Справа № 739/26/17
Провадження № 2/739/109/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"31" січня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

представника позивача - Роденка П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 40 234 грн. 44 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10 лютого 2015 року між ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» та відповідачем було укладено договір позики відповідно до якого відповідач 10 лютого 2016 року отримав грошові кошти у сумі 37 000 грн. 00 коп. та зобов'язався повернути позику повністю у термін до 31 липня 2017 року сплачуючи щомісячно до 22 числа не менш ніж 2 055 грн. 00 коп. Станом на 26 грудня 2016 року жодного платежу для виплати позики відповідач не здійснив. Враховуючи порушення умов укладеного договору, посилаючись на положення статей 509, 526, 610, 629, 1046, 1050 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 37 000 грн. 00 коп. та пеню від суми прострочених платежів у розмірі 3 234 грн. 44 коп.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позові, проти розгляду справи без участь відповідача з постановленням заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. За таких обставин суд, враховуючи позицію представника позивача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 10 лютого 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики (далі - договір) відповідно до якого позивач надає відповідачу безвідсоткову позику у сумі 37 000 грн. 00 коп., а відповідач зобов'язується повернути її у спосіб та строки згідно умов цього договору (а.с. 4).

Пунктом 2.3 договору передбачено, що позичальник до 22 числа кожного місяця зобов'язаний повертати позикодавцю суму коштів у розмірі не менше 2 055 грн. 00 коп.

Відповдіно до видаткового касового ордера від 10 лютого 2016 року позивач надав відповідачу згідно договору позику у сумі 37 000 грн. 00 коп., тобто належним чином виконав свої зобов'язання за договором (а.с. 6).

Викладене вище свідчить, що договір позики було укладено відповідно до вимог статті 1047 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановлені договором. При цьому, згідно з частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як вбачається з пояснень представника позивача відповідач грошові кошти, отримані в якості позики, взагалі не повертав, у матеріалах справи будь-які докази, що свідчили б про повернення відповідачем позики, відсутні. Вказане свідчить про порушення відповідачем умов вказаного договору.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, від зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки в ході судового розгляду з'ясовано, що відповідач свої зобов'язання за укладеним між ним та позивачем договором позики від 10 лютого 2015 року не виконав, отримані в якості позики грошові кошти позивачу не повернув, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача отриманих за вказаним вище договором грошових коштів у розмірі 37 000 грн. 00 коп., отже в цій частині позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у зв'язку з порушення грошового зобов'язання та трьох процентів річних від простроченої суми позивачем не заявлялися, тому суд в силу принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, питання щодо їх стягнення не вирішує.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення у розмірі 3 234 грн. 44 коп. суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може бути забезпечено неустойкою (штрафом, пенею), якою згідно частини першої статті 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною першою статті 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконання або неналежним виконанням зобов'язання.

Пунктом 4.2 договору позики передбачено, що у разі прострочення повернення позики (її частин) позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцю пеню у розмірі 1% від суми позики за кожний день затримки повернення позики, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України та на вимогу позикодавця сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми.

Враховуючи те, що відповідач допустив прострочення повернення позики він згідно умов договору зобов'язаний сплатити позивачу пеню за період прострочення грошового зобов'язання у розмірі, визначеному договором.

Відповідно до розрахунку, наданого представником позивача, розмір пені за прострочення повернення позики з моменту її отриманні і до 26 грудня 2016 року становить 3 234 грн. 44 коп. Даний розрахунок суд визнає обґрунтованим і таким, що відповідає умовам договору, укладеного між позивачем та відповідачем. Отже, в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сума позики у розмірі 37 000 грн. 00 коп. та пеня у розмірі 3 234 грн. 44 коп., а загалом 40 234 грн. 44 коп.

Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню здійснені ним судові витрати, які складаються з судового збору, сплаченого за подання позову у розмірі 1 378 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 530, 546, 549, 550, 553, 610, 611, 625, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 224-226, 294, Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» (адреса реєстрації: м. Київ, Столичне шосе, 103, код ЄДРПОУ 3834133) заборгованість за договором позики, укладеним 10 лютого 2015 року у розмірі 40 234 (сорок тисяч двісті тридцять чотири) гривні 44 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» в якості відшкодування судових витрат 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана ним до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку в десятиденний строк з дня винесення судом відповідної ухвали.

Особи, які брали участь у справі, можуть оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення заочного рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення заочного рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 03 лютого 2017 року.