Ухвала

Іменем України

11 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Вишгородської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_2, проданою представником - ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його мати ОСОБА_4 Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складалося з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 Інша Ѕ частина квартири належала батьку позивача -ОСОБА_5 У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 померла, не залишивши заповіту, спадщину після її смерті прийняв батько ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. За рік до його смерті у спірній квартирі був прописаний брат позивача - ОСОБА_6 Однак, на день смерті батька вони разом не проживали, так як за важкохворим батьком на прохання позивача протягом двох років до самої смерті доглядала знайома жінка, у якої батько й проживав. На день смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, яке складається з ѕ частини квартири АДРЕСА_2 вкладів та цінних паперів. Зазначає, що після смерті батька він прийняв спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном, забравши собі годинник батька, його цінні папери та ощадну книжку, передану батьком ще до своєї смерті. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 Після його смерті, вважаючи, що брат не був одружений та не має дітей, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск позивачем строку для прийняття спадщини. Зазначає, що він не пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки на час смерті як матері, так і батька діяли норми ст. ст. 527, 549 ЦК України 1963 року.

Враховуючи викладене та посилаючись на те, що на час смерті як батьків діяли норми ст. ст. 527, 549 ЦК України 1963 року, позивачпросив встановити факт прийняття ним спадщини; визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на спадкове майно, а саме на ј частину квартири АДРЕСА_2 а також у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 за вищезазначеною адресою.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Встановлено факт прийняття ОСОБА_2 спадщини, що залишилась після смерті матері, ОСОБА_4, та після смерті батька ОСОБА_5 Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, правильно застосувавши положення ст. ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що після смерті своїх батьків він вступив в управління спадковим майном. Наявність у позивача ощадних книжок та цінних паперів, якими він обґрунтовує позов, не свідчить про фактичний вступ в управління майном та про те, що позивач отримав їх у шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті батьків.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), висновків апеляційного суду не спростовують і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

І.М.Фаловська