Справа № 712/2690/17
Провадження № 2/712/1113/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого /судді Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Арена» про зміну дати звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Арена» про зміну дати звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що з 16 серпня 2016 року по 26 грудня 2016 року він працював в ТОВ «Агро Арена» на посаді головного юрисконсульта.

Згідно наказу № 53-К від 26.12.2016 року його було звільнено на підставі п. 1 статті 36КЗпП України.

Відповідач порушив норми чинного законодавства та не виконав покладеного на нього обовязку щодо видачі йому трудової книжки в день звільнення.

Розрахунок середньоденної заробітної плати:

Дата звільнення: 26.12.2016 року. Дата видачі трудової книжки: 03.02.2017 року.

Останні два місяці роботи: - листопад 2016 року - 22 робочих днів - заробітна плата 8000 грн.; жовтень 2016 року - 20 робочих днів - заробітна плата 8000 грн.

Середньоденна заробітна плата становить 380 грн. 95 коп. = (8000+8000): (22+20)

Оскільки відповідач видав йому трудову книжку лише 03 лютого 2017 року, підлягають стягненню середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки виходячи із заробітної плати 380 грн. 95 коп. за один день х 27 (4 роб. дні грудня 2016 + 20 роб. дні січня 2017 + 3 роб. дні лютого) кількість днів затримки і становить 10285 грн. 65 коп.

Оскільки існує затримка видачі трудової книжки є всі підстави визнати недійсним запис про його звільнення з 26.12.2016 року на фактичний день звільнення, тобто 03.02.2017 року, зобовязавши відповідача внести новий запис до трудової книжки позивача.

Просить суд зобовязати ТОВ «Агро Арена» змінити дату його, ОСОБА_1, звільнення з 26.12.2016 року на фактичний день видачі трудової книжки, тобто 03.02.2017 року. Стягнути з ТОВ «Агро Арена» на його, користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 10285, 65 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в позові відмовити, та застосувати строк, передбачений ст. 233 КзПП України. Скерував до суду заперечення, якій приєднані до матеріалів справи.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, на підставі повного всебічного зясування обставин справи суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, укладеним на основі повно і всебічно зясованих обставин. Суд оцінює незалежність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працював на посаді головного юрисконсульта ТОВ «Агро Арена» з 16 серпня 2016 року по 26 грудня 2016 року.

26 грудня 2016 року ОСОБА_1 на імя генерального директора ТОВ «Агро Арена» подана заява про звільнення відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін з 26 грудня 2016 року та додані листки непрацездатності від 05.12.2016 року серія АГЯ № 172735 та від 15.12.2016 року серія АГЯ № 197891.

Відповідно до листка непрацездатності Серія АГЯ № 197891 від 15.12.2016 рооку ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 15.12.2016 року по 23.12.2016 року.

Відповідно до Наказу № 53-к по особовому складу від 26.12.2016 року звільнено головного юрисконсульта ТОВ «Агро Арена» ОСОБА_1, із займаної посади 26 грудня 2016 року за згодою сторін, відповідно до п. 1 статті 36 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 16 серпня 2016 року по день звільнення тривалістю 9 календарних днів.

З вказаним наказом ОСОБА_1 було ознайомлено 26.12.2016 року, про що свідчить його підпис на копії вказаного наказу.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України основним документом про трудову діяльність працівника є його трудова книжка.

Статтею 47 КЗпП України передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

Згідно з пунктами 3, 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. №301 «Про трудові книжки працівників» трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Форма Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них затверджена наказом Мінстату України від 27.10.1995 № 277.

Відповідно до п.п. 2.4, 2.5 Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соцзахисту населення від 20 липня 1993 року № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, … вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), … а вразі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма № П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року № 277, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Днем звільнення вважається останній день роботи (п. 2.27.).

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції (п. 4.1.).

Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника (п.4.2.).

Таким чином законодавство передбачає об'єктивно необхідний, формалізований порядок ведення трудових книжок працівників, внесення до них записів, видачу (пересилання) трудових книжок та підтвердження підписом працівника про отримання ним трудової книжки, порушення якого передбачає настання правової відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 235 КЗпП України в разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Аналізуючи зміст ч. 4 ст. 235 КЗпП України слід прийти до висновку, що застосування наведеної норми передбачає обовязкову сукупність таких обставин: затримки у видачі трудової книжки; вини власника або уповноваженого ним органу; вимушеного прогулу, викликаного затримкою видачі трудової книжки. Отже закон пов'язує відповідні правові наслідки у вигляді обов'язку роботодавця змінити день звільнення та сплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу саме з наведеною послідовною у часі сукупністю фактичних обставин.

ТОВ «Агро Арена» в повному розмірі виплачені ОСОБА_1, а останнім отримані суми розрахункових та компенсації за невикористану щорічну відпустку, що не заперечувалося позивачем в судовому засіданні.

В день звільнення, 26 грудня 2016 року позивач після 14-30 год. був відсутній на робочому місці та не зявився до кінця робочого дня, про причини своєї відсутності керівництво не повідомляв, даний факт зафіксовано актом про відсутність на роботі від 26.12.2016 року. Таким чином, ОСОБА_1 не отримав належно оформлену свою трудову книжку в день звільнення, в звязку з відсутністю його на робочому місці.

26 грудня 2016 року ТОВ «Агро Арена» на адресу позивача (АДРЕСА_1) було направлено листа-повідомлення за вих. № 0044 в якому повідомлялося, що ОСОБА_1 необхідно отримати свою трудову книжку або надати згоду про направлення трудової книжки поштою.

Додатково, комерційним директором товариства та головним бухгалтером через засоби мобільного звязку неодноразово повідомлявся ОСОБА_1 про необхідність ним отримати власну трудову книжку.

На вищезазначений лист та повідомлення позивач ніяким чином не відреагував до підприємства по трудову книжку не зявився, згоду на пересилку трудової книжки не надавав.

Починаючи з 27 грудня 2016 року ОСОБА_1 на ТОВ «Агро Арена» не зявлявся, заяв про отримання трудової книжки не подавав.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач звертався до офісу відповідача з заявою про видачу трудової книжки і йому було відмовлено, або його заяву залишено без розгляду.

ТОВ «Агро Арена» були вжиті всі заходи на вручення трудової книжки ОСОБА_1

03 лютого 2017 року ОСОБА_1 була отримана його трудова книжка, про що свідчить його підпис на копії Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них.

Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається із цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частина перша статті 9 ЦК України передбачає застосування цього Кодексу до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо їх не врегульовано іншими актами законодавства.

Як зазначалося, частина 4 ст. 235 КЗпП України як наслідок затримки видачі роботодавцем трудової книжки передбачає виплату працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Вказане слід розглядати як додаткове майнове обтяження, яке покладається на роботодавця, та пов'язується законом виключно з виною роботодавця, й є формою майнової відповідальності виновного роботодавця.

За змістом зазначеної норми підставою для задоволення вимоги про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки, є насамперед вина роботодавця, обов'язок спростування якої у цій категорії справ покладається на роботодавця.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 32 Постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню у тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

За таких умов невидача ТОВ «Агро Арена» трудової книжки позивачу у день звільнення була повязана з відсутністю позивача в день звільнення на робочому місці, з його не бажанням отримати трудову книжку, та з неналежною поведінкою самого позивача, підстави вважати яку розумною та добросовісною не можна. Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Агро Арена» виконав всі розумно достатні залежні від нього дії для видачі трудової книжки працівникові ОСОБА_1

Клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 отримав свою трудову книжку 03.02.2017 року, про що свідчить копія Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, а до суду з позовом звернувся 03.03.2017 року. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем подано позов до суду без порушення строку позовної давності.

Виходячи з вимог диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи виключно в межах позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Статтею 10 ЦПК України, передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи до уваги вищезазначене, суд не знаходить підстав для задоволення позову, тому вважає необхідним у задоволенні позову позивача відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 47, 48, 116, 233, 235 КЗпП України, ст. ст. 1, 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 9, 15, 614 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Арена» про зміну дати звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: