Провадження № 2/760/2686/17
Справа 760/1344/17-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді - Букіної О.М.
при секретарі Швидченко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
20.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив суд визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 щодо не включення ОСОБА_1 до списку розподілу службової житлової площі в Київському гарнізоні, зобов`язати Міністерство оборони України, Військову частину НОМЕР_1 включити ОСОБА_1 до списку розподілу службової житлової площі в Київському гарнізоні .
Свої вимоги мотивує тим, що з 29.12.2011 року позивач був зарахований на квартирний облік у Житловій комісії гарнізону м. Київ на загальних підставах.
Посилається, що з 03 серпня 2015 року по 26 вересня 2015 року він приймав участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції - у м. Авдіївка, Донецької області, а тому набув першочергову пільгу на отримання житла, як учасник бойових дій, за місцем служби у військовій частині НОМЕР_1 .
Позивач зазначає, що на даний час він перебуває на квартирному обліку у Житловій комісії Київського гарнізону в загальній черзі з 29 грудня 2011 року за номером 7478, а також у списках осіб, які мають право на позачергове отримання житла як учасника бойових дій з 18 січня 2016 року за номером 2621.
10 жовтня 2016 року позивач звернувся до Міністерства оборони України про надання інформації щодо позачергового отримання житла, та отримав відповідь від 17 жовтня 2016 року № 266/із/2348 про те, що у 2016 році військовослужбовцям ЗСУ та особам звільненим з військової служби в запас, або у відставку, що перебувають на квартирному обліку в гарнізоні м. Києві розподілено 113 квартир, з них 77 службових та 36 постійних.
Разом з тим, позивач зазначає, що жодного наказу про розподілення службових житлових приміщень серед військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , командиром військової частини НОМЕР_1 видано не було.
06 січня 2017 року на підставі Наказу Міністерства оборони України за №4001 від 19.06.2014 року «Про затвердження змін до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» , позивач подав рапорт про надання йому службового житла.
Проте, як зазначає позивач, на день звернення до суду поданий рапорт розглянутий не був та відповідно, позивача не було включено та забезпечено службовим житлом відповідно до списку розподілу службової житлової площі в гарнізоні, що на думку позивача призвело до порушення його житлових прав.
Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.
В судовому засіданні представник відповідача-1 проти поданого позову заперечував посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.
У своїх письмових запереченнях посилався на те, що позивач не є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , а зарахований при військовій частині НОМЕР_2 від 29 грудня 2011 року на загальних підставах в загальну чергу, як потребуючий поліпшення житлових умов, що підтверджується копією витягу із протоколу №13 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 29 грудня 2011 року (а.с.31).
Також відповідач 1 зазначає, що ОСОБА_1 зараховано до списку осіб на першочергове отримання житла, як військовослужбовець, який має право на пільги, встановленні законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій з 18 січня 2016 року, а не у списки осіб на позачергове отримання житла як учасник бойових дій, що підтверджується витягом із протоколу №1 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 18 січня 2016 року (а.с.32).
Щодо неотримання службового житлового приміщення станом на 17 січня 2017 року ОСОБА_1 , відповідач 1 посилався, що позивач звернувся до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 із рапортом на отримання службового житла за вх. №366/45 від 06 січня 2017 року (а.с.11). Зазначає, що копію рапорту з рішенням командира військової частини НОМЕР_1 було передано встановленим порядком до начальника Київського КЕУ для обліку в журналі реєстрації рапортів військовослужбовців щодо надання службових житлових приміщень за вх. №143 від 12 січня 2017 року, що підтверджується довідкою голови житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 10 березня 2017 року № 350/175/240/369/67/14К (а.с.33-34). Оскільки звірка військовослужбовців, що потребують надання службового житла проводилася на 01.01.2017 року , а рапорт позивач подав 06.01.2017 року, то відповідно станом саме на 01 січня 2017 року (а.с.35-38) ОСОБА_1 в цих списках не значився.
За таких обставин та посилаючись на те, що позивача 12.01.2017 року включено до списку військовослужбовців , що потребують службового житла під № 1427, вважає, що порушення вимог чинного законодавства з боку відповідача-1 відсутні.
Враховуючи вищевикладене відповідач 1 просив в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Представник відповідача-2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав зазначених відповідачем-1.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач з 29 грудня 2011 року зарахований на квартирний облік у Житловій комісії гарнізону м. Київ на загальних підставах. З 18 січня 2016 року позивач набув першочергову пільгу на отримання житла, як учасник бойових дій, за місцем служби у військовій частині НОМЕР_1 ( а.с. 32-34).
Згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог встановлених Житловим кодексом РСР та іншими нормативно - правовими актами.
Відповідно до п.3.1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, військовослужбовці та члени їх сімей, за відсутності в них за місцем проходження служби жилого приміщення, мають право на отримання службових жилих приміщень.
Крім того, пунктами 22, 29, 31, 32 Постанови Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 року «Про порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» житлові приміщення надаються лише військовослужбовцям, які перебувають на обліку, крім випадків, передбачених законодавством. Військовослужбовцям житло надається згідно з чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).
Відповідно до пункту 3.1 Інструкції № 737 військовослужбовці, рапорти яких зареєстровані в журналі реєстрації рапортів військовослужбовців щодо надання службових жилих приміщень включаються до списку військовослужбовців, що потребують надання службового житла, який ведеться у КЕВ (КЕЧ) району окремо за кожну військову частину та у військовій частині і гарнізонній житловій комісії.
Встановлено, що 06 січня 2017 року на підставі Наказу Міністерства оборони України за №4001 від 19.06.2014 року «Про затвердження змін до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» , позивач подав рапорт на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 про надання йому службового житла ( а.с. 11).
Копію рапорту позивача направлено до Київського квартирно-експлуатаційного управління для обліку в журналі реєстрації рапортів військовослужбовців щодо надання службових жилих приміщень.
Як вбачається з матеріалів справи, 12.01.2017 за № 143 Київським квартирно-експлуатаційним управлінням зареєстровано рапорт ОСОБА_1 (а.с.52).
Отже, реєстрацію рапорту військовослужбовця було здійснено в межах встановленого Інструкцією № 737 терміну.
З матеріалів справи встановлено, що на підставі поданого рапорту від 06.01.2017 року, позивача 12.01.2017 року включено до списків військовослужбовців , що потребують службового житла за № 1427, що підтверджується витягом з журналу обліку військовослужбовців( а.с. 55).
Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 10 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Як встановлено в суді, позивач включений до списків військовослужбовців, які потребують службового житла за № 1427 та доказів щодо порушення його черговості на отримання службового житла не надав.
За таких обставин, доводи позивача про те, що його права на отримання службового житла були порушені є безпідставними.
Крім того, суд вважає, що надання житла позивачу поза визначеною чергою, приведе до порушення прав інших військовослужбовців, які перебувають в черзі на отримання службового житла попереду позивача.
З огляду на вищевикладене, проаналізувавши межі заявлених вимог та відповідність їх нормам матеріального права, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено заявлених вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 21, 24, 47, 95 Конституції України, ст. ст. 43, 46, 60 ЖК УРСР, ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. ст.3,4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 10 днів з моменту проголошення рішення.
Суддя: