ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 408/8787/12
Провадження № 2/210/70/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"23" червня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чайкіної О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Куксенко О.В.,

представники сторін, які беруть участь у справі: позивача - ОСОБА_2, відповідача - адвокат Бойченко Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за уточненим позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив шляхом зміни предмету позову. В обгрунтування позову посилається на те, що згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати Відповідачу кредит у розмірі 32517,00 Доларів США на термін до 20.09.2022 р., а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором. Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином, у порушення умов кредитного договору, Відповідач зобов'язання за вказаним Договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 27.05.2015 року має заборгованість - 99740,04 Доларів США, яка складається з наступного:

-25391,18 Доларів США - заборгованість за кредитом;

-22766,99 Доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 4200,00 Доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

-42621,23 Доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до Договору:

-11,67 Доларів США - штраф (фіксована частина).

-4748,97 Долар США] - штраф (процентна складова).

у зв'язку з цим Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 99740,04 доларів США, що за курсом 21,42 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.05.2015 року складає 2 136 431,69 грн. за кредитним договором № KRP0GA00150978 від 21.09.2007 року.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала, просила суд його задовольнити з мотивів та підстав, викладених у позові.

Представник відповідача Бойченко Л.П. проти позову заперечувала, оскільки відповідач немає коштів на погашення заборгованості, оскільки договір був укладений у 2007 році, а в подальшому змінилися курси валют, що призвело до надмірної заборгованості. Також вважає, що розмір пені є значним, та банк його ніяким чином не обгрунтував.

Суд, заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

В силу ст.ст. 526, 530, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним.

Зі змісту статей 6, 627, 626, 638 ЦК України слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ним кредитного договору від 21 вересня 2007 року отримав кредит в розмірі 28 000 дол США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.09.2022 року (а.с.10-12).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Така ж думка висловлена і в рішенні Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011, а саме: відповідно до п.3.2. рішення регулювання договірних цивільних відносин здійснюється як самостійно їх сторонами, так і за участю держави відповідно до положень Цивільного кодексу України. Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у пункті 3 статті 3 Кодексу.

Відповідно до п.п. 7.1 розділу 7 Договору банк надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 28000,00 доларів США шляхом видачі в готівки через касу на споживчі цілі, а також у розмірі 4517,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, та винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати з 21 вересня 2007 року по 20 вересня 2022 року (а.с.11 зворот).

Відповідно до п. 3.1. розділу 3 Договору кредиту - за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному в п. 7.1. змінної частини договору (а.с.11).

Відповідно до п.п. 2.2.7. розділу 2 Договору, позичальник зобов'язується погасити суму кредиту, направлену на оплату чергового страхового платежу, і сплатити відсотки за його користування не підніше 30 днів с дня перерахування банком страхового платежу. У разі непогашення цієї частини кредиту в зазначений термін, вона вважається простроченою і позичальник зобов'язаний сплатити відсотки за її користування (а.с.10).

Відповідно до п.7.4 Договору при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,36 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом (а.с.12).

Відповідно до п. 2.2.7 договору - сторони при підписанні цього договору прийшли до згоди, що в якості забезпечення всіх своїх зобов'язань за цим Договором Позичальник керуючись положеннями чинного законодавства та умовами цього договору зобов'язується надати банку належним чином оформлені договори: іпотеки, договір страхування заставного майна і договір особистого страхування позичальника (а.с.10).

Судом встановлено, що 21 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено Договір іпотеки серії ВЕТ № 913296 згідно п. 3.3. якого в забезпечення виконання зобов'язань вказаних в договорі кредиту ОСОБА_4 надає в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру на третьому поверсі чотирьохповерхового житлового будинку загальною площею 60,30 кв. м, житловою площею 33,2 кв. м, яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Терещенко М.С. 15 січня 2000 року за реєстром № 26, предмет іпотеки знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-15).

Відповідно до п. 3.3.1. договору Іпотеки - у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань по Кредитному договору іпотекодержатель має право одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця (а.с.14 зворот).

Як вбачається з матеріалів справи 21 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» та ОСОБА_4 було укладено договір особистого страхування № KRPOLK00055520 (а.с.180).

Також з матеріалів справи вбачається, що 21 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» та ОСОБА_4 було укладено договір страхування майна № KRPOLK00055519 (а.с.177).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, Відповідач зобов'язаний виконувати умови Кредитного Договору у відповідності до діючого Законодавства України, однак порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом.

Згідно розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи вбачається, що станом на 27 травня 2015 року у відповідача виникла заборгованість перед банком на загальну суму 97 740,04 доларів США.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З розрахунку банку вбачається, що станом на 27 травня 2015 року відповідач має заборгованість у розмірі 99 740,04 доларів США, яка складається з : 25391,18 доларів США - заборгованість за кредитом, 22766,99 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4200,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 42621,23 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також 11,67 доларів США - штраф (фіксована частина), 4748,97 доларів США - штраф (процентна складова) (а.с.240-242).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки; попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Протягом строку розгляду справи відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що він виконував зобов"язання за кредитним договором своєчасно та в повному обсязі.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що наявна заборгованість станом на 27 травня 2015 року, яка виникла у відповідача перед банком, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 25391,18 доларів США, та 22 766,99 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом, правильно розрахована і обґрунтованою, тому підлягає стягненню з відповідача по курсу НБУ станом на 21 листопада 2015 року - 21,42. за 1 долар США.

Суд звертає увагу на ту обставину, що позивач просив стягнути пеню у іноземній валюті. Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 6-145цс14 зазначено, що в силу положень ст. ст. 192, 533 ЦК України та ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором чи іншим нормативно-правовим актом.

Разом із тим, оскільки виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією.

Проте положення ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені.

Згідно ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Вищезазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду України у справі № 6-100цс/14 від 03 вересня 2014 року, яка є обов'язковою для застосування у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України.

Тому неустойка, зокрема пеня, визначена у кредитному договорі підлягає стягненню у національній валюті а не в доларах США, як зазначено в позовній заяві.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вказана норма з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки, але лише після того, коли вона вірно, відповідно до вимог закону та умов договору, буде обчислена.

При цьому, під час вирішення питання про зменшення неустойки суд повинен об'єктивно оцінити конкретну ситуацію: чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів обох сторін, які заслуговують на увагу; майновий стан сторін; ступінь виконання зобов'язання; причини неналежного виконання зобов'язання та форму вини боржника; співмірність розміру неустойки наслідкам порушення; добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо.

Зважаючи на загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, враховуючи фактичні обставини справи, ступінь виконання боржником зобов'язання за договором, матеріальне становище боржника, що є обставинами, які мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість зменшення пені до 50 000 грн.

Відповідно до п.10 Постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, банк як фінансова установа, у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») мав право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

Також відповідно до п.11 Постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» надання та одержання кредиту в іноземній валюті не потребують наявності індивідуальної ліцензії.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Такими випадками є ст. 193, ч. 4 ст. 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити у грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача штрафів, суд зазначає наступне.

Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконаного обов'язку новим, або у приєднані до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладання на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № KRP0GA00150978 від 21.09.2007 року, яка станом на 27 травня 2015 року становить: заборгованість за кредитом - 25391,18 доларів США, що еквівалентно в національній валюті за курсом 21.42 грн. за дол. США 543879,08 грн., заборгованість за процентами - 22766,99 доларів США, що еквівалентно в національній валюті за курсом 21.42грн. за дол. США складає 487668,93грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 89964,00 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань - 50000,00 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до суми задоволених позовних вимог в розмірі 6873,00 грн.

Керуючись ст. ст. 509, 526, 530, 549, 551, 610, 611, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-214, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Уточнений позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KRP0GA00150978 від 21.09.2007 року, яка станом на 27 травня 2015 року становить: заборгованість за кредитом - 25391,18 (двадцять п"ять тисяч триста дев"яносто один долар США,вісімнадцять центів), що еквівалентно в національній валюті за курсом 21.42 грн. за дол. США 543879,08 (п"ятсот сорок три тисячі вісімсот сімдесят дев"ять грн. вісім коп.); заборгованість за процентами - 22766,99 (двадцять дві тисячі сімсот шістдесят шість доларів США, дев"яносто дев"ять центів), що еквівалентно в національній валюті за курсом 21.42грн. за дол. США складає 487668,93грн. (чотириста вісімдесят сім тисяч шістсот шістдесят вісім грн. дев"яносто три коп.); заборгованість по комісії за користування кредитом - 89964,00 (вісімдесят дев"ять тисяч дев"ятсот шістдесят чотири грн.); пені за несвоєчасне виконання зобов"язань - 50000,00 (п"ятдесят тисяч грн.) грн.

В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" до ОСОБА_4 щодо стягнення пені та штрафу (фіксована та процентна складова) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3219,00 (три тисячі двісті дев"ятнадцять грн.) та 3654,00 (три тисячі шістсот п"ятдесят чотири грн.).

Рішення набирає чинності протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 27 червня 2017 року.

Суддя: О. В. Чайкіна