УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Комфорт Сіті», треті особи: приватне акціонерне товариство «Криворізький завод гірничого обладнання», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, зобов'язання укласти та зареєструвати трудовий договір, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який уточнив в ході розгляду справи та остаточно просив:

- встановити факт його трудових відносин з приватним підприємством «Комфорт-Сіті» (далі - ПП «Комфорт-Сіті) в період з 22 жовтня 2010 року по 22 лютого 2015 рік включно за професією помічника машиніста тепловоза-складача потягів;

- зобов'язати ПП «Комфорт-Сіті» укласти трудовий договір у письмовій формі шляхом видачі наказу про зарахування на роботу за посадою помічника машиніста тепловоза-складача потягів із внесенням відомостей до його трудової книжки;

- зобов'язати ПП «Комфорт-Сіті» зареєструвати укладення трудового договору між ним та відповідачем у державній службі зайнятості України.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що він у жовтні 2010 року уклав з відповідачем договір № 2211, з урахуванням додаткових угод до нього, відповідно до умов яких він прийняв на себе зобов'язання за плату надати протягом встановленого договором строку послуги щодо транспортної обробки вантажів, а відповідач в свою чергу прийняв зобов'язання прийняти та оплатити виконані послуги.

Позивач вказував, що 22 лютого 2013 році з ним стався нещасний випадок, внаслідок чого за висновком МСЕК йому було встановлено 3 групу інвалідності та 45% працездатності, а згідно з актом № 1 від 26 грудня 2013 року випадок було пов'язано з виробництвом, однак рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - ВВД ФССНВУ в м. Кривому Розі Дніпропетровської області) зазначений вище акт було скасовано, оскільки ОСОБА_4 на момент настання нещасного випадку працював на умовах цивільно-правових відносин, а не трудового договору.

Не погоджуючись з фактом перебування з відповідачем у цивільно-правових відносинах та вважаючи, що він перебував у трудових відносинах фактично виконуючи роботи, передбачені для посади помічника машиніста тепловозу - складача вагонів та отримував на підприємстві ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» інструктажі, що вважає ознакою трудової діяльності, ОСОБА_4 просив задовольнити позов.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Згідно з вимогами ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували висновки та мотиви, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2015 року у справі за позовом ВВД ФССНВУ в м. Кривому Розі Дніпропетровської області до ПП «Комфорт-Сіті» та ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», яким залишено без змін рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року про визнання незаконними та скасування актів про проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та про нещасний випадок за формою Н-1, що стався 22 лютого 2013 року о 05 год. 50 хв. на ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» з ОСОБА_4, та вмотивовано виходили із недоведеності позивачем факту перебування у трудових відносинах з відповідачем, оскільки матеріалами справи підтверджено факт перебування позивача з підприємством у цивільно-правових відносинах на умовах договору підряду, дійшовши обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В. Попович