АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2017 у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.12.2016, -

В С Т А Н О В И Л А

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просила визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ГригорянОлени Грайровни від 21.12.2016 про повернення стягувачу виконавчого листа.

В обґрунтування скарги посилалась на те, що у Відділі примусового виконання рішень перебуває на виконанні виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь стягувача суми боргу за договором позики. Виконавче провадження було повторно відкрито 04.08.2016. А 21.12.2016 головний державний виконавець повернув виконавчий лист стягувачу, керуючись тим, що орган опіки та піклування не надав дозвіл на реалізацію нерухомого майна, так як у квартирі боржника проживають малолітні діти, які не є дітьми ОСОБА_3 Державний виконавець, оминувши більшу частину стадій виконавчого провадження, одразу отримав відмову органу опіки та піклування в реалізації нерухомого майна. У власності боржника знаходяться транспортні засоби, за рахунок яких можна виконати рішення суду. Оскільки під час виконавчого провадження державним виконавцем було порушено вимоги Інструкції з організації примусового виконання рішень, постанова про повернення виконавчого листа стягувачу є незаконною.

Справа № 2-595/12
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/5893/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Матійчук Г.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2017 скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з судовим рішенням, представником скаржника подано апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, на неправильну оцінку доказів та невірне застосування норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник вказує на те, що суд першої інстанції неправильно застосував положення Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, що призвело до винесення незаконної ухвали. Зокрема, у вказаній Інструкції зазначено, що дозвіл відповідного органу опіки та піклування необхідний виключно у разі передачі на реалізацію нерухомого майна право користування на яке мають діти. Разом з тим, до передачі майна на реалізацію державний виконавець зобов'язаний провести усі виконавчі дії у відповідності до Закону та Інструкції. В Інструкції також зазначено, що після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову, тобто, після того як державним виконавцем було виявлено у власності боржника нерухоме майно, державний виконавець повинен був винести постанову про арешт зазначеного нерухомого майна, та провести його опис. Водночас державним виконавцем не було дотримано вимог Інструкції. Таким чином, державний виконавець оминувши більшу частину стадій виконавчого провадження одразу отримав відмову Органу опіки та піклування в реалізації нерухомого майна, хоча перед цим повинен був провести опис майна боржника за його місцезнаходженням, скласти відповідний акт опису, а також провести оцінку. Та лише після цього, передавати нерухоме майно на реалізацію та отримувати відповідну згоду Органу опіки та піклування.

Отже, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та не звернув уваги на вищезазначені норми Закону та Інструкції, а тому вважаючи постановлену ухвалу необґрунтованою, скаржник просить її скасувати та постановити нову, якою вимоги скарги задовольнити.

В судовому засіданні представник скаржника - ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, та просилив її задовольнити.

Інші особи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому, в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відмовляючи в задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з відсутні ознаки неправомірності в діях державного виконавця.

Колегія суддів вважає за можливе погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, що 22.05.2013 Печерським районним судом міста Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у розмірі 3995000 грн., відсотків за договором позики у розмірі 3926547 грн. 95 коп., витрати на проведення експертизи у розмірі 2387 грн. 88 коп., 150 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення та 3400 грн. - судовий збір.

04.08.2016 повторно відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа.

30.09.2016 було об'єднано вказане виконавче провадження з виконавчим провадженням по виконанню виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 235457,85 доларів США та пені розмірі 468998 грн. 07 коп.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Оленою Грайровною було направлено запити до Регіонального сервісного центру МВС у місті Києві, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку міста Києва, Державної інспекції сільського господарства в місті Києві, Головного управління Держгеокадастру у місті Києві, Головного управління Держпраці у Київській області, КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», Комунального концерну «Центр комунального сервісу», Державної прикордонної служби України, Державної міграційної служби України, ряду банків щодо наявності у боржника транспортних засобів, цінних паперів, земельних ділянок, діяльності ОСОБА_3 та наявності нерухомого майна, рахунків у банках та інше.

Постановою від 30.09.2016 накладено арешт на кошти боржника, що знаходяться на рахунках у банках у межах суми 259003,63 доларів США та 9238134 грн. 28 коп.

З наданих вищезазначеними установами відповідей вбачається, що відомості про реєстрацію земельних ділянок за ОСОБА_3 відсутні, великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби за боржником не зареєстровані, ОСОБА_3 відсутня серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів, відомості про перетинання боржником державного кордону не виявлені, транспортні засоби, які зареєстровані за боржником станом на 21 грудня 2016 року не розшукано.

Згідно довідки від 11.11.2016 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають племінники ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

13.12.2016 Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві направило запит до органу опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна.

Орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації відмовив у наданні дозволу на реалізацію нерухомого майна, оскільки продаж сторонній особі квартири, якою мають право користуватися малолітні діти, не відповідатиме їх інтересам.

Постановою головного державного виконавця Григорян О.Г. від 21.12.2016 виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. п. 2, 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання апелянта на те, що державний виконавець повинен був спочатку накласти арешт на нерухоме майно, провести його опис та оцінку, а потім передавати нерухоме майно на реалізацію та звертатись до органу опіки та піклування про надання дозволу на його реалізацію, колегія суддів до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення.

Так, під час виконавчого провадження головним державним виконавцем Григорян О.Г. було вжито ряд дії, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», спрямованих на виконання рішення суду та, зокрема направлено ряд запитів щодо виявлення майна боржника. Проте, здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, в тому числі щодо автомобілів на наявність яких вказує стягувач ОСОБА_1. Орган опіки та піклування не надав згоду на реалізацію квартири, оскільки в ній зареєстровані та проживають неповнолітні діти. За наведених обставин проведення опису та оцінки цього майна є недоцільним. А тому вказане не свідчить про неправомірність дій державного виконавця.

Таким чином, дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни при винесенні оскаржуваної постанови відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та є правомірними.

За таких обставин, колегія судів погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає, що суд обґрунтовано відмовив у задоволені скарги.

Судом з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги дублюють вимоги скарги, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312- 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2017 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: