Справа № 520/545/16-ц
Провадження № 2/522/3895/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до БДР УВС ГУНП у Одеській області про витребування майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом, у якому просив суд витребувати у відповідача автомобіль марки «Ауді 90 2.3 Е», 1989 року виробництва, держаний номерній знак НОМЕР_1, зареєстрований у ДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 26.09.2007 року та передати йому автомобіль.

При цьому позивач посилається на те, що 20.03.2008 року він придбав на автомобільному ринку у м. Києві автомобіль марки «Ауді 90 2.3 Е», 1989 року виробництва, держаний номерній знак НОМЕР_1. Продавець надав йому у якості підтвердження угоди довіреність на розпорядження автомобілем.

03.07.2010 року він з дружиною приїхав на відпочинок до Одеської області, де був зупинений працівниками ДАІ. При перевірки документів у працівників міліції виниклі сумніві щодо дійсності Свідоцтва про реєстрацію ТЗ.

При перевірці документів було встановлено, що ідентифікаційний номер кузова не співпадає з наявними в базі ДАІ, після чого автомобіль було вилучено та поставлений на штрафмайдан ДАІ ВРЕР-2.

Позивач вважає, що відповідач незаконно володіє його автомобілем, а тому вимушений завернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає позов ОСОБА_1 ОСОБА_2, недоведеним і таким, що не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 03.07.2010 року ОСОБА_1 їхав на відпочинок до Одеської області, де був зупинений працівниками ДАІ з метою перевірки документів.

Під час проведення перевірки у працівників міліції виниклі сумніві щодо дійсності Свідоцтва про реєстрацію ТЗ автомобіля марки «Ауді 90», 1989 року виробництва, держаний номерній знак НОМЕР_1.

При перевірці було встановлено, що ідентифікаційний номер кузова не співпадає з наявними в базі ДАІ, після чого автомобіль було вилучено та поставлений на штрафмайдан ДАІ ВРЕР-2 (м. Одеса, вул. Аеропортівська, 4-а) Також, був складений акт огляду та затримання транспорту № 4425-О від 03.07.2010 року.

Постановою Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві від 16.06.2011 року за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 було відмовлено в порушенні кримінальної справи.

Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що 20.03.2008 року він придбав на автомобільному ринку у м. Києві автомобіль марки «Ауді 90 2.3 Е», 1989 року виробництва, держаний номерній знак НОМЕР_1. Продавець надав йому у якості підтвердження угоди довіреність.

З постанови Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві від 16.06.2011 року вбачається, що опитано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, яка повідомила що довіреність від імені ОСОБА_4 на імя позивача ОСОБА_1 на розпорядження автомобілем марки «Ауді 90», 1989 року виробництва, держаний номерній знак НОМЕР_1 нею не посвідчувалась.

Згідно висновку спеціаліста від 03.07.2010 року № 100 о/р бланк свідоцтва на реєстрацію ТЗ серії номер ААС№154672 на автомобіль Ауді 90 2.3 Е» заповнений на імя ОСОБА_4 виготовлений не на ПК «Україна», що виконує випуск вказаної поліграфічної продукції.

ОСОБА_5 Управління поліції в Одеській області, була надана інформації, що спірний автомобіль був вилучений у позивача у липні 2010 року та доставлений на майданчик тимчасового утримання № 6, де він зберігається до даного часу.

Згідно статей 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль.

На підставі наведеного суд вважає, що позивач не набув право власності на цій автомобіль в установленому законом порядку.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 57 ЦПК України).

У справах за позовом про визнання права власності на автомобіль із підстав придбання його за договором купівлі-продажу суд може задовольнити такий позов у тому разі, коли встановить, що сторонами були додержані правила ЦК України щодо укладення договору купівлі-продажу такого майна. Зокрема його змісту і наявні умови виникнення права власності за договором. Сама по собі довіреність на право користування та розпорядження майном не свідчить про укладення сторонами договору купівлі-продажу автомобіля.

Крім того, суд виходить з того, що довіреність від імені ОСОБА_4 на імя позивача ОСОБА_1 на розпорядження автомобілем марки «Ауді 90», 1989 року виробництва, держаний номерній знак НОМЕР_1 приватним нотаріусом не видавалась, а свідоцтво на реєстрацію ТЗ серії номер ААС№154672 є підробленим.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не заявлялися відповідні позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним, та визнання права власності на автомобіль, а тому посилання позивача на ст. ст. 317, 321 ЦК України є помилковими оскільки позивач не є власником спірного автомобіля, оскільки не набув на нього право власності в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до БДР УВС ГУНП у Одеській області про витребування майна відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги до Приморського районного суду м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя 30.06.2017