Провадження номер 2/741/400/17
Єдиний унікальний номер 741/819/17
РІШЕННЯ

іменем України

03 липня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Мринської об'єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, представляючи на підставі довіреності інтереси ОСОБА_2, звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Мринської об'єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги він обґрунтовував тим, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживала та була зареєстрована ОСОБА_4. Після ліквідації колгоспних дворів вона не отримала свідоцтва та не зареєструвала права власності на вищевказаний будинок. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказаний житловий будинок. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, спадщину він прийняв, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса. Однак нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Саме тому представник позивача звернувся до суду та просив судовим рішенням визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позовної заяви, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача, Мринської ОТГ в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області, у судове засідання не з'явився. Староста с. Плоске направила до суду заяву, у якій визнала позовні вимоги та просила справу розглянути без участі представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживала та була зареєстрована ОСОБА_4, що підтверджується копіями довідок Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 188 та №186 від 12 квітня 2017 року (а. с. 6, 7).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз'яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_4 як члену ліквідованого колгоспного двору належав житловий будинок АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 3).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право, заповідала ОСОБА_2, що підтверджується копією заповіту (а. с. 4) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 24-25). А, отже, спадкування після її смерті здійснюється за заповітом.

Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4

Із копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_4 №21/2016 убачається, що позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Рекухи Р.Б., отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 26-32).

У судовому засіданні встановлено, що померла ОСОБА_4 після ліквідації колгоспних дворів офіційно не оформила та не зареєструвала право власності на будинок АДРЕСА_1.

У судовому засіданні встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Рекухи Р.Б. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №80/02-31 від 20 квітня 2017 року (а. с. 13).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а. с. 10-12).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у АДРЕСА_1, який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», ганку «а1», сараю «Б», сараю «В», погреба «П», огорожі №1, воріт з хвірткою №2, загальною площею 50,3 кв. м житловою площею 18,7 кв. м інвентаризаційною вартістю 95671 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий