КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6135/16-ц
Провадження № 2/552/115/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:судді Миронець О.К., за участю секретаря судових засідань Ваніної Ю.А., представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним, треті особи приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Чернецька Ірина Павлівна, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Кравченко Ольга Олександрівна

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 та просить суд визнати недійсним заповіт від 15.02.2016 року, який зроблено ОСОБА_9 на випадок її смерті та посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Чернецькою Іриною Павлівною. Свій позов обґрунтував тим, що при підписані даного заповіту нині покійна ОСОБА_9 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними у зв'язку з тяжким захворюванням голови. Крім того, позивач посилається на те, що заповіт не відповідав дійсній волі ОСОБА_9, так як заповіт складений на сторонню особу.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд його задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача позов не визнала з підстав викладених в запереченнях та пояснила суду, що складання заповіту на ім'я ОСОБА_6 відповідало дійсній волі нині покійної ОСОБА_9 Крім того, її довіритель та позивач подали заяви про прийняття спадщини на підставі заповіту від 15.02.2016 року, отже вважали його дійсним.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Чернецька Ірина Павлівна в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що вона дійсно посвідчувала заповіт від імені ОСОБА_9 в реанімаційному відділені міської лікарні в присутності свідків. ЇЇ волевиявлення було свідоме, після прочитання тексту заповіту бажання свого не змінила та наполягала на його посвідченні.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 01.03.2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Кравченко Ольгу Олександрівну.

В судовому засіданні приватний нотаріус Кравченко Ольга Олександрівна пояснила,що вона 15.02.2016 року приїхала в реанімаційне відділення міської лікарні на запрошення ОСОБА_9 з метою посвідчення заповіту, але через відсутність паспорту останньої не змогла це зробити. Підстав сумніватись в її дієздатності та намірах скласти заповіт не було.

Суд заслухавши сторони та свідків, дослідивши всі матеріали справи встановив наступне.

26.01.2016 року ОСОБА_9 склала заповіт на випадок своєї смерті згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_5.

15.02.2016 року о 18 годині ОСОБА_9 склала новий заповіт в присутності свідків на випадок своєї смерті згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частинах.

Даний заповіт був підписаний ОСОБА_10 та прочитаний вголос нотаріусом в присутності двох свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Чернецькою Іриною Павлівною та зареєстровано в реєстрі №40,41. З тексту заповіту вбачається, що ОСОБА_9 не може підписати заповіт, бо не володіє руками через немічність спричинену хворобою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 померла.

Після її смерті приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Чернецької Іриною Павлівною відкрита спадкова справа за заявами ОСОБА_6 та ОСОБА_5

В своїх заявах дані особи зазначили, що приймають спадщину на підставі заповіту від 15.02.2016 року.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. У разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкування втрачає чинність. Діти (внуки) цієї особи мають право на спадкування на загальних підставах.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках.

2. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою.

3. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю.

4. Свідками не можуть бути:

1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт;

2) спадкоємці за заповітом;

3) члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом;

4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт.

5. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

6. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Відповідно до ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

3. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

4. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

5. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни.

6. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто.

7. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 повідомила суду, що вона кожен день відвідувала ОСОБА_9 в лікарні, вона була в адекватному стані та мала наміри змінити заповіт.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомила суду, що 15.02.2016 року ОСОБА_14 запросила її в лікарню для підписання заповіту. Вона була в нормальному адекватному стані, прочитала заповіт самостійно.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 дали аналогічні показання та повідомили, що вони були присутні в лікарні 15.02.2016 року під час посвідчення заповіту.

Згідно ухвали Київського районного суду м. Полтави від 17.03.2017 року призначено посмертну судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлено такі питання:

1.Чи могла ОСОБА_9 на момент складання заповіту 15.02.2016 року розуміти значення своїх дій та керувати ними?

2. Чи могли хвороби, що були наявні у ОСОБА_9 на момент вчинення правочину 15.02.2016 року спричинити наявність такого психічного захворювання та психологічного стану за якого вона могла піддаватись впливу сторонніх осіб?

Згідно акту судово-психіатричного експерта №342 від 03.08.2017 року встановлено, що ОСОБА_9 на час посвідчення заповіту 15.02.2016 року о 18.00 годині виявляла ознаки астенічного розладу органічного походження (стан глибокої астенії). Ступінь вираженості астенічного розладу у досліджуваної був таким, що істотно впливав на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час посвідчення заповіту 15.02.2016 року.

Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Отже, проведеною у справі експертизою не зроблено висновку про абсолютну неспроможність ОСОБА_9 в момент складення нею заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, а лише стверджено, що існуючі в той час порушення істотно впливали на її здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, що саме по собі не є підставою для визнання складеного в такому стані заповіту недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Обставини, з якими закон пов'язує застосування ч.1 ст.225 ЦК не знайшли свого підтвердження, оскільки підставою для визнання правочину недійсним може бути лише абсолютна неспроможність особи у момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій і керувати ними. Така правова позиція міститься у постанові ВС від 29.02.2012 у справі №6-9цс12.

Оскільки позивачем не надано доказів того, що на момент складання заповіту заповідач не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними, підстав для визнання заповіту недійсним не має.

В зв'язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.60, 212-215, ЦПК України, ст. 225, 1233-1235, Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_5 в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави.

СУДДЯ Миронець О.К.