Ухвала

Іменем України

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Демяносова М.В., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та встановлення порядку спілкування з онуком, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 14 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з про усунення перешкод у спілкуванні з онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом надання їй можливості безперешкодно спілкуватись з ним кожної першої та третьої суботи з 12.00 години до 18.00 години та кожної другої та четвертої неділі з 12.00 години до 18.00 години.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та встановлення порядку спілкування з онуком залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду Харківсьої області від 14 лютого 2017 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2016 року скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Усунено ОСОБА_4 перешкоди у вихованні та спілкуванні з її малолітнім онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши наступний порядок побачень з онуком: кожна перша субота місяця з 12.00 години до 18.00 години та кожна четверта неділя місяця з 12.00 години до 18.00 години з обов'язковим денним сном дитини.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ОСОБА_5 надійшло клопотання про зупинення виконання рішення апеляційного суду, яке не підписано нею, а тому не може бути розглянуто судом.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги частково, апеляційний суд, врахувавши ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 257 СК України, виходив з того, що при вирішення спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною баби та діда, судом мають враховуватись інтереси дитини.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що позивачем не наведено жодних обставин та доказів на підтвердження перешкод з боку відповідача щодо спілкування з онуком, є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Твердження відповідача про те, що спілкування дитини з бабусею негативно впливає на розвиток дитини, є необґрунтованими.

Інші доводи касаційної скарги спростовуються встановленими по справі обставинами.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є рідною бабусею ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу 15 липня 2015 року між сином позивача та відповідачем ОСОБА_5 дитина проживає з матір'ю.

Статтею 257 СК України баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків.

Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Спір щодо участі баби, діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст.159 СК України.

Єдиною підставою, яка може виправдати поведінку батьків, які перешкоджають спілкуванню з дитиною, є те, що таке спілкування перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до акту обстеження умов проживання від 23 червня 2016 року, складеного завідуючим сектору ССД Індустріального району УССД ДПСП ХМР ОСОБА_7 та головним спеціалістом ОСОБА_8, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 має гарні умови для тимчасового або тривалого перебування малолітньої дитини.

Згідно з сертифікатом НОМЕР_1 від 23 червня 2016 року № 146029 про проходження профілактичного наркологічного огляду в ОСОБА_4 ознак наркологічних захворювань не виявлено.

Відповідно до листа головного лікаря Комунального закладу охорони здоров'я «Харківській міський психоневрологічний диспансер № 3» від 23 червня 2016 року № 3862 ОСОБА_4 на протязі останніх п'яти років за медичною допомогою не зверталась та на обліку не перебуває.

Згідно з довідкою про доходи № 121 та № 122 позивач працевлаштована в Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська поліклініка № 18» на посаді головного лікаря та має стабільну заробітну плату.

Згідно з наданим Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради висновку від 01 липня 2016 року № 372 ОСОБА_4 встановлено порядок участі у вихованні малолітнього онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначено час: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з12.00 до 18.00 години з обов'язковим денним сном дитини.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко М.В. Демяносов О.В. Ступак