Справа № 215/2755/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді Квятковського Я.А.

за участю секретаря Пасько М.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя,-

ВСТАНОВИВ:

22.06.2017 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 921 600 грн., у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності.

В обґрунтування вказує, що з 22.05.1990 року по 31.12.2009 року виконував роботу відповідно до трудового договору (працював) за спеціальністю слюсар черговий та з ремонту устаткування на ПрАТ, всього 19 років 7 місяців, ним отримано два хронічних професійних захворювання радикулопітія шийна С6,С8 і попереково-крижова L5, S1 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушенням, стійким больовим і нейроваскулярним синдромами, нейродистрофією у вигляді гіпертрофії мязів плечового поясу, двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ступеню), хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст.), група «А», ЛН першого ст., яка відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу від 16.07.2015 року №988, виникли з вини роботодавця.

Згідно Довідки МСЕК (серія 12ААА № 014760) від 08.10.2015 року, йому безстроково з 28.09.2015 року було встановлено 3 група інвалідності та 60% втрати професійної працездатності. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивача, стаціонарного та амбулаторного лікування, йому важко виконувати будь яку роботу, він страждає на біль та обмеження рухів у шийному та попереково-крижовському відділах хребта, оніміння кінцівок, задишка при фізичних навантаженнях, порушення ходи (підкошується права нога при ходьбі), зниження слуху, потребує сторонньої допомоги, що порушує його нормальні життєві зв"язки. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 921 600 грн. моральної шкоди.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судове засідання зявився, позов підтримав у повном обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2в судовому засіданні позов не визнав, надав до суду заперечення, згідно яких вказує, що позивач добровільно обрав роботу, був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. У підприємства наявний дозвіл на проведення відповідних робіт, а наявність шкідливих умов праці є обєктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує на відсутність причинно-наслідкового звязку між шкодою здоровю позивача і діями роботодавця, а також докази завдання моральної шкоди.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено поясненнями сторін, медичним висновком, а.с. 11-12, актом розслідування хронічного професійного захворювання а.с. 18-21, що позивачу ОСОБА_3 встановлено два хронічних професійнних захворювання, а саме радикулопітія шийна С6,С8 і попереково-крижова L5, S1 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушенням, стійким больовим і нейроваскулярним синдромами, нейродистрофією у вигляді гіпертрофії мізів плечового поясу, двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФС другого ступеню), хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст.), група «А», ЛН першого ст.. Згідно Довідки МСЕК № 014760 від 08.10.2015 року позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності безстроково, а.с.22. Позивач протягом 22.05.1990 року по 31.12.2009 працював у ПрАТ, а.с.-25-31.

Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є" ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей.

Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст. 153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці, інформаційної довідки про умови праці на підприємстві (а.с.11-17) встановлено професійні захворювання, підставою для встановлення яких послужив в тому числі профмаршрут позивача на посаді слюсаря чергового та з ремонту устаткування в карєрі та на відвалах ВАТ "Північний ГЗК". Виробничими факторами, що спричинили захворювання є шкідливі, напружені умови праці у ПрАТ : перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які відносяться до 3 класу 2 ступеня за концентрацією аерозолю, рівнем шуму, незручністю робочої пози. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров"я, рекомендовано згідно п.16-18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці.

Згідно роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Тому, суд враховує тривалість роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв"язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності, тривалість розладу його здоров'я, припинення трудової діяльності за власним бажанням. З урахуванням вищенаведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 25 000 грн. моральної шкоди у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною.

Доводи представника відповідача про добровільний вибір позивачем умов праці, наявність пільг і компенсацій та обєктивний характер шкідливості умов його праці суд до уваги не бере, так як вони не мають правового значення для вирішення спору.

Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 81, 88, 209 ч.3, 212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІН - НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 25 000 (двадцять п"ять тисяч) грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

В інший частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: