233 № 233/1514/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участю секретаря Поварніциної А.С,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2017 р. позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.07.2011 року в загальному розмірі 29995,31 грн. та судових витрат у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 04.07.2011 р між ним та відповідачем по справі було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви приєднання, який складається із самої заяви та, запропонованих ПАТ КБ «Приватбанк», «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті.

ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач кредитні зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 28.02.2017 р. утворилася заборгованість в сумі 29995,31 грн., а саме: заборгованість за кредитом 1965,20 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 22857,08 грн., заборгованість за пенею та комісією 3277,49 грн., а також штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 1404,54 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.07.2011 року станом на 30.06.2017 р. в загальному розмірі 38601,81 грн., з яких 1966,20 грн. заборгованість за кредитом, 31653,75 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 2677,49 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина, 1404,54 грн. процентна складова, та судових витрат у розмірі 1600,00 грн.

На обгрунтування розміру заборгованості пояснив, що з квітня 2014 року були внесені зміни до Умов та Правил надання банківських послуг та тарифів в частині порядку (формули) розрахунку процентів, які затверджені Наказом № СП-2014-6635230 від 02.04.2014 року.

Також банком двічі збільшувалась процентна ставка, яка застосовується до витрат, здійснених після введення підвищеної процентної ставки.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, подав заяву про застосування строку позовної давності. Згодом свою позицію змінив, надавши пояснення, в яких посилався на те, що позивачем не обґрунтовано нарахована сума процентів за користування кредитними коштами та надав власний розрахунок заборгованості.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що про зміну порядку (формули) нарахування процентів позивач повідомлений не був, тому вважає, що до заборгованості має бути застосована 30% ставка на рік лише до тіла кредиту з врахуванням всього часу прострочення із повернення заборгованості. Також посилався на те, що банком незаконно нараховані штраф та пеня, які мали бути списані банком, оскільки боржник проживає на території проведення АТО. Крім того, просив врахувати в рахунок погашення заборгованості платежі у розмірі 1500,00 грн. та 1000,00 грн., які незаконно були віднесені банком на рахунок заборгованості з пені та штрафів, хоча вони мали бути списані банком відповідно до чинного законодавства.

Дослідивши обставини справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 04.07.2011 р. ОСОБА_3 приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг ПАТ КБ ПриватБанк, ознайомившись з ними та підписавши відповідну заяву. Таким чином між сторонами було укладено кредитний договір №б/н від 04.07.2011 року на умовах, викладених в довідці про умови кредитування із використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, згідно з якою відповідач отримав кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії з базовою процентною ставкою 2,5 % на місяць, нараховується на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів на рік; розмір щомісячних платежів (що включають плату за користування кредитними коштами у звітному періоді -7 % від заборгованості, однак не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, що йде за звітним; комісія за зняття готівки; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається з пені (1) базова процентна ставка за договором/ 30 нараховується на кожен день прострочення кредиту та пені (2) 1 % від заборгованості, однак, не менше 30 грн. на місяць, нараховується один раз на місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на сумі більше 50 грн., а також штраф при порушені строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, та інше).

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 2.1.1.12.4 розділу ІІ «Правила користування платіжною картою» строк та порядок погашення за Кредитом (кредитний ліміт) за платіжними картами із встановленим Мінімальним обовязковим платежем, а також Овердрафту, що виникає по таким картам, наведено в Памятці Клієнта, яка є невідємною частиною Договору. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, та частину заборгованості за Кредитом.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3 розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг» Банк має право здійснювати зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта , а саме у виписці по Картрахунку відповідно до п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду із змінами, то вважається що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту), Банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта.

Згідно з п. 1.1.3.1.9 обовязком банку є не менше одного разу на місяць способом вказаним в Заяві , надавати Держателю виписки про стан Картрахунків та про виконані за попередній місяць операції по Картрахункам. При підключені Держателя до системи INTERNET-banking (приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключені Клієнта до комплексу Mobile-banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень.

Позивач свої зобовязання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що стороною відповідача не спростовується.

У відповідності до п.2.1.1.12.6 розділу ІІ «Правила користування платіжною картою» позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Пунктом 2.1.1.12.6.1 передбачено, що при виникненні прострочених зобовязань на суму від 100 грн., в тому числі прострочених зобовязань, передбачених п.п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил, клієнт сплачує банку пеню, яка складається з базової процентної ставки по договору/30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово), пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

Відповідно до п.2.1.1.12.6.2 в разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань по сплаті процентів за користування кредитом, в розмірі, зазначеному в Памятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Тарифах, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 100 % від розміру неналежно сплачених процентів, встановлених в Памятці клієнту/Довідці про умови кредитування та Тарифах. Сплата штрафу здійснюється позичальником за кожний місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця належного виконання позичальником зобовязань по сплаті процентів за користування кредитом.

Згідно п.2.1.1.12.8 банк стягує комісію за обслуговування відповідно з тарифами/Памяткою клієнта/Довідкою про обслуговування кредитування, тарифами банку, якщо інше не передбачене п.2.1.1.12.13.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 розділу ІІ «Правила користування платіжною картою» при порушенні клієнтом строків платежів за любим з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку та належить до сплатив першу чергу.

Відповідно до п.1.1.2.5 розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг» позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В порушення умов Кредитного договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України відповідач кредитні зобов'язання за Договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.06.2017 р. позивачем нарахована заборгованість в розмірі 38601,81 грн., яка складається з:

- 1966,20 грн. заборгованість за кредитом,

- 31653,75 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом,

- 2677,49 грн. заборгованість за пенею та комісією,

а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг: - 500 грн. фіксована частина, - 1404,54 грн. процентна складова.

Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що позивачем не обґрунтовано розрахунок в частині заборгованості за процентами за користування кредитними коштами.

Так, суд відхиляє посилання позивача про застосування збільшеної процентної ставки за кредитним договором, оскільки нова процентна ставка за використання кредитних коштів відповідно до наказу банку, інформація щодо якого долучена до матеріалів справи, застосовується для витрат, здійснених за карткою універсальна після зміни ставки, а із розрахунку, долученого до матеріалів справи, вбачається, що після підвищення процентної ставки відповідач витрати по картці не здійснював. А отже, підвищенні проценти, запроваджені з 01.09.2014 року та 01.04.2015 року не застосовуються до суми заборгованості за кредитом, яка утворилась раніше та в наступному не збільшувалась.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із пояснень позивача вбачається, що договором було передбачено інший розмір процентів, які застосовується для притягнення відповідача до відповідальності за прострочення грошового зобовязання.

Аналізуючи практику застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві у листі від 01.07.2014 року Верховний суд України виклав наступну позицію.

В пятому абзаці розділу «Особливості відповідальності за порушення грошового зобов'язання в окремих видах правовідносин» Верховний суд України зазначив, що неоднозначним для судової практики є питання, пов'язане з правомірністю нарахування позивачем трьох процентів річних на суму заборгованості зі сплати процентів, передбачених кредитним договором, договором позики та банківського вкладу. Вирішуючи його, суди мають керуватися тим, що три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обов'язкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів.

Позивачем залишилось не доведеним чи повідомляв він відповідача відповідно до умов п. п. 1.1.3.1.9 розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг» про запровадження іншого порядку (формули) нарахування простроченої заборгованості. Посилання представника позивача про надіслання текстових повідомлень на номер телефону відповідача щодо запровадження збільшеної процентної ставки не спростовує висновків суду. Доказів про повідомлення відповідача, в тому числі у виписці по карт-рахунку або у текстовому повідомлені на номер телефону, щодо зміни порядку (формули), за якою вираховуватиметься заборгованість, до суду не надано.

До того ж посилання позивача на те, що для вирахування суми заборгованості за процентами за кожний період має братися за базу вся сума нарахованої заборгованості разом із поточними та простроченими процентами, а також санкціями, не відповідає умовам договору та суперечить ч. 2 ст. 550 ЦК України, відповідно до якої проценти на неустойку не нараховуються.

В звязку з тим, що суд дійшов до висновку про необґрунтованість вказаного розрахунку процентів, вважає за необхідне прийняти до уваги розрахунок, наданий представником відповідача, який відповідає умовам договору, що було укладено між сторонами.

З розрахунку, долученого до матеріалів справи, а також з письмових пояснень позивача вбачається, що новий порядок (формула) нарахування процентів була застосована позивачем з квітня 2014 року. Станом на 31.05.2014 року розмір заборгованість за процентами у відповідача була 279,84 грн. Заборгованість за кредитним договором становила 1956,20 грн.

Застосовуючи щомісячну процентну ставку в розмірі 2,5 % до цієї заборгованості у період з 01.06.2014 року по 30.06.2017 року, отримуємо добуток 1809,49 грн. (1956,20*2,5/100*37=1809,49).

За підсумком сума заборгованості за процентами складає 2089 грн. 33 коп., що утворена шляхом додавання вищевказаних доданків (279,84+1809,49=2089,33 грн.).

Позовні вимоги щодо наявності заборгованості за комісією суд вважає необґрунтованими за наступних підстав. В Умовах і Правилах надання банківських послуг, до яких приєднався позивач, та у довідці про умови кредитування із використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, відсутні визначення, склад та розмір комісії. Крім того, в своїх розрахунках позивач не відокремлює суми заборгованості за пенею та комісією, ототожнюючи їх з неустойкою (пенею).

Посилання позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за пенею та штрафами є необґрунтованими, оскільки позивачем не враховані положення Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року та який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП).

Відповідно до ст.2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053».

Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 є м. Костянтинівка Донецької області, яке відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

За наведених підстав, суд вважає, вимоги стягнення пені та комісії, а також штрафів необґрунтованими. А отже, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Разом з тим, відповідач сплатив в рахунок погашення заборгованості за кредитом 2500,00 грн. (1500,00 грн. та 1000,00 грн.), що підтверджується відповідними квитанціями від 20.05.2017 року, копії яких долучені до матеріалів справи. З розрахунку заборгованості вбачається, що вказані платежі були зараховані позивачем в рахунок погашення пені та штрафів, які були нараховані в період, до якого застосовується заборона такого нарахування відповідно до ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та мали б бути списані банком.

На цій підставі суд вважає необґрунтованим зарахування, сплачених відповідачем в рахунок погашення заборгованості, суми в розмірі 2500,00 грн. на погашення пені та штрафів.

А отже, вказане погашення заборгованості мало бути віднесене позивачем в рахунок сплати заборгованості за процентами та тілом кредиту. Оскільки, судом визнано обґрунтованою заборгованість за процентами в розмірі 2089,33 грн., з цієї суми має бути вирахуваний розмір платежів, здійснених відповідачем на погашення заборгованості: 2089,33 грн.-2500,00 грн. = - 410,68 грн.

За підсумком сума заборгованості за кредитом складає 1545,53 грн., що утворена шляхом відрахування залишку 410,68 грн. з заборгованості за тілом (1956,20 грн. 410,68 грн. = 1545,53 грн.).

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 станом на 30.06.2017 р. має заборгованість за кредитом в розмірі 1545 грн. 53 коп., що складає його тіло.

В цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із частковим задоволенням позову, суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 64,06 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 74, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.07.2011 року станом на 30 червня 2017 року в розмірі 1545 (одна тисяча пятсот сорок пять) гривень 53 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 64 (шістдесяти чотирьох) гривень 06 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя