Справа № 755/3512/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді САВЛУК Т.В.

за участі секретаря Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 12 вересня 2014 року у справі №999-14,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва, як компетентного суду, з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 12 вересня 2014 року у справі №999-14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи підстави для звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, заявник ОСОБА_1 посилається наступне, що 12 вересня 2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення, яким частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме плату за кредитом (проценти) та пеню за несвоєчасне погашення процентів на загальну суму 451 034,49 грн., а також третейський збір у сумі 4984,35 грн. Однак, в межах розгляду даної справи ОСОБА_1 не був залучений до участі у справі, у зв'язку з чим не міг скористатись процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази у справі, враховуючи той факт, що 15 грудня 2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» був змінений порядок та суб'єкт виконання основного зобов'язання по поверненню коштів за Договором кредиту від 11.12.2006 року №2006/686-Ф.03.7/73, укладений між ПАТ Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 (Позичальник), а також здійсненні дії, спрямовані на припинення Договору про інвестування №3Б/ПР-3-66 від 12.01.2006 року, сторонами якого є: ПП «Прогрес-Риелт» з однієї сторони, ОСОБА_2, ОСОБА_1 з другої сторони, АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», з третьої сторони, ці обставини не були враховані суддею третейського суду при ухвалені рішення, чим порушено права ОСОБА_4, як сторони договору, що є підставою для судового захисту шляхом оскарження рішення третейського суду.

Заявник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд спавши у його відсутність.

Представник заінтересованої особи - Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду спавши повідомлені належним чином.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Оцінивши наявні у справі докази та наведені заявником ОСОБА_1 підстави для скасування рішення третейського суду, які викладені у заяві про скасування рішення третейського суду, оглянувши матеріали третейської справи №999/14, суд приходить до наступного.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні, а також вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб встановлені Законом України „Про третейські суди".

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних правовідносин це вид недержавної юрисдикційної діяльності і не є здійсненням правосуддя.

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом, зокрема статтею 6 Закону України «Про третейські суди».

12 вересня 2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків (третейський суддя Білоконь Ю.М. ) ухвалено рішення, яким частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Присуджено стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту №2006/686-Ф03.7/73 від 11.12.2006 р. у сумі 451034 грн. 49 коп.

У задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 4984 грн. 35 коп. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом.

Відповідно до положень ст.51 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, в разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Підстави для скасування рішення третейського суду визначені у статті ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано, зокрема, у разі якщо рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішенні питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішенні питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди. (п.2 ч.2 ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України)

При вирішення питання щодо підстав для скасування рішення третейського суду компетентний суд виходить з положень ст.51 Закону України «Про третейські суди» та ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, якими передбачено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, та враховує, що місцевий загальний суд, як компетентний суд, не перевіряє рішення третейського суду на відповідність нормам матеріального або процесуального права, а лише на дотримання процедурних вимог, які встановлені Законом України «Про третейські суди», тому виходячи з аналізу наведених норм чинного законодавства, державний суд виконує функцію контролю за законністю рішення третейського суду, не будучи наділеним правом контролю за його діяльністю, правом скасування або зміни рішення по суту.

Захист цивільних прав ст. 13 Цивільного кодексу України - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Власник порушеного права може скористатися не будь - яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Виходячи з положень ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до положень частини другої ст. 389-1 Цивільного процесуального кодексу України, сторони, треті особи, а також особи, які не брали у участь у справі, у разі, якщо третейський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право звернутись до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про третейські суди» учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники.

Питання щодо участі третіх осіб та їх процесуальні права у третейському розгляді вирішуються третейським судом відповідно до регламенту третейського суду або угоди сторін у третейському суді для вирішення конкретного спору. Третя особа бере участь у третейському розгляді добровільно.

Відповідно до положень статті 52 Закону України «Про третейські суди» з питань, що виникають у процесі розгляду справи і не стосуються суті спору, третейський суд постановляє ухвали.

Таким чином основним завданням ухвали третейського суду є організація третейського провадження його початку, ходу та завершення.

Виходячи з положень ч.3 статті 51 Закону України «Про третейські суди», яка кореспондується з положеннями ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, законодавцем визначено перелік підстав, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду, цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

У відповідності до положень ст.24 Регламенту Постійно діючого третейського суду, треті особи вступають до третейського розгляду лише з згоди сторін, які сперечаються. Для залучення до розгляду третьої особи вимагається також згода залученої особи. Згода на залучення третьої особи повинна бути виражена в письмовій формі.

Як убачається з матеріалів третейської справи №999/14, відповідач ОСОБА_2 скористалась процесуальним правом надати відзив на позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк», до відзиву на позовну заяву відповідачем долучено Договір про інвестування №3Б/ПР-3-66 від 12.01.2006 року, укладений між ПП «Прогрес-Риелт» та ОСОБА_2, ОСОБА_1, оцінка склавшимся відносинам по вказаному договору у сукупності із загальними підставами звернення ПАТ «Укрсоцбанк» з вимогами до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору надана суддею третейського суду при ухвалення рішення, питання про залучення до участі у справі третіх осіб учасниками третейського розгляду заявлено не було.

В той же час, звертаючись до компетентного суду з заявою про скасування рішення третейського суду заявник ОСОБА_1 не визначає підстав для скасування рішення третейського суду, обмежившись посиланням на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 02 листопада 2016 року у справі №759/11503/14-ц щодо застування третейським судом до спірних правовідносин статті 266 ЦК України, за змістом якої зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

В свою чергу, місцевий загальний суд, як компетентний суд, не перевіряє рішення третейського суду на відповідність нормам матеріального або процесуального права, а лише на дотримання процедурних вимог, які встановлені Законом України «Про третейські суди», при цьому рішення третейського суду може бути скасовано лише з підстав, визначених у ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 12 вересня 2014 року у справі №999-14, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 51 Закону України «Про третейські суди», ст.ст.3, 4, 389-1, 389-4, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 12 вересня 2014 року у справі №999-14.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали суду , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д я