пр. № 2/759/515/17
ун. № 759/6680/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду м. Києва Ул'яновська О.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіоальної дирекції «Райффайзен Банк Аваль», Відділу державної виконавчої служби Святошинського управління юстиції у м. Києві, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни про визнання недійсним свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом, визнання недійсним акт державного виконавця, скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

На підставі розпорядження №1501 від 05.092017 року вказану справу було призначено до повторного автоматичного розподілу відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу.

Ухвалою судді від 11.09.2017 вказану справу було прийнято до провадження та призначено судове засідання.

Після чого 19.09.2017 позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, яку було передано судді 20.09.2017, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно - однокімнатну квартиру під номером АДРЕСА_1.

Суд дослідивши заяву, прийшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у проваджені якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні ді

Відповідно до п. 3 та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»згідно п. 1 ч. 1ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього в інших осіб.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Слід зазначити, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Таким чином, перевіривши відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, а також враховуючи, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні порушувати права інших осіб, суд приходить до висновку, що з урахуванням сукупності вищевказаних обставин, відсутні належні правові підстави для забезпечення позову у обраний позивачем спосіб.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153, 168, 209, 210, 293 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У заяві ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копію цієї ухвали направити заявнику

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів.

СУДДЯ: