Справа № 136/373/17 Провадження № 22-ц/772/1607/2017Головуючий в суді першої інстанції Стадник С. І.
Категорія 27Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Матківської М.В., Берегового О.Ю.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни на заочне рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 14.11.2011 року був укладений кредитний договір, відповідно до якого остання отримала 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого, станом на 31.01.2017 року, в неї перед банком утворилася заборгованість у розмірі 14751,87 гривень, з них: 271,73 гривень заборгованість за кредитом, 10105,31 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 3196,17 гривень заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 678,66 гривень штраф (відсоткова складова), яку позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути на його користь із відповідача.

Заочним рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором №б/н від 14.11.2011 року станом на 31.01.2017 року в розмірі 577,37 гривень, з них: 271,73 гривень - заборгованість за кредитом, 305,64 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Сокуренко Н.В. оскаржує його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та вимог процесуального права, а тому просила його змінити, в частині зменшення позовних вимог за процентами, пенею та штрафами, задовольнивши позовні вимоги в цій частині в повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення сторін, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 14.11.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с.68-69).

Позивач стверджує, що ОСОБА_2 припинила виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим, станом на 31.01.2017 року в неї виникла заборгованість, яка за розрахунками ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 14751,87 гривень, з них: 271,3 гривень заборгованість за кредитом, 10105,31 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 3196,17 гривень заборгованість за пенею а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 678,66 гривень штраф (відсоткова складова).

Проте судова колегія не може погодитись з визначеною Банком сумою заборгованістю за кредитним договором, враховуючи наступне.

З заяви ОСОБА_2 про отримання кредитного ліміту за платіжною карткою, вбачається, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг.

Разом з тим, надані позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила банківського обслуговування не містять підпису позичальника ОСОБА_2, належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме із цими Умовами і Правилами ознайомлений позичальник підписуючи заяву, в матеріалах справи немає, а відтак їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Аналогічна позиція висловлена в правових висновках, що викладені в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.11.2013 року (№6-38753св13) та від 18.12.2013 року (№6-40942св13) та ухвалі ВСУ від 11.03.2015 року (№6-16цс15) та від 22.03.2017 року (№6-2320цс16).

Відповідно до ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З наведеного вбачається, що вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з позичальника пені, а також штрафів, що визначені пунктом 2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг є безпідставною, оскільки вони не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, а правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчинений із недодержанням письмової форми є нікчемним.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Колегією суддів встановлено, що заборгованість відповідача по тілу кредиту перед банком становить 271,73 гривню.

Як вбачається з розрахунку наданого позивачем (а.с.67), процентна ставка за користування кредитом була змінена, в порядку визначеному Умовами та Правилами банківського обслуговування (п.1.1.3.2.3), а саме: 01.09.2014 року до 34,80%, а 01.04.2015 року до 43,20%. Також суд встановив, що в матеріалах справи відсутні докази щодо домовленості сторін з приводу зміни процентної ставки за користування кредитом, а також відомості про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомляло ОСОБА_2 про зміну процентної ставки за користування кредитом.

Відповідно до ч.3 ст.1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Оскільки зміна банком розміру процентної ставки за кредитним договором було зроблено в односторонньому порядку, відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов та Правилами банківського обслуговування, який згідно ч.3 ст.1056-1 ЦК України слід вважати нікчемним, суд вважає, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за процентами виходячи з діючої на час укладення кредитного договору ставки, тобто 30%.

За таких обставин судова колегія погоджується з розрахунком заборгованості, за кредитним договором від 14.11.2011 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, суду першої інстанції, яка становить 577,37 гривень, з них: 271,73 гривень - заборгованість за кредитом, 305,64 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом, та підлягає стягненню.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни відхилити, а заочне рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Матківська М.В.

_______ Береговий О.Ю.