У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 09 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 14 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 19 червня 2007 року між ним та банком було укладено кредитний договір № ZRZOAE00003978 відповідно до умов якого, банк надав йому кредитні кошти в сумі 18 844,52 доларів США з кінцевим строком повернення до 18 червня 2012 року.

Відповідно до п. 7.1. зазначеного договору щомісяця позичальник повинен сплачувати платіж у сумі 355,15 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором.

Вказував, що він умови кредитного договору виконував добросовісно та у визначені строки вносив відповідні платежі на погашення кредиту, заборгованості не мав, а навпаки (за його підрахунками) утворилася переплата за договором.

Крім того, банком без його повідомлення та в порушення умов договору неодноразово підвищувалася процентна ставка та незаконно нараховувалася пеня і штрафи за зазначеним кредитним договором, а звідси протиправно систематично формувалася неіснуюча заборгованість.

Оскільки ні перед укладенням договору, ні протягом його дії банком не було повідомлено його, як позичальника, в письмовій формі про умови надання кредиту, не надано інформацію про умови кредитування, у спірному кредитному договорі відсутній графік щомісячного внесення конкретних платежів, вважає, що вказаний договір укладений з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Також вважає несправедливими умови кредитного договору в частині надання кредиту у доларах США, що передбачає погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у вказаній валюті та свідчить про захист інтересів лише банку.

Ураховуючи наведене, позивач просив визнати недійсним кредитний договір від 19 червня 2007 року № ZRZOAE00003978.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 09 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 14 червня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що при укладенні кредитного договору від 19 червня 2007 року сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

При цьому судами установлено, що на момент укладення договору позивач не заявляв додаткових вимог та в подальшому сплачував кошти на погашення заборгованості протягом тривалого часу, що свідчить про його згоду із запропонованими банком умовами надання фінансового інструменту для споживчих потреб. Доказів того, що волевиявлення позивача не було вільним, не відповідало його внутрішній волі або про те, що він не мав необхідного обсягу дієздатності на момент укладення договору матеріали справи не містять.

Крім того, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена, а тому, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторона приймає на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 09 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 14 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов