АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/5130/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/1081/К/17 ОСОБА_1
Категорія - 59 (I) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Борщ А.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2звернулася із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна, в обґрунтування якого вказано, що між приватним підприємством „Дніпрянка та фізичною особою ОСОБА_2 був укладений договір про спільну сумісну діяльність для досягнення певної мети без створення юридичної особи та без визнання часток кожного з них у праві власності.

В пункті 3.2 даного договору відображено, що фізична особа передає в касу підприємства, як частку свого внеску для цільового призначення-придбання обладнання мукомольного цеху, що відображено в квитанції до прибуткового касового ордера 146 від 25 квітня 2000 року.

Договір укладений на підставі ст.ст. 130,131 ЦК України.

Таким чином, досягненням мети своєї спільної діяльності, учасники договору здійснюють вкладами або грошима чи іншим майном або трудовою участю.

Договір про спільну діяльність був укладений 18 квітня 2000 року. Обладнання придбане згідно технічних паспортів у травні 2003 року, тобто через три роки після укладення договору. Свою діяльність власники розпочали після придбання обладнання, а саме: монтаж обладнання, налагодження та виробництво продукції, відкрито безперервно володіли нерухомим майном понад 10 років.

Порушуючи ст. 30 Конституції України 03.08.2011 року, без повідомлення власника майна, директором Нікопольського ОПОТ та Державною виконавчою службою Нікопольського міськрайонного управління юстиції було відкрито склад з майном власника, описано млин Р6-НВМ 15, який був переданий на зберігання ОСОБА_3, АДРЕСА_1, про що вказано в акті.

04 грудня 2012 року в порядку контролю встановленого ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» постановою Начальника відділу Нікопольського міськрайонного управління юстиції скасовано акти від 03 серпня 2011 року та 15 листопада 2011 року в звязку з відсутністю документального підтвердження того, що описане й арештоване майно належить боржнику ПП «Дніпрянка».

В звязку з тим, що 03 серпня 2011 року Державною виконавчою службою Нікопольського міськрайонного управління юстиції дробівка молоткова не була описана, а 04 грудня 2012 року акти від 03 серпня 2011 року та від 15 листопада 2011 року були скасовані і відповідач знав, що володіє нею без достатньої правової підстави.

За період з 03 серпня 2011 року по 15 листопада 2011 року та з 04 грудня 2012 року по 06 вересня 2013 року власникам не повернуто дробівку молоткову ДМБ-0,5.

На письмові та телефонні звернення позивача з вимогою повернути дробівку молоткову відповіді не отримано, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом.

На підставі паспорта дробівки молоткової ДМБ-0,5 та технічної характеристики зроблено розрахунок не отриманого доходу (упущеної вигоди).

За період з 03 серпня 2011 року по 15 листопада 2011 року, з 04 грудня 2012 року по 06 вересня 2013 року власники не працювали 198 діб (1 584 год.) і за цей проміжок часу не отримано доходу (упущену вигоду) 237 600 грн. (двісті тридцять сім тисяч шістсот гривень).

На підставі вище наведеного позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 237 600 грн. не отриманого доходу від безпідставно набутого майна, за період з 03 серпня 2011 року по 15 листопада 2011 року та з 04 грудня 2012 року по 06 вересня 2013 року та стягнути з відповідача на користь співучасника ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2017 року позивачу відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що судом першої інстанції було порушено її право на судовий захист, передбачений ст. 64 Конституції України.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не доведено завдання їй збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки обладнання (дробівка молоткова) не було повернуто власникам, та на підставі ст. 1214 ЦК України, вона має право на відшкодування доходів від безпідставно набутого майна від відповідача.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем було надано суду першої інстанції розрахунок неотриманого доходу (упущеної вигоди), який вона вважає вірним.

Крім того зауважує, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив докази та обставини справи, а рішення суду не містить обґрунтування доводів сторін по суті спору.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що чоловік позивача ОСОБА_4 є засновником та керівником ПП „Дніпрянка".

Виконавчою службою Нікопольського міськрайонного управління юстиції на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2011 року про стягнення з ПП „Дніпрянка" суми боргу 78 439,54 грн. в 2011 році а саме 04 серпня 2011 року та 15 листопада 2011 року було описане та арештоване майно ПП „Дніпрянка". Описане майно було передано на зберігання стягувачу - Нікопольському обласному підприємству оптової торгівлі в особі директора ОСОБА_3 (а.с.12-13).

Постановою від 04.12.2012 року начальником відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції проведено перевірку виконавчого провадження та внаслідок того, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні документальні підтвердження того, що описане й арештоване майно належить боржнику ПП „Дніпрянка", скасовано акт опису й арешту майна від 03.08.2011 року та від 05.11.2011 року ( а.с.5).

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна та відшкодування моральної шкоди позивач вказувала, що відповідач знав, що володіє дробівкою молотковою без достатньої правової підстави, у звязку із чим з нього підлягають стягненню дохід від безпідставно набутого майна та моральна шкода.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно з ч.2 ст.22 ЦК України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до вказаної статті особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в грошовій сумі у повному обсязі.

Отже, при пред'явленні вимоги про вiдшкодування неодержаних доходiв (упущеної вигоди) законодавець покладає на позивача обов'язок довести, що цi доходи (вигода) не є абстрактними, а дiйсно були б ним отриманi якби його право не було порушене.

Відповідно до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем, у порушення вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, на підставі належних та допустимих доказів не доведено того, що вона є співвласником спірного майна та, у зв'язку із його зберіганням стягувачем, відповідачем по справі ОСОБА_3 їй було завдано збитки у вигляді упущеної вигоди, у звязку із чим, за відсутності правових підстав для задоволення позову, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не доведено завдання їй збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки обладнання (дробівка молоткова) не була повернута власникам, а ст. 1214 ЦК України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобовязана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа могла дізнатись про володіння цим майном не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції, оскільки при пред'явленні вимоги про вiдшкодування неодержаних доходiв (упущеної вигоди) законодавець покладає саме на позивача обов'язок довести, що цi доходи (вигода) не є абстрактними, а дiйсно були б ним отриманi якби його право не було порушене.

В даному випадку позивачем, відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами того факту, що їй завдано збитків у вигляді упущеної вигоди.

Крім того, посилання позивача на договір про спільну діяльність від 18 квітня 2000 року (а.с. 4) не може свідчити про належність обладнання, в тому числі і дробівки молоткової ДМБ-0,5 на праві власності ОСОБА_2, оскільки цим договором передбачено передачу учасником спільної діяльності ОСОБА_2 суб'єкту господарювання ПП «Дніпрянка» грошових коштів у розмірі 150 000,00 грн. у тимчасове володіння для досягнення спільної мети, однак жодним чином не визначено ані підстави набуття права власності учасником спільної діяльності на майно, придбане ПП «Дніпрянка», ані порядок та розміри отримання нею доходів саме від використання дробівки молоткової ДМБ-0,5.

Крім того слід зауважити, що з вказаного договору не вбачається, що ОСОБА_2 є співвласником обладнання ПП «Дніпрянка», арештованого державним виконавцем та переданого відповідачеві.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що на підтвердження своїх позовних вимог позивачем було надано суду першої інстанції розрахунок неотриманого доходу (упущеної вигоди), який вона вважає вірним, оскільки вказаний розрахунок є одностороннім і не може бути підтвердженням того, що використання дробівки молоткової ДМБ-0,5 мало місце та приносило будь-який дохід.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив докази та обставини справи, а рішення суду не містить обґрунтування доводів сторін по суті спору зводяться до переоцінки доказів по справі та незгоди з тією їх оцінкою, що надав їм суд першої інстанції. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Отже, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстав, передбачених законом, для скасування рішення суду немає, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: