Справа № 749/751/17
Номер провадження 2-о/749/23/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2017 р. м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чигвінцева М.С.,

секретаря Скорої Л.О.,

за участі представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сновськ цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Сновський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, мотивуючи свої вимоги наступним.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, є чоловіком померлої ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про про шлюб серія І-УР №780485 від 4 грудня 1959 року (додається).

21 листопада 2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва додається), померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ВВ №024318 виданого відділом запису актів громадянського стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки 20.12.2016 року.

Причинною смерті, відповідно до довідки про причину смерті № 291 від 22 листопада 2016 року виданої Державною многопрофільною лікарнею Луганської Народної Республіки, є інфаркт мозку в результаті тромбоза церебральної артерії.

Місцем смерті згідно свідоцтва про смерть є м. Краснодон, Луганської Народної Республіки.

Заявнику відомо що відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII (з наступними змінами та доповненнями) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними. якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ) виданий цими органами або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

А тому вказані документи про смерть ОСОБА_3 не створюють правових наслідків.

З метою проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_3, його дружини в державних органах України він, ОСОБА_2, 23 лютого 2017 року звернувся до Сновського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області з усіма вищезазначеними документами. В проведені державної реєстрації смерті йому було відмовлено, посилаючись що предявленні документи на підтвердження факту смерті ОСОБА_3, виданні на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до Закону України від 15.04.2014 року №1207-УІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Одночасно йому надали розяснення, що йому необхідно звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті.

На підставі вищенаведеного просить встановити факт смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 21 листопада 2016 року у віці 77 років на тимчасово окупованій території Україна, Луганська область, місто Краснодон, внаслідок інфаркту мозку в результаті тромбозу церебральної артерії.

Представник заявника в судовому засіданні просила задовольнити заяву.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився. Надали заяву про розгляд справи бз їхньої участі.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

ОСОБА_3 ( дівоче прізвище Брикова) ОСОБА_4 є дружиноюОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І УР № 780485 від 04.12.1959 року.

Сновським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_3, у зв'язку з тим, що заявником для підтвердження факту смерті останньої пред?явлено документ, виданий на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

ОСОБА_3, померла 21.11.2016 року у м. Краснодон внаслідок інфаркту мозку в результаті тромбоза церебральної артерії, що вбачається з довідки про причину смерті № 291 від 22.11.2016 року та свідоцтва про смерть ЛНР виданого Відділом запису актів громадського стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки від 20.12.2016 року.

Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII (з наступними змінами та доповненнями) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними. якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ) виданий цими органами або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

А тому вказані документи про смерть ОСОБА_3 не створюють правових наслідків.

Разом з тим, оцінюючи надані заявником докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до cт. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як наприклад реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип v своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v.Turkey, 18.12.1996, 45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v.Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v.the of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобовязання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, №96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, №92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v.Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, №142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно (абсолютно) обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

На підставі вищевикладеного, враховуючи сукупність наданих доказів, суд вважає що факт смерті ОСОБА_3 є встановленим.

Керуючись ст.ст. 11,57-64,212-215, 234, 235, 256, 257-1, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа Сновський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 21 листопада 2016 року на тимчасово окупованій території у місті Краснодон внаслідок інфаркту мозку в результаті тромбоза церебральної артерії.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через Щорський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-тидений строк з дня отримання копії рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя М.С. Чигвінцев