Справа № 468/1151/17-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2017 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В., за участі секретаря Цегельник Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу за позовом ОСОБА_1 до Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку набувальної давності на житловий будинок, розташований по вул. Степова, 11 с. Плющівка Баштанського району. На обґрунтування вимог в заяві зазначив, що в 1999 році ним була досягнута домовленість з ОСОБА_2 про купівлю в останньої житлового будинку, розташованого по вул. Степова, 11 с. Плющівка Баштанського району, після чого позивачем було сплачено ОСОБА_2 грошові кошти за вказаний будинок, яка передала йому будинок для проживання та переїхала проживати до домоволодіння свого сина ОСОБА_3, розташованого по вул. Молодіжна, 42 с. Плющівка Баштанського району. Договір купівлі-продажу між позивачем та ОСОБА_2 у письмовій формі укладено не було та право власності позивача на вказаний будинок в БТІ не реєструвалося. Згідно з даними Баштанського БТІ право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано за жодною особою, але згідно з даними по господарської книги Плющівської сільської ради Баштанського району право власності на вказаний будинок до 2000 року було зареєстровано за ОСОБА_2 Продавець ОСОБА_2 померла 31.10.2003 року, а її єдиний спадкоємець син ОСОБА_3 помер 13.08.2017 року. Оскільки з 2000 року й по даний час він постійно й безперервно проживає у вказаному будинку, фактично придбавши його шляхом купівлі-продажу у колишнього власника, тому позивач просив задовольнити позов та визнати за ним право власності на вказаний будинок в порядку набувальної давності.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

Від відповідача ОСОБА_4 міської ради Баштанського району Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника та заперечення проти позову, із змісту яких слідує, що міська рада вважає себе належним відповідачем у вказаній справі, й тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3; копію технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Степова, 11 с. Плющівка Баштанського району; звіт про визначення оціночної вартості житлового будинку по вул. Степова, 11 с. Плющівка Баштанського району; витяг Плющівського територіального органу виконавчого комітету Баштанської міської ради від 17.07.2017 року № 236; акт депутата про встановлення факту проживання ОСОБА_1 від 16.08.2017 року; довідку Плющівського територіального органу виконавчого комітету Баштанської міської ради від 17.07.2017 року № 530; довідку КП «Баштанське РБТІ» від 21.08.2017 року № 250; довідку ПАТ «Миколаївгаз» від 21.08.2017 року; повідомлення Баштанського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області від 22.08.2017 року № 223-15.7-6.17; довідку Плющівського територіального органу виконавчого комітету Баштанської міської ради від 23.08.2017 року № 578; довідку філії Баштанського району Східного округу ПАТ «Миколаївобленерго» № 01/40-789 від 28.08.2017 року), суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в 1999 році між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була досягнута домовленість про купівлю в останньої житлового будинку, розташованого по вул. Степова, 11 с. Плющівка Баштанського району, на підставі якої позивач сплатив ОСОБА_2 грошові кошти за вказаний будинок та почав проживати у вказаному будинку. Договір купівлі-продажу між позивачем та ОСОБА_2 у письмовій формі укладено не було та право власності позивача на вказаний будинок не реєструвалося. Згідно з даними по господарських книг право власності на житловий будинок по вул. Степова, 11 с. Плющівка Баштанського району до 2000 року було зареєстровано за ОСОБА_2

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

З аналізу вказаної норми можна зробити висновок, що набувальна давність - це спосіб набуття права власності на нерухомість, який не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а виникає із сукупності певних обставин, а саме: майно може бути об'єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна.

Також згідно з п.п. 9,11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні встановити, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Згідно з положеннями ст.ст. 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

З наведеного можна зробити висновок, що встановлюючи, чи є володіння добросовісним, насамперед слід встановити, що володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Одночасно з цим право власності за набувальною давністю можна визнати лише за особою, яка фактично не є законним володільцем такого майна, тобто особа, яка володіє майном по волі власника і завжди знає хто є власником майна, не може вимагати визнання за нею права власності за давністю володіння.

Крім того, застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння (наприклад, договір), а сторона посилається на строк набувальної давності, - то така сторона обрала невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли.

При цьому, в позовній заяві та в судовому засіданні встановлено, що позивач вважає себе власником спірного будинку, оскільки придбав його за домовленістю з колишнім власником ОСОБА_2, тобто проживає у вказаному будинку на відповідній правовій підставі, сплачує комунальні послуги, але не зареєстрував своє право власності на вказане майно.

Як вказано вище, наявність у володільця певної правової підстави для володіння майном виключає можливість набуття права власності на таке майно за набувальною давністю.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 214; 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Степова, 11 с. Плющівка Баштанського району Миколаївської області, в порядку набувальної давності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Миколаївської області через Баштанський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

суддя: