АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Міцнея В.Ф., Литвинюк І.М.

секретар Костюк Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про захист прав споживача та відшкодування заподіяної шкоди, за апеляційною скаргою Національного банку України на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 липня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Національного банку України про захист прав споживача та відшкодування заподіяної шкоди.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 липня 2017 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Національний банк України просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання у встановленому законом порядку, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вказує, що під час вирішення питання про відкриття провадження суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність між сторонами спору у сфері захисту прав споживачів, та, як наслідок, підсудності справи Шевченківському районному суду м. Чернівці на підставі ч. 5 ст. 110 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

____________________________________________________________________

22ц/794/1022/2017 р. Головуючий у 1 інстанції Чебан В.М.

Категорія 57 Суддя-доповідач Владичан А.І.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про підсудність даної справи Шевченківському районному суду м. Чернівці у зв'язку з тим, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися за місцем проживання позивача.

З даним висновком суду колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Національного банку України про захист прав споживача та відшкодування заподіяної шкоди, завданої бездіяльністю щодо невжиття заходів, направлених на захист інтересів вкладників ПАТ «Банк Форум», чим завдав позивачу значної матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 липня 2017 року відкрито провадження у вказаній справі.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

За загальним правилом територіальної підсудності, встановленим ч. 2 ст. 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Разом з тим, процесуальний закон, як виключення із загального правила територіальної підсудності, надає позивачу права вибору із двох або більшої кількості судів той суд, в який йому найбільш зручніше пред'явити позов (альтернативна підсудність).

Так, за правилами ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

У випадку, коли пред'явлення позову не пов'язано із захистом прав споживачів, встановлена для цих позовів альтернативна підсудність не поширюється.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності.

При цьому, споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; виконавцем є суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п. 3, 22 ч. 1 Закону України "Про захист прав споживачів").

Аналіз положень ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та ст. 1 "Про захист прав споживачів" свідчить про те, що споживачем фінансових послуг за договором депозиту є вкладник, а виконавцем послуг та особою, яка несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, є банк.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України "Про Національний банку України" Національний банк не відповідає за зобов'язаннями інших банків, а інші банки не відповідають за зобов'язаннями Національного банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов'язання.

Тобто, положення Закону України "Про захист прав споживачів" поширюються на правовідносини, які виникли внаслідок укладення договору банківського вкладу між вкладником та банком.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Національного банку України, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну та моральну шкоду, завдану їй незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, а саме допущенням Національним банком України протиправної бездіяльності щодо невжиття заходів, направлених на захист інтересів вкладників ПАТ "Банк Форум", та невжиття адекватних заходів впливу вчиненому ПАТ "Банк Форум" порушенню.

А, отже, на спірні правовідносини не поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів", й, відповідно, не підлягають застосуванню положення процесуального закону про альтернативну підсудність.

Юридичною адресою відповідача Національного банку України є місто Київ, вулиця Інститутська, 9, а тому справа територіально не підсудна Шевченківському районному суду м. Чернівці (ст. 109 ЦПК України).

Таким чином, ухвала суду про відкриття провадження у справі постановлена з порушенням порядку, встановленого нормами ЦПК України, а тому підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України з передачею питання щодо відкриття провадження по справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Національного банку України задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 липня 2017 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: