УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ЗакропивногоО.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_10, ОСОБА_11, про відшкодування шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 1 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з указаним вище позовом, у якому просили стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_10, ОСОБА_11, завдану внаслідок залиття квартири майнову шкоду у розмірі 182 502 грн 56 коп. та 17 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 21 вересня 2014 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1, яка належить їм на праві спільної власності у рівних частках.

Факт завданої відповідачами шкоди підтверджується даними акта комісії Житлово-експлуатаційної контори № 304 комунального підприємства «Дирекція» Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 2 жовтня 2014 року та кошторисом ремонтно-відновлювальних робіт від 24 листопада 2014 року, розмір яких становить 182 502 грн 56 коп.

Ураховуючи наведене, просили позов задовольнити.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року у задоволенні позовувідмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 6 липня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року скасовано, позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_10 і ОСОБА_11, на користь ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 27 864 грн та 3 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, судові витрати у розмірі 6 986 грн 15 коп. солідарно.

В іншій частині позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року рішення апеляційного суду м. Києва від 6 липня 2016 року скасовано в частині розподілу судових витрат, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду м. Києва від 6 липня 2016 року залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 1 лютого 2017 року стягнуто із ОСОБА_7 на користь кожного із позивачів судові витрати по 96 грн 01 коп.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь кожного із позивачів судові витрати по 96 грн 01 коп.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь кожного із позивачів судові витрати по 163 грн 58 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про стягнення із ОСОБА_7 і ОСОБА_8 по 318 грн 03 коп., а з ОСОБА_9 по 541 грн 82 коп. з кожного судового збору на користь кожного з позивачів.

В іншій частині рішення не оскаржується.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції, вірно застосувавши положення ст. ст. 79, 88 ЦПК України, врахувавши роз'яснення п. п. 2, 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив з того, що позовні вимоги були задоволені частково - на 15,27 %, а також із того, що ОСОБА_7 є власником 54/100 частин квартири № 224, у якій проживають ОСОБА_8 та неповнолітня ОСОБА_12, а ОСОБА_9 разом зі своїми дітьми користується 46/100 частинами цієї ж квартири.

Колегія погоджується з таким висновком.

Судом апеляційної інстанції були враховані висновки та мотиви, викладені в ухвалі колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року, які відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України є обов'язковими при новому судовому розгляді справи.

Ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою, а доводи касаційної скарги його висновків не спростовують.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми процесуального права, суд із урахуванням встановлених обставин справи дійшов правильного висновку про розподіл судових витрат у зазначених вище частках.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 1 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.П. Штелик