Справа № 546/1032/16-ц
Провадження № 2/546/68/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 року селище Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Горулько О.М.

при секретарі - Гудзенко С.В.,

з участю: позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Решетилівка справу за позовом

ОСОБА_1 до ТОВ «АФГ «Еліта» та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди землі, визнання недійсним договору позики та покладення обов'язку повернути земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений 26 квітня 2014 року між нею та ТОВ «АФГ «Еліта», зобов'язати ТОВ «АФГ «Еліта» повернути їй земельну ділянку площею 2,33 га, розташовану на території Малобакайської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, та визнати недійсним договір позики від 26 грудня 2014 року, укладений між нею та відповідачкою ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона є власником земельної ділянки площею 2,33 га, розташованої на території Малобакайської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. 26 квітня 2014 року вона підписала договір оренди цієї земельної ділянки на строк 10 років, а згодом виявилося, що договір укладений із відповідачем на строк - 49 років. Вважає, що відповідач обманув її стосовно строку дії договору оренди землі. 26 грудня 2014 року вона підписала договір позики з ОСОБА_4 на суму 28500 грн., хоча гроші за цим договором не отримала, а ОСОБА_4 пояснила їй, що гроші вона отримає в касі «АФГ «Еліта».

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2017 року позов в частині позовних вимог до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики за заявою позивачки залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивачка позов в частині позовних вимог до ТОВ «АФГ «Еліта» про визнання недійсним договору оренди землі та покладення на відповідача обов'язку повернути земельну ділянку підтримала, просить його задовольнити і суду пояснила, що 26 квітня 2014 року вона перебувала на ринку, де вона працює. До неї підійшла ОСОБА_4, принесла договори оренди землі та сказала, що потрібно переукласти договори оренди землі. Стверджує, що перед підписанням договорів оренди вона їх читала, і там строк дії договору був зазначений - 10 років зі сплатою орендної плати у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки землі. Доказів на підтвердження цього вона надати не може. Приблизно через рік від ОСОБА_4 вона дізналася, що договір оренди земельної ділянки площею 2,33 га підписаний нею на строк 49 років.

Представник позивачки ОСОБА_2 позов підтримав, просить його задовольнити і заявив, що спірний договір був укладений внаслідок обману.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, просить відмовити у його задоволенні, заявив, що спірний договір оренди землі був укладений відповідно до вимог чинного законодавства, на момент підписання договору позивачкою він був повністю заповнений, позивачкою не доведено того, що нею договір був підписаний внаслідок обману.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин, істотними умовами договору оренди землі є:

об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); Абзац другий частини першої статті 15 в редакції Закону N 3613-VI ( 3613-17 ) від 07.07.2011 \

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;

умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду;

умови збереження стану об'єкта оренди;

умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;

умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;

існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки;

визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини;

відповідальність сторін;

умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Статтю 15 доповнено абзацом дванадцятим згідно із Законом N 509-VI ( 509-17 ) від 16.09.2008 \

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним

відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ЦК України:

1.Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2.Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3.Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4.Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5.Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6.Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації.

Згідно ст.ст. 18,20 Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності після його державної реєстрації.

частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається наступне:

згідно доданої до позовної заяви копії Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.7) позивачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,33 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Малобакайської сільської ради Решетилівського району Полтавської області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно копії договору оренди землі (а.с. 74-75) даний договір було укладено 26 квітня 2014 року між позивачкою ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «АФГ «Еліта» (орендар) стосовно належної позивачці земельної ділянки 2,3282 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Малобакайської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, на строк - 49 років з виплатою орендної плати у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі.

Договір підписаний обома сторонами.

Із доданої до позовної заяви копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 9) вбачається, що 01 грудня 2014 року здійснено державну реєстрацію зазначеного вище договору оренди землі від 26.04.2014 року.

Аналіз положень спірного договору оренди землі та пояснень осіб, які беруть участь у справі, дає суду підстави вважати, що даний договір відповідає вимогам ст. 203 ЦК України. На момент укладення договору позивачка мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення позивачки при укладенні договору було вільним і відповідало її внутрішній волі, цей правочин вчинено у формі, встановленій законом і спрямований на реальне настання наслідків, обумовлених ним.

Згідно пунктів 19, 20 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Посилання позивачки на те, що фактично вона підписувала інший договір оренди землі з іншим строком його дії не підтверджені жодними доказами, а тому твердження позивачки та її представника про те, що спірний договір оренди землі було вчинено під впливом обману з боку відповідача не доведені.

Суд також не знаходить підстав для визнання спірного договору оренди землі вчиненим під впливом помилки.

За таких обставин суд не вбачає законних підстав для визнання договору оренди землі від 26 квітня 2014 року, укладеного між позивачкою та відповідачем, недійним.

З огляду на зазначене позовні вимоги в частині покладення на відповідача обов'язку повернути позивачці належну їй земельну ділянку є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Полтавської області через Решетилівський районний суд.

Головуючий: