Справа № 159/4123/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Василюк О.С.
Провадження № 22-ц/773/957/17 Категорія: 49 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Осіпука В.В., Русинчука М.М.,

з участю:

секретаря Лимаря Р.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, мотивуючи його тим, що між подружжям виникали постійні конфлікти та суперечки, спільне життя стало неможливим у звязку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства, а тому, вважаючи їх шлюб формальним, просила його розірвати.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2016 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 22.11.2002 року, відділом РАГСу Ковельського МУЮ у Волинській області, актовий запис №548.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним, ухваленим із порушенням норм процесуального права, просила його скасувати та закрити провадження у справі.

В апеляційній скарзі позивач покликається на те, що заяву про розірвання шлюбу подала, будучи на емоціях та з метою налякати відповідача. Вважала, що суд проведе виховну бесіду зі сторонами та надасть їм строк на примирення для збереження стосунків та в інтересах дитини.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, виходив з того, що подружні стосунки між сторонами припинені, надії на збереження їхньої сімї немає, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому його слід розірвати.

Даний висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2016 року постановлено без участі сторін. Про час та місце розгляду справи позивачці було відомо, що підтверджено повідомленням про надіслання на адресу ОСОБА_1 копії ухвали суду про відкриття провадження.

Також в матеріалах справи міститься заява, написана особисто позивачкою 28 листопада 2016 року, в якій вона клопотала про розгляд справи за її відсутності. Разом з тим, позивач зазначала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а прийняте рішення надіслати на її адресу (а.с.15).

01 грудня 2016 року на адресу суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_3, написана ним власноручно, в якій він вказував, що позов про розірвання шлюбу визнає і просить суд розглядати справу у його відсутності, судові витрати зобовязувався позивачці відшкодувати добровільно (а.с.17).

Як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, відповідач ОСОБА_3 07 квітня 2017 року загинув, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 200740, виданого 11.04.2017 року Ковельським міським ВДРАЦС ГТУЮ у Волинській області.

Посилаючись на вказану обставину, позивач та її представник в суді апеляційної інстанції просили рішення скасувати та закрити провадження у даній справі у звязку із смертю відповідача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 310 ЦПК України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи чи припинення юридичної особи - сторони у спірних правовідносинах - після ухвалення рішення, що не допускає правонаступництва, не може бути підставою для скасування рішення в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених ст. ст. 205, 207 ЦПК України.

Отже, колегія суддів вважає, що безпідставними є доводи позивача про необхідність закриття провадження у справі у звязку зі смертю ОСОБА_3, який помер 07 квітня 2017 року, тобто після ухвалення 01 грудня 2016 року судом першої інстанції рішення про розірвання шлюбу, оскільки спірні правовідносини не допускають правонаступництва та відповідно до положень ч. 2 ст. 310 ЦПК України ця обставина не може бути підставою для закриття провадження у даній справі, так як при ухваленні рішення судом не було порушено вимог матеріального і процесуального права.

Разом з тим, покликання у своїх поясненнях у суді апеляційної інстанції на те, що суд не застосував заходів для збереження сімї і не надав їм відповідний строк для примирення, чим порушив норми матеріального права, не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту позовної заяви та послідуючих заяв, з якими звернулися обидві сторони до суду перед ухваленням рішення, вбачається, що жоден із подружжя не просили суд про надання можливості на таке примирення, вважаючи, що є всі підстави для розірвання шлюбу.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для скасування судового рішення, а тому у відповідності до ст. 308 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню, оскільки суд першої інстанції рішення ухвалив з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ч.2 ст. 310, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді