Справа № 487/2112/17
Провадження № 2/487/1421/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

29.06.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі головуючого судді: Агєєвої Л.І.,

при секретарі: Ткаченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

13.04.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Заводського відділу ДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області про зняття арешту з рухомого та нерухомого майна, мотивуючи тим, що рішення суду, на підставі якого було накладено вказаний арешт скасовано, а арешт державним виконавцем не знято.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник Заводського відділу ДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що у провадженні Заводського відділу ДВС м. Миколаєва перебувало виконавче провадження №51503202 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Правекс банк», відкрите на підставі виконавчого листа Ленінського районного суду м. Миколаєва виданого 22.03.2016 року по справі №489/7554/15-ц.

В подальшому, 23.06.2016 року головним державним виконавцем Заводського ВДВС м. Миколаєва ОСОБА_2 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1

Також судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.01.2017 року заочне рішення від 22.02.2016 року по справі №489/7554/15-ц за ПАТ «Правекс банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано.

Крім того, 26.01.2017 року державним виконавцем з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

03.02.2017 року позивач звернулась з заявою до Заводського відділу ДВС м. Миколаєва щодо повернення вказаного виконавчого листа до суду та скасування арешту, який накладений на все її рухоме та нерухоме майно.

Однак, згідно листа Заводського відділу ДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області від 14.03.2017 року №4958/14.24-41/1 серед іншого позивачці було повідомлено, що у звязку з тим, що виконавчий збір та витрати за вказаним виконавчим провадженням не стягнуто, тому у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з майна позивачки.

З огляду на вказане ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

Відповідно положень п. 1 ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разіфактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

З урахуванням того, що доказів про сплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження №51503202 позивачем не надано, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з майна залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили через десять днів з дня його проголошення та може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк та у порядок передбачений ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: Л.І. Агєєва