Ухвала

іменем україни

14 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 28 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (далі - ТОВ «АНСУ») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів кредитну заборгованість у розмірі 96 013 грн 70 коп.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 06 серпня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 29 131 доларів США з терміном повернення до 06 серпня 2015 року та сплатою 13,49 % річних.

Із метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 у цей же день між банком та ОСОБА_5 був укладений договір поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 08 липня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 96 013 грн 70 коп., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

ОСОБА_3 подала зустрічний позов, у якому просила визнати недійсним кредитний договір, укладений між нею та ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», посилаючись на те, що у ньому відсутні відомості загальної вартості кредиту та всіх додаткових витрат відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, що діють з 05 червня 2007 року.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 11 травня 2016 року провадження у справі за позовом ТОВ «АНСУ» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 11 травня 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним залишено без розгляду.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 28 вересня 2016 року, позов ТОВ «АНСУ» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «АНСУ» 96 013 грн 70 коп заборгованості за кредитним договором від 6 серпня 2008 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «АНСУ».

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 06 серпня 2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 29 131 доларів США з терміном повернення до 06 серпня 2015 року та сплатою 13,49 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_5 укладено договір поруки від 06 серпня 2008 року.

28 серпня 2008 року ОСОБА_3 була ознайомлена з Тарифами Банку, Умовами та сукупною вартістю кредиту.

16 липня 2013 року між ТОВ «АНСУ» та ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» передало, а ТОВ «АНСУ» прийняло право вимоги, у тому числі за кредитним договором від 06 серпня 2008 року, укладеним між ОСОБА_3. та ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», на загальну суму заборгованості 16 683,56 доларів США, що еквівалентно 133 351 грн 70 коп.

Оскільки прийняті на себе зобов'язання позичальник належним чином не виконувала, на час укладання договору про відступлення права вимоги утворилася заборгованість у розмірі 16 683,56 доларів США, що еквівалентно 133 351 грн 70 коп.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановивши фактичні обставини справи, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суди попередніх інстанцій, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «АНСУ», оскільки позичальник ОСОБА_3 не виконує взятих на себе зобов'язань за договором від 06 серпня 2008 року, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «АНСУ», у якого виникло право вимоги до боржника за цим договором на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 16 липня 2013 року, укладеного з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», та яке, у свою чергу, згідно з положеннями ст. ст. 512, 513, 517 ЦК України довело перехід права вимоги до нього за вищевказаним кредитним договором.

Такий висновок судів відповідає встановленим у справі обставинам та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.

При цьому розмір кредитної заборгованості визначений відповідно до вимог закону та умов договору, перевірений судами.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_3 не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, колегія суддів відхиляє. Про розгляд справи, призначеної на 28 вересня 2016 року ОСОБА_3 була повідомлена особисто телефонограмою (а. с. 234, 235, 236), що відповідає вимогам ч. ч. 4, 5 ст. 74 ЦПК України.

Інші наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів також не спростовують та не містять посилань на порушення судами норм матеріального чи процесуального права, які б давали підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, відсутні підстави для їх скасування.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик