У Х В А Л А

про забезпечення позову

"26" червня 2017 р. Суддя Франківського районного суду м.Львова Мартьянова С.М., розглянувши матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину.

Позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1; заборони Відповідачу вчиняти певні дії, а саме, розпоряджатися у будь-який спосіб квартирою № 4 в будинку № 14 по вулиці Глибока в місті Львові, здійснювати там ремонт, реконструкцію, перепланування, заміну комунікацій, вивіз меблів, та будь- яких інших дій, що можуть призвести до змін технічних характеристик, чи комплектації об»єкту нерухомості.

Відповідно до позовної заяви позивач просить ухвалити рішення, яким просить визнати недійсним спадковий договір укладений 08.05.2014 року.

Заяву про забезпечення позову мотивує тим, що предметом даної справи є визнання недійсним з моменту укладення спадкового договору, укладеного між його дідом ОСОБА_3 та ОСОБА_2, правовим наслідком якого є перехід у власність останньої квартири АДРЕСА_2. Після смерті його діда, у квартиру № 4 буд. 14 на Глибокій неодноразово з»являлися невідомі особи, стверджуючи, що вони мають намір, чи придбали цю квартиру у якоїсь пані ОСОБА_2.

17.06.2017р. громадянка ОСОБА_2 з невідомими особами з»явилась за вказаною адресою, силою відібрала у ньогог ключі, та вигнала надвір, мотивуючи свої дії тим, що на підставі спадкового договору з моїм покійним дідом, вона тепер власник квартири, а мені там нічого не належить. При цьому, погрожуючи насильством, вона заборонила йому з»являтись за вказаною адресою, навіть для того, щоб забрати особисті речі. До правоохоронних органів з цього приводу я не звертався, оскільки не маю жодного правовстановлюючого документу на квартиру.

Враховуючи вищенаведені обставини, вважає, що відповідач має нічим не обмежені можливості вчинити з квартирою розпорядчі, чи технічні дії, що можуть утруднити, чи навіть зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, «кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання». При цьому, серед способів захисту порушеного права стаття 16 Цивільного кодексу України, серед іншого, визначає такий спосіб захисту, як визнання права.

Преамбула Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 (надалі - «Постанова Пленуму №9») визначає забезпечення позову як «сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог».

При цьому, згідно частини 3 вказаної статті, «забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду».

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму №9, «розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

ч.1 ст. 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини 3 статті 152 Цивільного процесуального кодексу України, «види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами». Аналогічні по своєму змісту положення містить і Постанова Пленуму №9.

В даному випадку заходи забезпечення позову, що заявлені позивачем є співмірними з його позовними вимогами. Враховуючи вищевикладене, необхідним є вжиття заходів забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину.

Згідно ч.З ст.210 ЦПК України, якщо ухвала має силу виконавчого документа і підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень, така ухвала оформлюється з урахуванням вимог, встановлених Законом України "Про виконавче провадження".

Суд приходить до висновку, що дані заходи забезпечення позову ніяким чином не порушують припису абзацу 2 пункту 4 Постанови Пленуму №9, згідно якого при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Відповідно до Постанови Пленуму №8, «точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави».

Оглянувши матеріали справи, враховуючи позовні вимоги та з метою забезпечення виконання рішення суду, приходжу до висновку, що вимога про забезпечення позову є підставною і підлягає до задоволення, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду та є співмірною із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, -

у х в а л и в:

заяву позивача про забезпечення позову задовольнити. Вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Заборони відповідачу ОСОБА_2 вчиняти певні дії, а саме, розпоряджатися у будь-який спосіб квартирою № 4 в будинку № 14 по вулиці Глибока в місті Львові, здійснювати там ремонт, реконструкцію, перепланування, заміну комунікацій, вивіз меблів, та будь- яких інших дій, що можуть призвести до змін технічних характеристик, чи комплектації об»єкту нерухомості.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно, в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк предявлення ухвали до виконання: до 24.06.2018 р.

Стягувач за ухвалою: ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, м. Львів, вул.Глибока, 14/4).

Боржник за ухвалою: ОСОБА_2 (м.Львів, вул.Вернадського, 12/80 ).

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Мартьянова С.М.