Справа № 562/1687/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

"05" липня 2017 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Чорного І.А., секретаря судових засідань ОСОБА_1, за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісяця до досягнення сином повноліття та на її утримання в розмірі 400 гривень щомісячно і до досягнення сином трьох років, допустити негайне виконання рішення суду.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 20.09.2013 року з відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Добровільної згоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. В даний час вона не працює, так як перебуває в декретній відпустці і їй одній матеріально тяжко утримувати сина. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має нерегулярний мінливий дохід, тому вона змушена звертатися до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та просили їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги визнали частково, подали письмові заперечення проти позову, та додатково пояснили, що ОСОБА_4 на даний час офіційно ніде не працює та перебуває на обліку з 12 серпня 2016 року як безробітний в Здолбунівському РЦЗ, а тому він не має змоги сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1000 гривень щомісячно. Зазначили, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, а на утримання дружини відсутні підстави для стягнення аліментів.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.09.2013 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 20.09.2013 року.

У свідоцтві про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_1 України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не працевлаштований та немає регулярного матеріального доходу.

Дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на день ухвалення рішення становить 1426 грн.

Враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, стан здоров'я та матеріальне становище сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина підлягають до задоволення частково та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 800 гривень щомісячно.

Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, однією з обов'язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у чоловіка можливості надавати дружині, з якою проживає дитина матеріальну допомогу. Позивачем не доведено, а судом не встановлено факту наявності у відповідача такої можливості, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, пропорційно до задоволених вимог, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 340 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України, на підставі ст.ст. 84, 180-182, 184, 191 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 11.05.2017 року і до повноліття сина.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір в сумі 340 грн. 00 коп. гривень (отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106, Код за , банк отримувача: ГУ ДКС України у м.Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні, в той же строк з часу отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: І.А.Чорний