБА_1 в частині відшкодування майнової шкоди слід задовольнити у повному обсязі.

Вирішуючи позов в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема рішеннями Європейського Суду від 08 червня 1976 року у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» та рішенням «Боцано проти Франції» від 02 грудня 1986 року, які в силу ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожен, хто є потерпілим від арешту або затримання на порушення положень цієї статті, має захищене позовом право на відшкодування.

Підстави, порядок і розмір вищевказаної шкоди визначений спеціальним Законом Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», пунктом 1 ч. 1 ст. 2 якого передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у разі постановлення виправдувального вироку суду.

Абзацами 5-7 п. 17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено, що розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом згідно з ч. 3 ст. 13 вказаного Закону провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відшкодування моральної шкоди відповідно до ч.1 ст.4 Закону провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Абзацом 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи.

Враховуючи те, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, при визначенні розміру такого відшкодування суд виходить з часу незаконного перебування під слідством та судом позивача, а саме з 21 січня 2015 року по 12 грудня 2016 року, що становить 23 календарних місяці, з розміру мінімальної заробітної плати, яка на час розгляду справи в суді складає 3 200 грн, а тому розмір немайнової шкоди, заподіяної позивачеві, не може бути меншим, ніж 73 600 грн.

Разом із тим, частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

В даному випадку судом беруться до уваги показання допитаної в якості свідка матері позивача ОСОБА_6, яка повідомила суду, що позивач проживає разом із нею та її чоловіком, які працюють викладачами та обидва мають наукові ступені. Жоден з членів їхньої сімї ніколи не притягався до кримінальної відповідальності, і тому предявлення підозри позивачеві у 2015 році стало для них шокуючим фактом. Свідок розповіла, що з початку кримінального переслідування як фізичний, так і душевний стан її сина суттєво погіршилися. Почалися нервові струси, підвищився цукор в крові, траплялися випадки, коли він втрачав свідомість. Колеги позивача, які раніше часто приходили до них додому, припинили спілкування з ним, через що останній відчував постійну депресію, почав зачинятися у своїй кімнаті. Коли ОСОБА_1 викликали на допит до слідчого в м. Київ, вони з батьком, нічого не кажучи сину, сіли у той же потяг і також вирушили до м. Києва, але з прибуттям поїзду до місця призначення у її чоловіка «відняло» ноги, і він в подальшому перестав самостійно пересуватися, через що втратив роботу. Цей факт вкрай негативно вплинув на емоційний стан позивача. Свідок, незважаючи на заперечення позивача, розповіла суду, що вони з чоловіком навіть розробили жахливий план разом піти з життя, оскільки не в змозі були пережити незаконне переслідування сина з боку держави.

Визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності та справедливості, врахує тривалість, характер, глибину та обсяг страждань позивача, характер немайнових втрат, можливість відновлення попереднього стану.

Так, судом враховується факт порушення конституційних прав та свобод позивача незаконними діями органів досудового розслідування, оскільки фактично йому були заподіяні страждання внаслідок психологічного впливу при допитах слідчим та під час судових засідань, порушились та змінились у негативний бік життєві звязки, погіршились відносини з оточуючими, він був позбавлений можливості реалізації своїх звичок і бажань, оскільки до нього був застосований запобіжний захід, який обмежував його пересування, враховується факт емоційних страждань ОСОБА_1 з приводу вимушених змін у сталому житті його родини, також приймається до уваги факт порушення нормальних життєвих звязків позивача, оскільки він значний проміжок часу повинен був витрачати на вжиття заходів щодо захисту своїх прав проти обвинувачення, у звязку з чим дійшов переконання, що 120 000 грн є достатньою та справедливою сумою, що підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1.

При цьому, кошти на відшкодування моральної шкоди, як це передбачено чинним законодавством, слід стягнути з Державного бюджету України шляхом їх списання Державною казначейською службою.

Здійснення такого безспірного списання коштів передбачено п. 35 Постанови Кабінету Міністрів № 84 від 03 серпня 2011 року «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», а тому посилання представника відповідача на те, що Державна казначейська служба є неналежним відповідачем у справі, є безпідставними, і саме тому відшкодування на користь позивача підлягає стягненню з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України зі спеціального рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Судовий збір слід віднести на рахунок держави, оскільки у відповідності п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування, прокуратури або суду судовий збір не справляється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями слідства та прокуратури, задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 75 266 (сімдесят пять тисяч двісті шістдесят шість) гривень 40 копійок в рахунок відшкодування майнової шкоди, а також 120000 (сто двадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів зі спеціального рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми під час проголошення рішення, у той же строк з дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: