Справа № 353/422/17
Провадження № 2/353/273/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.

з участю секретаря Чемерис О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Шевченка, 107, с. Олешів Тлумацького району Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй, її дідові ОСОБА_3 та бабі ОСОБА_4 належало по 1/3 частині кожному житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за вказаною адресою. Окрім цього, бабусі ОСОБА_4 належала земельна частка (пай), розміром 46,25 ум.кад.га. 20.06.1997 року дідусь ОСОБА_5 помер. Після його смерті в управління спадковим майном вступила дружина ОСОБА_4 (бабуся), успадкувавши 1/3 частину домоволодіння. Однак, бабуся ОСОБА_4 не встигла оформити своїх спадкових прав та 15.05.2000 року померла. Ще за життя вона посвідчила на імя позивачки та ОСОБА_6 (тітка) заповіт, яким заповіла їм по 1/2 частині кожному всього належного їй майна, однак за умови у разі смерті ОСОБА_6 все майно переходить до ОСОБА_7 (позивачка). 23.12.2016 року ОСОБА_6 (тітка) померла не оформивши своїх спадкових прав. Позивачка прийняла спадщину після смерті бабусі ОСОБА_4, оскільки вступила в управління спадковим майном, успадкувавши 1/2 частину всього належного бабусі майна. Також вона прийняла спадщину на решту 1/2 частину всього належного бабусі майна, яка за заповітом належала тітці ОСОБА_6, у звязку зі смертю останньої, оскільки в шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в частині другої половини майна належного бабусі. Відсутність правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, позбавляє її можливості оформити право власності на спадкове домоволодіння на своє імя.

У звязку з вищевказаним, позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Шевченка, 107, с. Олешів Тлумацького району Івано-Франківської області, а саме: на належну їй 1/3 частину домоволодіння та 2/3 частини в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_4

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила позов задовольнити та справу розглядати без її участі.

Представник відповідача Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову та просив справу розглядати у його відсутність.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, однак до суду направила письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення та просила розгляд справи провести без її участі.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за ОСОБА_4, яка була головою двору, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 значилось господарство, розташоване по вул. Шевченка, 107, в с. Олешів Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 10). Згідно копії технічного паспорту від 03.04.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди побудовані у період з 1970 по 1985 роки (а.с. 4-6).

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в рівних частках (по 1/3 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Шевченка, 107, с. Олешів Тлумацького району Івано-Франківської області.

Згідно копії свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_7 (позивачка) вона народилась 27.07.1972 року та її батьками вказано ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (відповідачка) (а.с. 22). Згідно копії свідоцтва про одруження ОСОБА_7 (позивачка) 08.09.2000 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище «Ніньовська», що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 21).

20.06.1997 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). 15.05.2000 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Ще за життя ОСОБА_4 посвідчила на імя онуки ОСОБА_7 (позивачка) та доньки ОСОБА_6 заповіт, яким заповіла їм по 1/2 частині всього належного їй на день смерті майна, що підтверджується копією заповіту від 03.11.1998 року (а.с. 11). Також вказаним заповітом було визначено, що у разі смерті ОСОБА_6 все майно переходить до ОСОБА_7 (позивачка).

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавців ОСОБА_5 та ОСОБА_4, для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Згідно копії довідки Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 282 від 17.03.2017 року (а.с. 9) ОСОБА_4 прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, успадкувавши належну йому 1/3 частину домоволодіння, оскільки вступила в управління спадковим майном, проводила похорон померлого, сплачувала страхові платежі, до дня смерті спадкодавця проживали разом та вели спільне господарство.

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 146/1998 від 12.08.1998 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області, з якої вбачається, що ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає (а.с. 47-50).

Після смерті ОСОБА_4 спадщину за заповітом прийняла позивачка, успадкувавши 1/2 частину всього належного ОСОБА_4 майна, оскільки вступила в управління спадковим майном, проводила похорон померлої, сплачувала страхові платежі, обробляла земельні ділянки, до дня смерті спадкодавця проживали разом та вели спільне господарство.

23.12.2016 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Враховуючи, те що ОСОБА_6 спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 не приймала, то за змістом заповіту, у разі її смерті, 1/2 частина належного ОСОБА_4 майна переходить до позивачки. Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом на 1/2 частину спадкового майна після смерті ОСОБА_4, яку не прийняла ОСОБА_6, оскільки у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 34).

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 37/2017 від 05.04.2017 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_10, з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає (а.с. 33-46), що також підтверджується письмовою заявою ОСОБА_2, яка є спадкоємцем першої черги за законом, про визнання позову (а.с.55).

Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по вул. Шевченка, 107, в с. Олешів Тлумацького району Івано-Франківської області, в т.ч.: на належну їй 1/3 частину домоволодіння та на 2/3 частини домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка в свою чергу успадкувала 1/3 частину даного домоволодіння після смерті чоловіка ОСОБА_5

Позивачці ОСОБА_1 в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_4, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Шевченка, 107, в с. Олешів Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_10 № 127/02-31 від 05.04.2017 року (а.с. 17).

Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

При такому вирішенні позову судові витрати, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, покласти на рахунок позивачки.

На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 61, 174, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Шевченка, будинок 107, с. Олешів, Тлумацький район, Івано-Франківська область, в тому числі: на належну їй 1/3 частину домоволодіння та на 2/3 частини цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4.

Судові витрати покласти на рахунок позивачки ОСОБА_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Тлумацький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча Н.І. Лущак