АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року,

встановила:

У травні 2017 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просили визнати право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 1/3 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 за кожним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року вказану позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись на допущене порушення норм процесуального права, просять скасувати вказану ухвалу суду та повернути справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Також просять розглянути справу в суді апеляційної інстанції за відсутності осію, які подали скаргу та їх представників.

Свої доводи мотивують тим, що до позову було долучено докази сплати судового збору на загальну суму 4543,88 грн., ціна позову складала 454 388 грн. В позовній заяві позивачі зазначили, що не мають можливості провести оцінку спірного нерухомого майна і визначити дійсну ціну позову, оскільки відповідач утримує правовстановлюючий документ та не допускає до вказаного спірного майна позивачів. У зв'язку з цим ціна позову була визначена виходячи з вартості спірної квартири, яка зазначена в свідоцтві НОМЕР_1 від 02.04.2009 року до договору про участь у Фонді фінансування будівництва виду А №16-64/ФО64 та акту прийому-передачі квартири інвестору від 19.01.2010 р.

Крім цього, на виконання ухвали суду про усунення недоліків 24.05.2017 р. сплачено судовий збір в розмірі 3456,20 грн. та повідомлено про відсутність законних підстав для залучення приватного нотаріуса третьою особою. Проте Дарницький районний суд м. Києва визнав неподаною і повернув заяву позивачам з тих підстав, що не зазначена дійсна ціна позову згідно вимог п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України, оскільки 2/3 частини квартири загальною площею 45,10 кв.м. в м. Києві не може оцінюватися в 454 388 грн., чим позбавив позивачів доступу до правосуддя.

В судове засідання позивачі не з'явились, просили розглядати справу в їх відсутність.

Заслухавши доповідь по справі, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не зазначена дійсна ціна позову згідно вимог п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України (не проведена оцінка майна станом на час звернення до суду), оскільки 2/3 частини квартири загальною площею 45,10 кв.м. в м. Києві не може оцінюватися в 454 388 грн.; не надано платіжного документа про належну сплату судового збору згідно дійсної ціни позову відповідно до Закону України «Про судовий збір» - 8000 грн.; не зазначені всі особи, на права та обов'язки яких впливають правовідносини - нотаріус; не надано копії заяви та всіх доданих документів для вказаної особи.

Вирішуючи питання про визнання позовної заяви неподаною та її повернення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач недоліки повністю не усунув, а саме не зазначив дійсну ціну позову згідно вимог п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, оскільки 2/3 частини квартири загальною площею 45, 10 кв. м. в м. Києві не може оцінюватися в 454 388 грн.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

У пункті 9 ч. 1 ст.80 ЦПК України зазначено, що ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві власності визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичної особою, судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 за кожним з позивачів, останні зазначили ціну позову у розмірі 454 388 грн., сплативши судовий збір на загальну суму 4543,88 грн.

У підтвердження вартості спірного майна до позовної заяви позивачами додано копію свідоцтва НОМЕР_1 від 02.04.2009 р. до договору про участь у Фонді фінансування будівництва виду А №16-64/ФО64 від 16.05.2008 р.

Частиною 2 статті 80 ЦПК України передбачено, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачі посилались на те, що на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, оскільки відповідач утримує правовстановлюючий документ, замінила замки та не допускає до неї позивачів, суб'єктів оціночної діяльності та працівників БТІ.

Дійшовши висновку, що на момент пред'явлення позову визначена позивачами ціна позову не відповідає дійсній вартості нерухомого майна, судом не наведено обґрунтування неприйняття, як належного доказу, наданої позивачем копії свідоцтва НОМЕР_1 від 02.04.2009 р. до договору про участь у Фонді фінансування будівництва виду А №16-64/ФО64 від 16.05.2008 р.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали суду від 23 травня 2017 р. позивачами у визначений судом строк було доплачено судовий збір в сумі 3456,20 грн.; всього сплачено судовий збір в максимальному розмірі, встановленому судом - 8000 грн.

Дійшовши висновку, що визначена позивачами ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна та попередньо визначивши розмір судового збору в сумі 8000 грн., яка була сплачена позивачами, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що недоліки позову усунуті не були.

Судом першої інстанції постановлено незаконну ухвалу про повернення позову, що відповідно до ст. 312 ЦПК України є підставою для її скасування та направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст. 303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року скасувати.

Передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №753/8447/17

Апеляційне провадження №22-ц/796/7726/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.