АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1609/8447/12 Номер провадження 22-ц/786/1822/17Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Дорош А.І. Триголова В.М.

при секретарі Рибак О.О.

за участі представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, державного виконавця Шкурупія О.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полатвській області

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 02 червня 2017 року

по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною скаргою та просив визнати поважною причину пропуску строку на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та поновити його, визнати незаконними дії головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області Горбовського В.Ю. при винесенні постанови у виконавчому провадженні № 39987305 від 27 жовтня 2016 року про стягнення з нього виконавчого збору та скасувати її.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що 01.10.2013 року відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/1609/2620/2012 що виданий Київським районним судом м. Полтави 08.05.2013 року про стягнення із нього солідарно з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» грошових коштів у сумі 385 620 грн. 29 коп.

Вказував, що рішення суду про стягнення грошових коштів було виконано добровільно, а державним виконавцем не було вчинено дій, спрямованих на його примусове виконання, що виключає стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02 червня 2017 року скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 строк на звернення до суду із скаргою на постанову державного виконавця.

Визнано незаконними дії головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Горбовського В.Ю. в частині винесення постанови від 27.10.2016 року по ВП № 39987305 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору.

Визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Горбовського В.Ю. від 27.10.2016 року по ВП № 39987305 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 38 562 грн. 03 коп.

В апеляційному порядку ухвалу місцевого суду оскаржив Київський ВДВС м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області, просив скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01.10.2013 року відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/1609/2620/2012 що виданий Київським районним судом м. Полтави 08.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_2, солідарно з ОСОБА_5, на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у сумі 385 620 грн. 29 коп.

Із матеріалів виконавчого провадження ВП № 39987305 вбачається, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження були направлені запити з приводу встановлення реєстрації за місцем проживання боржника, наявності майна у боржника, рахунків у банках, отримання пенсій чи інших виплат, наявність реєстрації як платника податку в органах ДФС, накладений арешт на майно боржника.

Із матеріалів виконавчого провадження убачається, що державний виконавець окрім запитів, з метою отримання вищевказаної інформації, не здійснював дій, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», не викликав боржника, не виходив за місцем його проживання , не перевіряв наявність у нього майна за місцем проживання, на яке можливо накласти стягнення, не встановлював його місце роботи.

27 жовтня 2016 року головним державним виконавцяем Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області Горбовським В.Ю. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 39987305 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

27 жовтня 2016 року головним державним виконавцем Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області Горбовським В.Ю. винесено постанову про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору. Вказана постанова була винесена державним виконавцем на підставі ЗУ «Про виконавче провадження», який набрав чинності 5 жовтня 2016 року.

Статтею 7 прикінцевих положень ЗУ «Про виконавче провадження», який набрав чинності 5 жовтня 2016 року передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Постановляючи ухвалу про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, який безпідставно не був застосований державним виконавцем, не передбачено стягнення виконавчого збору у разі добровільного виконання рішення суду до початку його примусового виконання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 року по справі 3-217цс 14, положеннями частини 3 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Також у зазначеній вище постанові Верховного Суду України визначено, що статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Положеннями ч. 3 ст. 27 Закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

У матеріалах виконавчого провадження ВП № 39987305 відсутні докази того, що державним виконавцем були здійснені заходи примусового виконання рішення, передбачені ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання апелянта на те, що державним виконавцем було здійснено заходи примусового виконання, а саме накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та встановлено останнє місце роботи боржника, є безпідставними, оскільки такі дії державного виконавця не віднесені до заходів примусового виконання рішення, передбачених ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, примусове виконання рішення розпочато не було, а від так виконавчий збір стягненню не підлягає, про що вірно зазначив місцевий суд.

Посилання апелянта на те, що оскаржувана постанова була винесена відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року не заслуговують на увагу, оскільки винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору не можна вважати виконавчою дією.

Доводи апелянта щодо безпідставності поновлення ОСОБА_2 строку на оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця є неспроможними, оскільки діючим законодавством не передбачено виключного переліку підстав для поновлення такого строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі відсутні відомості про обізнаність ОСОБА_2 щодо змісту постанови головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області Горбовського В.Ю. при винесенні постанови у виконавчому провадженні № 39987305 від 27 жовтня 2016 року ще грудні 2016 року. За таких обставин, колегія суддів вважає неможливим покладення в основу доказування у справі припущення про обізнаність ОСОБА_2 щодо порушення його прав оскаржуваною постановою.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх необґрунтованість, апелянтом не наведено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а отже відсутні підстави для скасування або зміни ухвали, які передбачені ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 314 ч.1, 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полатвській області - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 02 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: --//-- О.Ю. Кузнєцова

Судді --//-- А.І. Дорош

--//-- В.М. Триголов

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: О.Ю. Кузнєцова