АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Виниченко Л.М.
№ 22-ц/796/5941/2017 Доповідач - Борисова О.В.
справа № 755/3899/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

при секретарі: Майданець К.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - Науменко Орисі Вікторівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 05.08.2008 року яка станом на 17.01.2015 року становить 74006,81 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 1174963,94 грн. та складається з:

заборгованості за кредитом в розмірі 56523,97 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 897398,85 грн., в тому числі простроченої заборгованості за кредитом 1493,04 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 23704,15 грн.;

заборгованості по відсоткам в розмірі 5910,84 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 93843,04 грн., в тому числі простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 5875,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 90110,81 грн.;

пені в розмірі 11572 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 183722,05 грн.

В грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом в якому з урахуванням уточнених вимог просила визнати поруку, яка виникла на підставі договору поруки №96-05/13/348 від 05.07.2008 року укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 припиненою.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.02.2017 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/9408/74/75799 від 05.08.2008 року станом на 17.01.2015 року у розмірі 74006,81доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1174963,94 грн. та судовий збір у розмірі 3654 грн., а всього суму 1178617,94 грн.

У задоволення решти позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим задоволено.

Визнано договір поруки №96-05/13/348 від 05.07.2008 року, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 припиненим.

Стягнуто з ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 787,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - Науменко О.В. подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість просила рішення суду в частині відмовиПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у стягненні заборгованості з ОСОБА_4 та задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання поруки припиненою та стягнення з банку суми судового збору в розмірі 487,20 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 задовольнити, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання поруки припиненою та стягнення судових витрат відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказувала, що узв'язку із неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_3 умов кредитного договору банк скористався правом дострокового стягнення кредиту у відповідності до ст.9 кредитного договору.

Посилалася на те, що під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобов'язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

ОСОБА_3, а відтак і поручитель ОСОБА_4 взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 05.04.2024 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 05 числа кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань. Зазначена правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 29.06.2016 року у справі за № 6-272цс16.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_4 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів важає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення представника відповідача ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не перевіряється.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України договір поруки №96-05/13/348 від 05.07.2008 року, укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 є припиненим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.08.2008 року між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №014/9408/74/75799 відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 69306 доларів США для придбання квартири зі сплатою 13,90 % річних строком повернення кредиту 05.08.2020 року.

Згідно з п 3.1. договору позичальник зобов'язаний сплачувати кредитору проценти за користування кредитом, розмір яких розраховується на основі процентної ставки в розмірі визначеному п. 1.2.1 договору.

Відповідно до п.7.1. кредитного договору, позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів.

Згідно з п.7.2. кредитного договору, позичальник зобов'язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену п.1.3.3. цього договору. Якщо дата сплати, зазначена в п.1.3.3. договору, не є банківським днем, платіж здійснюється не пізніше останнього банківського дня, що передує даті, визначеній п.1.3.3 договору.

Відповідно до п.п.9.1., 9.3. кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до кредитного договору.

Позичальник зобов'язаний виконати вимогу кредитора про дострокове погашення грошових зобов'язань за кредитним договором протягом не більше ніж 30 календарних днів з моменту її пред'явлення.

З метою забезпечення виконання зобов'язань боржника за кредитним договором №014/9408/74/75799 05.07.2008 року між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 96-05/13/348 відповідно до умов якого поручитель взяла на себе всі зобов'язання боржника перед банком по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями кредитного договору, в тому числі щодо повернення 69306 доларів США, сплату процентів за його користування, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафів), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодування можливих збитків та виконання інших умов кредитного договору в повному обсязі.

10.11.2010 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №96-05/13/1167 до кредитного договору №014/9408/74/75799 від 05.08.2008 року з визначенням відсоткової ставки у розмірі 12,65 % річних.

10.11.2010 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 96-05/13/1168 до кредитного договору №014/9408/74/75799 від 05.08.2008 року відповідно умов якої строк кредиту встановленого у розмірі 60442,07 доларів США збільшено на 44 календарних місяці до 05.04.2024 року.

Як вбачається з розрахунку наданого позивачем заборгованість відповідача ОСОБА_3 станом на 17.01.2015 року становить 74006,81 доларів США, що по курсу НБУ (гривні до 1 долара США - 15,876430 грн.) еквівалентно 1174963,94 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 56523,97 доларів США, що еквівалентно 897398,85 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 1493,04 доларів США, що еквівалентно 23704,15 грн.; заборгованість по відсоткам у розмірі 5910,84 доларів США, що еквівалентно 93843,04 грн., у тому числі прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 5675,76 доларів США, що еквівалентно 90110,81 грн. та пеня у розмірі 11572 доларів США, що еквівалентно 183722,05 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.530 визначено якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 553 та 554 ЦК України передбачено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Зі змісту ст.ст.559, 598 ЦК Україна вбачається, що припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ч.1 ст.559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

Частиною 4 статті ст.559 ЦКУкраїни передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Так, застосоване в другому реченні ч.4 ст.559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи договором поруки №96-05/13/348 від 05.07.2008 року укладеного між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами договору встановлено, що він діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором.

ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» направив відповідачу ОСОБА_3 вимогу №2/2014/LTРRT2 від 22.05.2014 року про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором згідно з якою банк вимагав протягом не більше ніж 30 календарних днів з дати цієї вимоги, а саме до 21.06.2014 року здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою процентів та пені відповідно до умов кредитного договору у розмірі 58851,52 доларів США.

Тобто, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» скористався своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту, передбаченим ч.2 ст. 1050 ЦК України, п.п. 9.1. кредитного договору від 05.08.2008 року змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит. За вказаною вимогою строк виконання позичальником свого основного зобов'язання з повернення кредиту у повному обсязі настав 21.06.2014 року.

У разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.2050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню саме від цієї дати.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в своїх постановах у справах №6-990цс15 від 27.01.2016 року, №6-1301цс15 від 16.03.1016 року, які згідно з ч.1 ст.360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, вимога кредитора ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» була пред'явлена до поручителя ОСОБА_4 за спливом шести місяців від дати настання строку виконання основного зобов'язання, оскільки шість місяців минуло 21.12.2014 року, а позов було подано до суду 16.02.2015 року (а.с.51 том 1).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що зобов'язання за договором поруки №96-05/13/348 від 05.05.2008 року, укладеного між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7 є припиненими на підставі ч.4 ст.559 ЦК України.

Посилання апелянта на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України від 29.06.2016 року у справі за №6-272цс16, відповідно до якої пред'явлення вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України припиняє поруку частково, в іншій же частині порука діє колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказана правова позиція не може бути застосована до даних правовідносин, так як вона була висловлена Верховним Судом України в судовій справі з іншими обставинами справи.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку та ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - Науменко Орисі Вікторівни відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: