Справа № 720/602/17
Провадження № 2/720/448/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

за участю секретаря Лупу О.Д.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Мамалигівської сільської обєднаної територіальної громади Новоселицького району Чернівецької області та третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Мамалигівської сільської обєднаної територіальної громади Новоселицького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 03 серпня 2007 року померла його мати ОСОБА_4, після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку домоволодіння, яке розташовано по вул. Кобилянська, № 93 в с. Драниця Новоселицького району. Спадщину після її смерті як спадкоємці за законом першої черги по 1/6 частці спадкового майна прийняли він та її чоловік ОСОБА_5. 03 листопада 2013 року ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння, а саме на 1/3 частку майна, яка належала спадкодавцю як частка колишнього члена колгоспного двору та на 1/6 частку, яку він успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_4. Він як спадкоємець заповіту спадщину після смерті свого батька прийняв своєчасно. Однак, оскільки спадкодавці не отримали при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, він не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Просив суд визнати за ним право власності на 2/3 частки домоволодіння в порядку спадкування.

В ході судового розгляду до суду звернулася третя особа без самостійних вимог з зустрічним позовом до позивача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що їй станом на 15 квітня 1991 року належало на праві власності 1/4 частка спірного домоволодіння, як члену колишнього колгоспного двору, що не втратив права на частку в майні, після припинення існування колгоспного двору, а тому просила визнати за нею право приватної власності на 1/4 частку дворогосподарства.

В судовому засіданні представник позивача зменшив розмір позовних вимог, посилаючись на те, що після смерті батьків позивача відкрилася спадщина тільки на 1/2 частку домоволодіння, оскільки кожному із проживаючих у колишньому колгоспному дворі, в тому числі і відповідачці, належало по 1/4 частці домоволодіння.

Представник третьої особи зустрічний позов підтримав, зміненні первісні позовні вимоги визнав.

Представник Мамалигівської сільської обєднаної територіальної громади Новоселицького району Чернівецької області в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про те, що позови визнає та просить розглянути справу в його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний та зустрічні позови підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки Драницької сільської ради Новоселицького району № 380 від 18 лютого 2016 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Кобилянська, № 93 в с. Драниця Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали четверо осіб: подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_4 та їх діти ОСОБА_2 і ОСОБА_3, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/4 частці домоволодіння.

Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1965 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Драницької сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння.

Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роки особам на праві спільної сумісної власності.

Після смерті 03 серпня 2007 року ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 1/4 частку вказаного домоволодіння.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 7 від 14 квітня 2017 року вбачається, що ОСОБА_5 був чоловіком ОСОБА_4.

З свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії І-МИ № 221694 від 19 травня 2015 року вбачається, що його батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_4 як спадкоємці за законом першої черги по 1/8 частці домоволодіння прийняли її чоловік ОСОБА_5 та її син позивач ОСОБА_2, які на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Мамалигівської сільської ради Новоселицького району № 1370 від 29 вересня 2017 року та матеріалами спадкової справи.

03 листопада 2013 року ОСОБА_2 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина на 3/8 частку спадкового майна, а саме на його 1/4 частку майна колишнього колгоспного двору та на 1/8 частку, яку він успадкував за законом після смерті своєї дружини ОСОБА_4.

Згідно заповіту, який був складений 04 серпня 2009 року та посвідчений секретарем Драницької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець ОСОБА_5 заповів все своє майно позивачу ОСОБА_2.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 позивач як спадкоємець за заповітом прийняв своєчасно, звернувшись протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини із відповідною заявою до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Однак, у звязку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними зареєстрованих належним чином правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_4 та спадкоємцем по заповітом після смерті батька ОСОБА_2, спадщину після їх смерті прийняв своєчасно, інших спадкоємців немає, то право власності на ? частку домоволодіння слід визнати за ним в порядку спадкування після смерті своїх батьків.

Зважаючи на те, що на час подачі позову до суду, право третьої особи ОСОБА_3 на її частку в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося по теперішній час, оспорювалось позивачем, то суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову та визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/4 частку домоволодіння.

На підставі ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 328, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку домоволодіння, яке складається з житлового будинку літера «А», літньої кухні літера «Б», вбиральні літера «Д», огорожі № 1-5 та яке розташовано по вул. Кобилянська, № 93 в с. Драниця Новоселицького району Чернівецької області, а саме на 1/8 частку домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 та на 3/8 частки домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_3 на 1/4 частку домоволодіння, яке складається з житлового будинку літера «А», літньої кухні літера «Б», вбиральні літера «Д», огорожі № 1-5 та яке розташовано по вул. Кобилянська, № 93 в с. Драниця Новоселицького району Чернівецької області, як за колишнім членом колгоспного двору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: