Справа № 419/2813/16-ц
Провадження № 22ц/782/332/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року, липня місяця, 03-го дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі: головуючого судді Яреська А.В., суддів Дронської І.О., Коротенка Є.В., за участю секретаря: Подрябінкіна Я.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Луганської області, що діє в інтересах держави в особі Словяносербської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 18 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлю продажу дійсним та визнання права власності на майно, третя особа Щастинська державна нотаріальна контора,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлю продажу дійсним та визнання права власності на майно.Позов було прийнято до розгляду і рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 18 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на майно, третя особа: Щастинська державна нотаріальна контора було задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, купила, а ОСОБА_2, ОСОБА_3 продали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Айдар - Миколаївка, вул.. Шопіна, 60, загальною площею 47,70 кв.м., житловою площею 33,10 кв. м., земельну ділянку площею 0,1500 га, цільове призначення - для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, яка розташована за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Айдар - Миколаївка, вул.. Шопіна, 60, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ №049642, виданого 07 квітня 1998 року. Визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Айдар - Миколаївка, вул.. Шопіна, 60, загальною площею 47,70 кв.м., житловою площею 33,10 кв. м., земельну ділянку площею 0,1500 га, цільове призначення - для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, яка розташована за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Айдар - Миколаївка, вул.. Шопіна, 60, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ №049642, виданого 07 квітня 1998 року, що належали ОСОБА_4, яка померла 24.11.2010 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, прокуратурою Луганської області, яка діє в інтересах держави в особі Словяносербської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області та Управління Пенсійного Фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, подана апеляційна скарга в якій, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. Так, відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення. Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення угоди посилаючись на різні причини, тоді як підтвердили свій намір на укладення угоди шляхом прийняття грошових коштів, належним чином оформили своє право власності на спадщину, мають право власності на спадкове майно та можуть розпоряджатись ним.

Колегія суддів приходить до висновків про те, що суд першої інстанції поспішно, без належного дотримання норм матеріального та процесуального права , прийшов до зазначених висновків, адже будинок, щодо якого виник спір належав ОСОБА_4, яка померла 24.11.2010 (а.с.12). Будинок був розташований на присадибній ділянці площею 0,1500 га, яка належала ОСОБА_5 (а.с.26-27), який помер 02.11.2008 року (а.с.11). ОСОБА_5 заповіту не залишив і ОСОБА_4 успадкувала присадибну ділянку за законом, проте переоформити її на себе не встигла (а.с.22). Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями після ОСОБА_4 за законом, як онуки спадкодавця (а.с. 15, 17-21), але вони не оформили належним чином на себе право власності на спадкове майно, вони не мають ні свідоцтва про спадок, виданий нотаріусом, не звертались до суду з позовом про визнання за ними права власності на спадкове майно. За таких обставин доведеність факту прийняття спадщини не дає підстав для висновків про можливість розпоряджатися у повній мірі ними успадкованим майном, адже відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до правил ч.1 ст.317 ЦК України, саме право власності надає власникові право розпорядження своїм майном.

Суд першої інстанції не звернув уваги на приписи статті 1297 ЦК, яка встановлює обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Між тим, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Невиконання відповідачами вимог статті 1297 ЦК унеможливлює розпорядження ними спадщиною, у складі якої є нерухоме майно, виключає можливість визнання судом такого договору дійсним на підставі ч.2 ст.220 ЦК України. За таких обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню із винесенням нового рішення про відмову у позові через його необґрунтованість, адже згідно з ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення по справі, порушення або неправильне застосування норм матеріального права, які вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Відповідно до 88 ЦПК України понесені апелянтом прокуратурою Луганської області, яка діє в інтересах держави в особі Словяносербської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської областісудові витрати, на суму 606,32 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_1, як позивачки.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 315-316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

вирішила :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області, що діє в інтересах держави в особі Словяносербської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області задовольнити.

Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 18 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлю продажу дійсним та визнання права власності на майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Луганської області на відшкодування судових витрат 606 гривень 32 копійки.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В. Яресько

Судді: І.О. Дронська

ОСОБА_6