Справа №483/1760/16-ц 19.07.2017 19.07.2017 19.07.2017
Справа № 483/1760/16ц
Провадження № 22ц/784/1572/17 Головуючий у 1-ї інстанції Казанлі Л.І.
Категорія 48 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

19 липня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Горенко Ю.В.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4 та його представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 7 червня 2017року

за її позовом

до ОСОБА_4,

третя особа - Очаківська районна державна адміністрація Миколаївської області

(далі - орган опіки та піклування райдержадміністрації),

про визначення місця проживання малолітньої дитини та відібрання дитини

та за позовом

ОСОБА_4

до ОСОБА_2

про визначення місця проживання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

1 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та заявою про доповнення позовних вимог до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування райдержадміністрації, про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею, та його примусового відібрання у батька ОСОБА_4

В обґрунтування позову посилалася на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, та у них народилася спільна дитина - син ОСОБА_6.

Після її виїзду на заробітки до РФ, та розірвання шлюбу у 2014 року, сторони проживають окремо, а малолітній син, за спільною згодою, залишився на проживання разом з батьком.

Повернувшись додому у січні 2015 року, позивачка намагалася забрати дитину до себе, але відповідач зі своїми батьками чинив їй перешкоди і тому тільки з 7 жовтня 2016 року син став проживати разом з нею.

6 грудня 2016 року відповідач знову забрав дитину і син з цього часу проживає за місцем мешкання свого батька.

2 листопада 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування райдержадміністрації, про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним.

Зазначав про те, що мати залишила їх спільного сина на його піклування, коли дитині не виповнилося 4-х років, і за цей час, із-за тривалої відсутності ОСОБА_2, у дитини не склалося близьких стосунків з нею як матір'ю.

В той же час, він як батько сприяв спілкуванню дитини з його матір'ю, завжди надавав колишній дружині можливість побачитися з сином.

Між тим, 7 жовтня 2016 року ОСОБА_2 тимчасово, та за його згодою, забрала малолітнього сина до себе на вихідні, але по їх закінченню, дитину до батька за місцем її постійного проживання не повернула. Внаслідок таких дій ОСОБА_2 у сторін виник конфлікт із визначення місця постійного проживання їх спільної дитини.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2016 року позови ОСОБА_2 та ОСОБА_4 об'єднані в одне провадження.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 7 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, позов ОСОБА_4 задоволено, ухвалено про визначення місця проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання батька ОСОБА_4. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення ним норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_4 відмовити у задоволенні позову, задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 та задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції керувався тим, що у матері та дитини не склалися близькі стосунки, що в подальшому, при спільному їх проживанні, може негативно вплинути на психоемоційний стан малолітньої дитини. В той же час, батько дитини позитивно характеризується, працює та створив найкращі умови для проживання, виховання та матеріального утримання сина, що вказує на обґрунтованість його вимог з урахуванням висновку органу опіки та піклування райдержадміністрації, а також думки дитини.

З такими висновками суду можна погодитися.

Згідно зі статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після свого народження проживав спільно з ними у селі Куцуруб Очаківського району Миколаївської області у належному ОСОБА_4 житловому будинку АДРЕСА_1.

На початку літа 2014 року ОСОБА_2 виїхала на заробітки за межі України, залишив сина ОСОБА_6, якому не виповнилося чотирьох років, на виключне піклування його батька ОСОБА_4

Внаслідок виїзду матері син залишився проживати за місцем реєстрації батька, який з цього часу, самостійно опікується, виховує та утримує дитину.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2014 року, шлюб між сторонами розірвано без визначення місця проживання дитини.

У січні 2015 року ОСОБА_2 повернулася із заробітків додому, але за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_2, не проживає, у зв'язку з наявністю конфлікту зі своєю матір'ю. Винаймає з 1 червня 2015 року житло за адресою: АДРЕСА_3, де проживає спільно зі своїми дітьми від першого шлюбу та від позашлюбних відносин.

Мати дитини ОСОБА_2 не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за донькою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, отримує виплати за різними видами соціальної допомоги, в тому числі як багатодітна родина та займається домашнім господарством. На обліках у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, характеризується за місцем мешкання позитивно.

7 жовтня 2017 року ОСОБА_2 зі згоди батька ОСОБА_4 тимчасово забрала сина ОСОБА_6 за своїм місцем проживання до села Чорноморка, однак, влаштувала його до навчального закладу, в якому дитина до 6 грудня 2016 року навчалася та проживала у родині матері, після чого батько повернув сина за своїм місцем мешкання і основним місцем навчання дитини.

Батько дитини ОСОБА_4 постійно проживає за зареєстрованим місцем у селі Куцуруб, офіційно працює у місті Очакові, 17 жовтня 2015 року зареєстрував інший шлюб з ОСОБА_8, з якою мешкає у належному йому на праві власності житловому будинку, де спільно з ними проживають неповнолітня дитина дружини від першого шлюбу, його син ОСОБА_6 та їх спільна донька ОСОБА_10. Син ОСОБА_4 - ОСОБА_6 у зазначеній родині проживає з моменту її утворення та відноситься до неї як єдиної своєї сім'ї.

Таким чином, ОСОБА_4 створив нову родину, з якою проживає у належному йому на праві власності будинку, а його син ОСОБА_6 відчуває себе повноправним членом такої сім'ї. Позивачка ОСОБА_2 навпаки, продовжила проживати самостійно разом з дітьми від інших шлюбів у найманому житлі, в наступний час має намір утворити іншу родину, і такі умови проживання є чужими для її малолітнього сина ОСОБА_6, який з народження звик постійно проживати за місцем мешкання його батька.

За висновком Очаківської районної державної адміністрації від 4 листопада 2016 року, батьком ОСОБА_4 створені належні умови для проживання дитини, яка висловила бажання і в подальшому проживати спільно з ними. Батько не забороняє побачень, а навіть сприяє зустрічам сина з матір'ю.

Такий висновок складено із з'ясування усіх належних даних, з урахуванням думки малолітньої дитини, та належної поведінки батька, який сприяє спілкуванню дитини з матір'ю.

Доводи апелянта ОСОБА_2 щодо однобічності висновку органу опіки та піклування не спростовані належними доказами і не мають під собою належного обґрунтування, оскільки основані лише на припущеннях.

Одночасно, на підтвердження належних умов проживання ОСОБА_2 надано акти, складені за її місцем мешкання у селі Чорноморка, характеристику з навчального закладу за місцем проживання матері та матеріали, які характеризують її як людину.

Тому, з викладеного слідує, що обидві сторони відповідально, на свій розсуд, ставляться до виконання своїх батьківських обов'язків, мають позитивні характеристики, та належні умови для забезпечення малолітньої дитини.

Разом з тим, судом першої інстанції та органом опіки та піклування у відповідності до частини 2 статті 171, статті 160 СК України вислухана думка малолітнього ОСОБА_6, який висловив бажання проживати спільно з батьком та його новою родиною, а також навчатися у відомому йому класі загальноосвітньої школи села Куцуруб Очаківського району.

Такі обставини, які ґрунтуються на дотриманні інтересів та прав дитини, колегія суддів вважає виключними, і підстав для ухвалення обґрунтованого судового рішення в супереч думці дитини, згідно з частиною 3 статті 171 СК України, судом не встановлено.

При цьому, колегія суддів враховує, що дитина, проживаючи у селі Куцуруб разом з татом, та поряд з бабусею і дідусем з боку батька, проживає у звичних та комфортних для себе умовах.

Тому, є усі підстави для визначення місця проживання дитини з батьком та участі у її вихованні та утримання матері.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновків місцевого суду, є її особистим баченням оцінки досліджених судом доказів, переоцінкою показань допитаних судом свідків, а тому не можуть бути підставою для скасування справедливого по суті рішення, ухваленого з додержанням вимог матеріального і процесуального права. В зв'язку з чим, апеляційна скарга в силу ч. 1 ст. 308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 7 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді