Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/8139/16-ц Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В.
Категорія 31 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про відшкодування матеріальної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 червня 2017 року,

встановила:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області матеріальні збитки, завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення у сумі 18820,60 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 07 вересня 2015 року у нього було викрадено велосипед. По даному факту було відкрито кримінальне провадження № 0004515, розпочато досудове розслідування, яке було доручене слідчому ГУ НП в Житомирській області Омельчуку А.М.

В порушення вимог законодавства протягом періоду часу з 08 вересня 2015 року по 20 березня 2016 року слідчим Омельчуком А.М. не проводились розшукові дії та фактично було відмовлено в проведенні слідчих дій, а саме, виклику та допиту свідка, подання клопотання про тимчасовий доступ або вилучення майна та його повернення.

Вважає, що при належному виконанні службових обов'язків працівником відповідача порушене право власності було б відновлено, проте внаслідок бездіяльності викрадене майно було втрачене і до цього часу йому не повернуто.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 1166, 1172, 1176 ЦК України та ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію України» просив задовольнити позов.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, постановити нове - про задоволення позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалене без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів та з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що ним доведений факт завдання шкоди працівником відповідача доведена, його бездіяльність, наявність причинного зв'язку між бездіяльністю, шкодою та виною заподіювача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК).

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Частина 1 ст. 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи та судом встановлено, що 08 вересня 2015 року слідчим СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області Омельчуком А.М. прийнято заяву від ОСОБА_2 з приводу крадіжки належного останньому велосипеду марки «Cannondale Trail 29ER 6», чорного кольору, внаслідок чого йому спричинено матеріальну шкоду (а.с.131-132).

В рамках кримінального провадження ОСОБА_2 залучено як потерпілого (а.с.141).

Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2015 за № 0004515 (а.с.140; а.7 кримінального провадження).

Проведення вказаного кримінального провадження доручено слідчому СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області Омельчуку А.М. (а.с.147; а.с.16 кримінального провадження).

В ході досудового розслідування 21 березня 2016 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся із заявою до слідчого СВ Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області Омельчука А.М., в якій повідомив, що вказаного дня йому зателефонувала невідома особа, яка відрекомендувалася «ОСОБА_4.» та повідомила, що викрадений його велосипед він придбав у відділенні ПТ "ЕВ.РО.ЛОМБАРД "ЕВ.РО. ФІНАНСИ ЛТД І КОМПАНІЯ".

У зв'язку із цим потерпілий ОСОБА_2 просив вжити заходів, передбачених кримінальним процесуальним кодексом щодо тимчасового вилучення велосипеда який зберігається у ОСОБА_4 (а.с. 164; а. 41 кримінального провадження).

30 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із скаргою на бездіяльність слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП у Житомирській області Омельчука А.М. (а.с. 17).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30.05.2016 вищевказану скаргу задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність слідчого та зобов'язано останнього виконати вимоги ст. 220 КПК України щодо розгляду письмового клопотання ОСОБА_2, яке зареєстроване 21.03.2016 року (а.с. 17-18).

Зі змісту мотивувальної частини даної ухвали вбачається, що підставою для задоволення вимог скарги ОСОБА_2 в частині визнання протиправною бездіяльності слідчого Омельчука А.М. по кримінальному провадженню є порушення останнім вимог ст. 220 КПК України щодо строків розгляду клопотання потерпілої особи (а.с. 17-18).

У рапорті від 14.07.2016 року слідчий Омельчук А.М. зазначив, що під час телефонної розмови 13.07.2016 року з ОСОБА_4 останній повідомив, що продав велосипед (а.с. 174-175).

Відповідно доручення слідчих СВ Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області на проведення слідчих (розшукових) дій від 18.05.2016 року, нагадування на доручення від 11.07.2016 року та від 27.01.2017 року, останні доручили працівникам КП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області встановити та забезпечити явку до Житомирського ВП ОСОБА_4 (а.с. 166-167, 172-173, 187).

На запит слідчого СВ Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області Омельчука А.М. директор ПТ "ЕВ.РО.ЛОМБАРД "ЕВ.РО.ФІНАНСИ ЛТД І КОМПАНІЯ" повідомив, що викрадений велосипед не закладався до товариства (а.с. 168,169).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що старшим слідчим СВ прокуратури Житомирської області винесена постанова від 28.12.2016 року, згідно якої кримінальне провадження № 2000047 від 28.07.2016 закрито у зв'язку з відсутністю в діях слідчих СВ Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 382, ч. 2 ст. 367 КК України (а.с.113-115).

Однак, згідно відповіді прокуратури Житомирської області № 17/2-1956-16 від 22.05.2017 року вищевказану постанову постановою прокурора від 13.03.2017 року скасовано, досудове розслідування кримінального провадження відновлено та на даний час триває (а.с.208).

Станом на 13.05.2017 року слідчий Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області Омельчук А.М. під час досудового розслідування кримінального провадження № 0004515 до дисциплінарного відповідальності не притягувався (а.с.207).

Відповідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Відповідно ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ч. 6 ст. 1176 ЦК України).

Відповідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Оскільки, ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавство виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди, тому сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16, яка у відповідності ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів нижчих інстанцій.

За таких обставин та враховуючи, що рішеннями судів чи вищестоящих органів управління Міністерства внутрішніх справ України або прокуратури не встановлено незаконної бездіяльності чи неправомірних дій працівників відповідача при здійсненні досудового розслідування кримінального провадження № 0004515, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позову до зазначеного відповідача.

Крім того, судом першої інстанції звернуто увагу на те, що досудове розслідування кримінального провадження № 0004515 триває та на час розгляду справи не закрито.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Посилання позивача в апеляційній скарзі щодо доведення факту завдання шкоди працівником відповідача, його бездіяльність, та наявність причинного зв'язку між бездіяльністю, шкодою та виною заподіювача не впливають на правильність прийнятого рішення.

Таким чином, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд визнає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування та ухвалення нового рішення не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: