РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Кавацюка В.І

при секретарі Мазур Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних,

у с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних.

В обґрунтування своїх вимог зіслалась на те, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2012 року, яке набрало законної сили, вирішено стягнути на її користь з ОСОБА_3, в особі її законного представника ОСОБА_4, 25 369,20 грн., а з ОСОБА_2 101 476,80 грн. у відшкодування шкоди, завданої каліцтвом. На даний час обидва відповідачі є повнолітніми.

Відповідно до ч.5 ст. 11 ЦК України у відповідачів з 01 червня 2012 року виникли перед нею, позивачем, грошові зобовязання, які вони не виконують належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 взагалі не виконує свого зобовязання сплатити їй, ОСОБА_1, 101 476,80 грн. відшкодування.

Відповідач ОСОБА_3, в особі її законного представника ОСОБА_4, частково виконує своє зобовязання. Зокрема, вона сплатила їй, позивачу, 27.02.2009 р. 1000,00 грн., 15.04.2009 р. 1000,00 грн., 09.07.2013 р. 1000,00 грн., 26.07.2013 р. 1000,00 грн., 31.08.2013 р. 1000,00 грн., 08.11.2013 р. 800,00 грн., 28.04.2014 р. 2000,00 грн., 09.09.2015 р. 1000,00 грн., 09.10..2014 р. 500,00 грн., 30.10.2014 р. 500,00 грн., 04.02.2015 р. 1000,00 грн., 20.04.2015 р. 500,00 грн., 13.10.2015 р. 500,00 грн., 16.10.2015 р. 500,00 грн., а всього сплатила 12800,00 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню 79 760,76 грн. інфляційного знецінення та 10 842,73 грн. трьох процентів річних, а разом 90 603,49 грн.

З відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню 10 217,54 грн. інфляційного знецінення та 1 978,05 грн. трьох процентів річних, а разом 12 195,59 грн.

З огляду на такі обставини просить постановити рішення про стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_2 у відшкодування шкоди 79 760,76 грн. інфляційного знецінення та 10 842,73 грн. трьох процентів річних, що разом становить 90 603,49 грн., а з відповідача ОСОБА_3 10 217,54 грн. інфляційного знецінення та 1 978,05 грн. трьох процентів річних, що разом становить 12 195,59 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судові засідання жодного разу не зявились, хоч про час і місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнала, покликаючись на обставини, які викладені в долученому до справ и письмовому запереченні.

В судове засідання, яке після оголошення перерви, було призначено на 05 травня 2017 року о 09 30 год., учасники процесу не зявились, хоч про час і місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку, та від представників ОСОБА_5 і ОСОБА_6Д на адресу суду надійшли заяви з проханням завершувати розгляд справи без їх участі.

У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання 05 травня 2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2012 року, яке набрало законної сили, вирішено стягнути на користь позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_3, в особі її законного представника ОСОБА_4, 25 369,20 грн., а з ОСОБА_2 101 476,80 грн. у відшкодування шкоди, завданої каліцтвом. На даний час обидва відповідачі є повнолітніми.

Відповідно до ч.5 ст. 11 ЦК України у відповідачів з 01 червня 2012 року виникли перед позивачем грошові зобовязання, які вони не виконують належним чином.

З пояснень представника ОСОБА_5 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 взагалі не виконує свого зобовязання по сплаті позивачу ОСОБА_1 101 476,80 грн. у відшкодування шкоди завданої каліцтвом, а відповідач ОСОБА_3, в особі її законного представника ОСОБА_4, частково виконує своє зобовязання. Зокрема, вона сплатила позивачу ОСОБА_1 12800,00 грн., а саме: 27.02.2009 р. 1000,00 грн.; 15.04.2009 р. 1000,00 грн.; 09.07.2013 р. 1000,00 грн.; 26.07.2013 р. 1000,00 грн.; 31.08.2013 р. 1000,00 грн.; 08.11.2013 р. 800,00 грн.; 28.04.2014 р. 2000,00 грн.; 09.09.2015 р. 1000,00 грн.; 09.10..2014 р. 500,00 грн.; 30.10.2014 р. 500,00 грн.; 04.02.2015 р. 1000,00 грн.; 20.04.2015 р. 500,00 грн.; 13.10.2015 р. 500,00 грн.; 16.10.2015 р. 500,00 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 01 жовтня 2014 року розглянув справу № 6-113цс14 про стягнення суми інфляційних втрат та три проценти річних за несвоєчасне виконання вироку Хмельницького міськрайонного суду від 22 червня 2009 року в частині задоволення цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди. При розгляді даної справи було зроблено наступний правовий висновок, який є обовязковим для судів загальної юрисдикції.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч.2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Задоволення позову про відшкодування заподіяної майнової та моральної шкоди зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобовязанням

Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України у разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 24 жовтня 2011 року у справі №6-38цс11.

Відтак, вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів на її користь інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд вважає такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно наведеного позивачем ОСОБА_1 розрахунку, який не оспорювався в судовому засіданні ні відповідачами, ні представником ОСОБА_6, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню 79 760,76 грн. інфляційних втрат та 10 842,73 грн. трьох процентів річних (разом 90 603,49 грн.), а з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню 10 217,54 грн. інфляційних втрат та 1 978,05 грн. трьох процентів річних (разом 12 195,59 грн.).

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 525, 526, 527, 536, 625 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 79 760,76 грн. (сімдесят девять тисяч сімсот шістдесят гривень сімдесят шість копійок) інфляційних втрат та трьох процентів річних в сумі 10 842,73 грн. (десять тисяч вісімсот сорок дві гривні сімдесят три копійки).

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 10 217,54 грн. (десять тисяч двісті сімнадцять гривень пятдесят чотири копійки) інфляційних втрат та трьох процентів річних в сумі 1 978,05 грн. (одну тисячу девятсот сімдесят вісім гривень пять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір в доход держави в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень),

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_7