Справа № 591/531/16-ц
Провадження № 2/591/61/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2017 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Прокудіної Н.Г.

при секретарі Майборода А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Перша Сумська державна нотаріальна контора Сумської облсті, ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину по відчуженню автомобіля, витребування автомобіля, визнання права власності на 1/6 частину автомобіля, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та остаточно уточнивши позовні вимоги, мотивує тим, що ОСОБА_5 є матірю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . З 26.10.2002 року і до моменту смерті мати перебувала в шлюбі з ОСОБА_2. За час шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_5 ними було набуто наступне майно : житловий будинок за адресою : м.Суми пров. Ватутіна, 1, приватизована земельна ділянка за адресою : м.Суми , пров. Ватутіна, 1, кадастровий номер :03:012:0005; грошові вклади в банківських установа. Також 14.07.2011 року був придбаний автомобіль марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS у Сумській філії АК «Богдан-Автомоторс», зареєстрований Сумським МРЕО за номером ВМ 9798 АР. 28.02.2015 року померла ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Після смерті ОСОБА_5 до Першої Сумської нотаріальної контори звернулись спадкоємці першої черги ОСОБА_1, син ОСОБА_4 та чоловік матері ОСОБА_2. З 28.02.2015 року ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є співвласниками майна, придбаного під час шлюбу ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_5 : житлового будинку, земельної ділянки, грошових вкладів, а також автомобіля. ОСОБА_2 до нотаріальної контори були надані для оформлення спадщини документи на жилий будинок та земельну ділянку. 07.10.2015 року нотаріальною конторою були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку від ? частки житлового будинку, земельної ділянки, грошових вкладів. Однак нотаріусом не було видано ОСОБА_1 свідоцтва про право власності за законом на 1/3 частку від ? частини автомобіля HYUNDAI Elantra 1.6 GLS , оскільки відповідачем не надано було свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Як стало відомо ОСОБА_2 12.08.2015 року одноосібно без його згоди та згоди ОСОБА_4 розпорядився спадковим майном та здійснив відчуження спадкового майна автомобіля HYUNDAI Elantra 1.6 GLS за 10000 доларів США (еквівалентно 213715, 00 грн. за курсом НБУ) на користь ОСОБА_3, який на даний час є власником спірного автомобіля. Право власності на зазначений автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку серії ААЄ № 178148 від 12.08.2015 р., виданої ТОВ «Престиж Авто» м.Харкова, та на даний час реєстраційний номер автомобіля АХ 0109ЕА. Просить визнати недійсним правочин щодо відчуження ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 автомобіля марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS , який зареєстрований за номером АХ0109ЕА, витребувати у ОСОБА_3 автомобіль марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS , який зареєстрований за номером АХ0109ЕА, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частини автомобіля марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS , стягнути моральну шкоду в розмірі 5000, 00 грн., стягнути з відповідачів судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали , просять в задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю, оскільки зазначений автомобіль не може мати статус спільної сумісної власності подружжя.

Представник третьої особи Першої Сумської державної нотаріальної контори Сумської області в письмовій заяві просить справу розглядати у його відсутність.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухав учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного .

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні .

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є дітьми ОСОБА_5, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.8,9 том 1).

З 26.10.2002 року і до моменту смерті ОСОБА_5 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 5 том 1).

За час шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_5 ними було набуто наступне майно : житловий будинок за адресою : м.Суми пров.Ватутіна, 1, приватизована земельна ділянка за адресою : м.Суми , пров. Ватутіна, 1, кадастровий номер :03:012:0005; грошові вклади в банківських установа.

Також 14.07.2011 року був придбаний автомобіль марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS у Сумській філії АК «Богдан-Автомоторс», зареєстрований Сумським МРЕО за номером ВМ 9798 АР, що підтверджується листом Відділу управління превентивної діяльності ГУ НП в Сумській області № 10/С-29 аз від 12.11.2015 року (а.с.7 т.1).

28.02.2015 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6 том 1).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне їй майно.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

В силу ч.1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже, після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями першої черги є її син ОСОБА_1, син ОСОБА_4 та чоловік ОСОБА_2

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Для реалізації свого права на тримання спадщини до Першої Сумської нотаріальної контори звернулись спадкоємці першої черги ОСОБА_1, син ОСОБА_4 та чоловік матері ОСОБА_2

З 28.02.2015 року ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є співвласниками майна, придбаного під час шлюбу ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_5 : житлового будинку, земельної ділянки, грошових вкладів, а також автомобіля , що підтверджується копією спадкової справи № 329/2015 щодо майна померлої 28 лютого 2015 року ОСОБА_5 (а.с.55-66 том 1)

ОСОБА_2 до нотаріальної контори були надані для оформлення спадщини документи на жилий будинок та земельну ділянку. 07.10.2015 року нотаріальною конторою були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку від ? частки житлового будинку, земельної ділянки, грошових вкладів.

Однак нотаріусом не було видано ОСОБА_1 свідоцтва про право власності за законом на 1/3 частку від ? частини автомобіля HYUNDAI Elantra 1.6 GLS , оскільки відповідачем ОСОБА_2 не було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 12.08.2015 року одноосібно без згоди позивача та згоди ОСОБА_4 розпорядився спадковим майном та здійснив відчуження спадкового майна автомобіля HYUNDAI Elantra 1.6 GLS за 10000 доларів США (еквівалентно 213715, 00 грн. за курсом НБУ) на користь ОСОБА_3, який на даний час є власником спірного автомобіля.

Право власності на зазначений автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку серії ААЄ № 178148 від 12.08.2015 р., виданої ТОВ «Престиж Авто» м.Харкова, та на даний час реєстраційний номер автомобіля АХ 0109ЕА (а.с.68 том 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку ( доходу ).

Статтею 63 цього Кодексу передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

На підставі ч. 1 ст. 66 СК України подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності.

Ч. 1 ст. 369 ЦК України передбачає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Враховуючи, що автомобіль було придбано 14.07.2011 року в період перебування в шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , він є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тому частка , на яку відкрилась спадщина складає ? частина автомобіля. ? частка спірного автомобіля повинна була бути поділена між трьома спадкоємцями за законом по 1/6 за кожним.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно зі ст 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того за ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 217 цього ж Кодексу недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Враховуючи, що ОСОБА_2 при продажу автомобіля не мав прав відносно частки цього майна, тому він не мав необхідний обсяг цивільної дієздатності відносно цього майна, тому правочин в частині його волевиявлення є недійсним.

Таким чином вимоги щодо визнання недійсним правочину відчуження ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 автомобіля марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS , який зареєстрований за номером АХ0109ЕА, є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Необхідно визнати недійсним правочин щодо відчуження ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 автомобіля марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS , який зареєстрований за номером АХ0109ЕА.

Витребувати у ОСОБА_3 автомобіль марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS , який зареєстрований за номером АХ0109ЕА.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частини автомобіля марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS .

В своїх запереченнях відповідач зазначає, що автомобіль Ореl Vесtrа був ним проданий 02.06.2004 р., а 03.06.2004 р. придбав автомобіль ЗАЗ Dаеwоо Lаuоs за кошти від продажу автомобіля 02.06.2004 р., та частину грошей використав з пенсії. Відповідач зазначає, що даний автомобіль, ЗАЗ Dаеwоо Lаuоs продав 18.09.2008 р., та заощадив ці гроши, в подальшому 14.07.2011 р. за заощаджені гроші від продажу квартири, земельної ділянки, легкового автомобіля ЗАЗ Dаеwоо Lаuоs та власних грошових коштів , сформованих за рахунок пенсійних виплат у 2001-2006 р.р. придбав автомобіль

HYUNDAI Elantra 1.6 GLS 2011 р.в..

Свідок ОСОБА_6 пояснив у судовому засіданні, що він придбав автомобіль у 2004 р. у ОСОБА_2, гроші передав йому.

Однак даний факт не свідчить про те, що спірний автомобіль не є спільним майном подружжя та що саме за грошові кошти від реалізації даного автомобіля придбано було автомобіль HYUNDAI Elantra 1.6 GLS 2011 р.в..

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що спірний автомобіль дійсно належить йому особисто і що не є спільним майном подружжя, не навів належних, допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в його запереченні, відсутні докази, що дійсно за кошти відповідача, які йому особисто належать, та за кошти від продажу автомобіля Ореl Vесtrа був придбаний автомобіль ЗАЗ Dаеwоо Lаuоs та в подальшому придбаний автомобіль

HYUNDAI Elantra 1.6 GLS 2011 р.в. та що була домовленість з дружиною, що він буде використовувати пенсію на свої власні потреби та що спірний автомобіль належить тільки йому.

Факт того, що ОСОБА_5 не отримувала посвідчення водія та за нею не зареєстровані транспортні засоби не може свідчити про те, що автомобіль HYUNDAI Elantra 1.6 GLS 2011 р.в. не є спільним майном подружжя.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини та зважаючи на вищезазначені приписи нормативно-правових актів, якими врегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

Позивач в судовому засіданні не представив доказів погіршення його стану здоров'я у зв'язку з хвилюваннями, спричиненими посяганням на його право власності та не надав доказів вчинення додаткових зусиль для організації свого життя.

Сам факт неотримання майна в порядку спадкування не є безумовною підставою для стягнення моральної шкоди.

Також суд звертає увагу, що Верховний суд України в своїй постанові Пленуму від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (п.4) зазначає, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Натомість, позивачем не обґрунтовано визначений ним розмір моральної шкоди в сумі 5000 грн., а також не надано жодних доказів в обґрунтування заявленої суми відшкодування моральної шкоди, що також обумовлює відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, відповідачі повинні відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати, повязані з розглядом даної справи : 2033 грн. 18 коп. судового збору кожний .

Керуючись ст.ст. 10, 11, 213-215 , 218 ЦПК України, ст. 368, 1226, 1268 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним правочин щодо відчуження ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 автомобіля марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS , який зареєстрований за номером АХ0109ЕА.

Витребувати у ОСОБА_3 автомобіль марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS , який зареєстрований за номером АХ0109ЕА.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частини автомобіля марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в дольовому порядку повернення судового збору в сумі 4066,35 грн., по 2033,18 грн. з кожного.

В задоволенні інших вимог відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст виготовлено та підписано 04 липня 2017 року.

Суддя Н.Г.Прокудіна