Справа №718/2542/16-ц
Провадження №2/718/1065/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах захисту дітей Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми та про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди матері, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та піклування Кіцманської РДА про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до відповідачки про про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми та про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди матері, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного життя з відповідачкою в низ народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які народились та проживали в Королівстві Іспанія. У 2011 році відповідачка без його згоди вивезла дітей до України, де вони і проживають по даний час. На протязі цих років він позбавлений можливості бачитись з дітьми, оскільки сам працює в Королівстві Іспанія та не має змоги покидати межі країни. Зазначає, що надсилав відповідачці офіційний лист з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за кордон, однак остання відмовила йому, вказуючи що не заперечує проти побачень батька з дітьми на території України. Вважає дану відмову такою, що порушує його права як батька, а тому просив встановити порядок його участі у вихованні дітей та надати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей до Королівства Іспанія на протязі всього літнього періоду та одного місяці взимку без присутності та матері.

Представник позивача заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з підстав наведених в ньому.

Відповідачка та її представник позовні вимоги визнали частково, а саме не заперечили щодо спілкування батька з дітьми виключно на території України та в присутності матері, оскільки діти не знають іспанської мови.

Представник служби у справах захисту дітей Кіцманської РДА позов визнав частково, а саме, не заперечив щодо зустрічей батька з дітьми виключно на території України, оскільки стосунки між батьками натягнуті а діти повинні проживати з матір'ю.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, встановлено, що батьками малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, являються ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які проживали разом в Королівстві Іспанія з 2007 року по 2011 рік, що підтверджується копією свідоцтв про народження виданих відділом реєстрації актів цивільного стану громадян Сарагоси, Королівство Іспанія (а.с. 11, 12).

Рішенням кримінального суду номер два м. Сарагоса №201/2011 від 26.05.2011 року ОСОБА_1 покарано за нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та призначено покарання у вигляді громадських робіт. Заборонено ОСОБА_1 на протязі одного року і шести місяців наближатися ближче ніж на 200 метрів до ОСОБА_3. Крім того, судом у справах насилля номер два м. Сарагоса вжито тимчасові заходи щодо захисту ОСОБА_3 та розміщено її з дітьми в Центрі невідкладної допомоги жінкам-жертвам насилля та визначено батьку графік зустрічей з дітьми під наглядом працівників Центру (а.с. 47-49).

Встановлено, що в 2011 році ОСОБА_3 без згоди батька ОСОБА_1 вивезла за території Королівства Іспанія малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки виконавчого комітету Шипинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області №74 від 13.01.2017 року ОСОБА_3 разом із дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 37).

Листом від 21.10.2016 року ОСОБА_3 відмовила представнику ОСОБА_1 в наданні дозволу на виїзд малолітніх дітей за кордон, однак вказала що не заперечує проти зустрічі батька з дітьми на території України в присутності матері (а.с. 18).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч.2 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч.1 ст.158 СК України орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Згідно ч.ч.1,2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч.7, ч.8 ст.7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Визначаючи спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні дітей, суд враховує його ставлення до дітей, потребу у вихованні саме обома батьками, ту обставину, що позивач притягався до відповідальності за вчинення насильства в сім'ї, на протязі останніх років не мав змоги приймати участь у вихованні дітей, не надавав допомоги на їх утримання, однак на даний час виявляє бажання приймати участь у їх житті, а також ту обставину що малолітні діти не володіють іспанською мовою та не можуть вільно спілкуватись з батьком, суд приходить до висновку про те, що спілкування дітей з батьком наразі має відбуватись на вимогу батька за допомогою скайп-зв'язку та телефонного зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми.

Такий спосіб участі батька у вихованні дітей перш за все не буде суперечити їх інтересам із врахуванням малолітнього віку. Проте, це не перешкоджає ОСОБА_1 в подальшому звернутись до суду про зміну такого способу.

Крім того ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про позбавлення останнього батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки він на протязі останніх п'яти років тільки декілька раз спілкувався з дітьми по скайпу, не цікавився їх розвитком та станом, не надавав допомоги на їх утримання та не навідувався особисто до дітей.

Позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити з підстав наведених в ньому.

Представник відповідача в задоволенні позову просив відмовити, оскільки відсутні підстави для позбавлення батьківських прав.

Представник служби в справах дітей Кіцманської РДА в задоволенні позову просив відмовити, оскільки батьки мають рівні права на дітей та відсутні підстави для позбавлення батьківських прав.

Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали, справи дійшов наступного висновку.

Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України батьки або один з них можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Орган опіки та піклування Кіцманської РДА у висновку №0115/7-350 від 04.07.2017 року розглянувши питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1, оцінивши всі надані матеріали, дійшов висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця м. Сарагоса, Королівства Іспанія, відносно малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканців с. Шипинці Кіцманського району Чернівецької області.

Як вбачається з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволені позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

ОСОБА_3 та її представником не надано жодного вагомого доказу що стосується обставин, які б могли, згідно ст.164 СК України, бути підставами для позбавлення відповідача батьківських прав.

Надані документальні докази, підтверджують окреме проживання батька та дітей. Але на їх підставі неможливо встановити характер стосунків, що склалися між батьком та дітьми, та зробити висновок про те, що відповідач дійсно взагалі не виконує своїх батьківських обов'язків.

Позбавлення батьківських прав спрямоване на захист дитини, є юридичною відповідальністю того з батьків, хто має протиправну поведінку, проте, з встановленого вбачається, що сторони мають тривалий та непримиримий конфлікт. ОСОБА_3 негативно налаштована проти ОСОБА_1, що ускладнює спілкування між сторонами та дітьми.

З огляду на наведене суд, враховуючи характер поведінки ОСОБА_1 та його ставлення до дітей, наявність певних перешкод у спілкуванні з дітьми, пов'язаних з віддаленістю місця проживання від місця проживання дітей, а також що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який не відповідає інтересам дітей, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки даний захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, за обставин що склались, застосовувати не можна, оскільки судом не встановлено сталого, навмисного ухилення від батьківських обов'язків.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 179, 209, 212, 213, 214, 215, 292, 294 ЦПК України, і на підставі ст.ст.150, 164, 165, 166 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст.1-3, 12 Конвенції ООН «Про права дитини», принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, суд,

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах захисту дітей Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми та про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди матері, задовольнити частково.

Встановити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який передбачає спілкування на вимогу батька за допомогою скайп-зв'язку та телефонного зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та піклування Кіцманської РДА про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.М. Мізюк