Справа №428/4639/17
Провадження номер2/428/1627/2017
07 вересня 2017р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
судді Юзефовича І.О.
при секретарі Продченко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини на тимчасово непідконтрольну українській владі територію України без згоди та супроводу матері ,
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини на тимчасово непідконтрольну українській владі територію України без згоди та супроводу матері, мотивуючи вимоги тим, що позивач ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 Від цього шлюбу сторони мають дочку -ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 10.01.2017р. Сєвєродонецьким міським судом Луганської області ухвалено рішення про розірвання їхнього шлюбу. З 2012р. по теперішній час дочка проживає разом з позивачем. Відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні дочки, не допомагає їй матеріально, перестала спілкуватися як з позивачем, так і з донькою. Матір позивача ОСОБА_2 проживає у м. Кадіївка (Стаханов). На сьогоднішній день, через проведення АТО на території Луганської області склалася така ситуація, що позивач ОСОБА_2 не може разом з дочкою без згоди відповідача ОСОБА_3 перетнути лінію розмежування та виїхати на непідконтрольну українській владі територію, аби провідати свою матір та звозити доньку до бабусі. Відповідач ОСОБА_3 відмовляється надати таку згоду, жодним чином не мотивуючи свою відмову. На прохання позивача ОСОБА_2 оформити у нотаріуса такий дозвіл відповідач в телефонному режимі відповіла відмовою. В подальшому перестала відповідати на телефонні дзвінки. Позивач ОСОБА_2 вважає, що його дочка має право на спілкування зі своєю рідною бабусею, яка знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території у м. Кадіївка (Стаханов) і вважає, що таке спілкування сприятиме духовному та моральному розвитку дочки. Тому, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду і просить суд надати неповнолітній ОСОБА_4 дозвіл на виїзд на тимчасово непідконтрольну українській владі територію Луганської області, а саме до м. Кадіївка (Стаханова), без згоди та супроводу її матері - ОСОБА_3 в період з 01.06.2017р. по 01.12.2017р., за виключенням виїзду на постійне місце проживання.
Представник позивача ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки до суду не повідомила.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області Кісельова Г.Є. у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала.
У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось.
Оскільки представник позивача ОСОБА_1 в поданій до суду заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 07.09.2017р. на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 25, 33 Конституції України, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами. Кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.
Відповідно до ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 150, ч.2 ст. 155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.
Частина 2 ст. 3 зазначеного Закону визначає, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.
Зазначені правила затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року №57. Згідно п.п. 3, 4 даних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.
Пунктом 2 ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно з п.5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57.
Відповідно п.5.1.2 вказаного Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.
Звертаючись з позовною заявою, позивач ОСОБА_2 просить надати неповнолітній ОСОБА_4 дозвіл на виїзд на тимчасово непідконтрольну українській владі територію Луганської області у м. Кадіївка (Стаханов) без згоди та супроводу матері ОСОБА_3 для відвідування рідної бабусі за місцем її проживання.
Вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачу на виїзд його неповнолітній дитині у м. Кадіїівка (Стаханов) Луганської області, суд враховує, що саме позивач, як батько дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання і на самозахист своєї дитини, його вимоги зводяться на отримання дозволу на виїзд не за межі України, а переміщення в межах території України за місцем проживання рідної бабусі дитини до м. Кадіївка (Стаханов) Луганської області - території, яка тимчасово неконтрольована українською владою, діючими Законами України такі обмеження на пересування громадян України в межах території України не передбачені, на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі проживають її близькі і родичі і вони не можуть бути позбавлені права на підтримання родинних відносин з ними.
За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини на тимчасово непідконтрольну українській владі територію України без згоди та супроводу матері доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 , 223, 224-226 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини на тимчасово непідконтрольну українській владі територію України без згоди та супроводу матері, задовольнити частково.
Надати неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. дозвіл на виїзд на тимчасово непідконтрольну українській владі територію Луганської області, а саме до м. Кадіївка (Стаханов) Луганської області, без згоди та супроводу її матері ОСОБА_3 з моменту набрання рішенням законної сили по 01.12.2017р., за виключенням виїзду на постійне місце проживання.
У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, відмовити.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя