АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/1252/17 Доповідач: Ігнатенко П.Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
СекретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт», третя особа Міністерство інфраструктури України про визнання незаконним наказу про звільнення, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що незаконно звільнений з посади в.о. заступника директора з безпеки за ч.2 ст. 41 КЗпП України у звязку із втратою довіри. Після уточнення позовних вимог, в звязку з тим, що наказом від 29.12.2016 року №467-к скасовано наказ про звільнення позивача, ОСОБА_5 просить визнати незаконним наказ ДП «Херсонський морський торговельний порт» №431-к від 09.12.2016 року про звільнення з посади в.о. заступника директора з безпеки за ч.2 ст. 41 КЗпП України (у звязку з втратою довіри) та стягнути відшкодування моральної шкоди в сумі 10000,00 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 квітня 2017 року позов задоволено, визнано незаконним наказ в.о. директора Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» ОСОБА_6 №431-к від 09.12.2016 року про звільнення з посади в.о. заступника директора з безпеки за ч.2 ст. 41 КЗпП України (у звязку із втратою довіри).

Стягнуто на користь позивача відшкодування моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., в дохід держави з відповідача стягнуто судовий збір в сумі 1929,20 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду Державне підприємство «Херсонський морський торговельний порт» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. При цьому просить взяти до уваги, що на момент розгляду справи судом, наказ про звільнення вже визнаний недійсним, трудові відносини відновлені, а тому відсутні підстави для визнання недійсним цього наказу та відшкодування моральної шкоди.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, заслухавши осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що з 01.09.2016 року ОСОБА_5 займав посаду в.о. заступника директора з безпеки ДП «Херсонський морський торговельний порт» (а.с.6).

Наказом №431-к від 09.12.2016 року ОСОБА_5 звільнений за ч.2 ст. 41 КЗпП України (у звязку із втратою довіри) (а.с.5).

Згідно наказу №467-к від 29.12.2016 року скасовано наказ про припинення трудового договору з ОСОБА_5 (а.с.33).

Суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення в частині визнання незаконним наказу про звільнення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, враховуючи те, що факти, які б давали підстави для звільнення його за вказаним формулюванням підприємством-відповідачем не доведені, а судом не встановлені. Окрім того, посада, яку займав позивач не відноситься до переліку посад осіб, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності і не доведено покладення на нього таких обовязків, посадова інструкція суду не надана. Також з матеріалів справи вбачається, що процедура звільнення працівника за ініціативою адміністрації не дотримана.

За таких обставин, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про незаконність наказу від 09.12.2016 року про звільнення ОСОБА_5 в звязку із втратою довіри.

В зазначеній вище частині задоволених позовних вимог, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції і доводи апеляційної скарги в цій частині до уваги не приймаються, як позбавлені правового обґрунтування.

Разом з тим, в частині задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000,00 грн. повністю погодитись не можна.

Так, відповідно до діючого законодавства підставою для відшкодування моральної шкоди є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин.

Разом з тим, встановивши, незаконність дій відповідача щодо ухвалення наказу про звільнення від 09.12.2016 року, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зазначений наказ скасований 29.12.2016 року, тобто через нетривалий час.

За таких обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції щодо заподіяння моральної шкоди ОСОБА_5, оскільки незаконним наказом про звільнення позивачу заподіяно душевні страждання у вигляді переживань в звязку з тим, що він був незаконно звільнений, позбавлений джерела існування, мав докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя своїх близьких, однак тривалість такого порушення незначна, а тому сума відшкодування моральної шкоди в сумі 10000,00 грн. безпідставно завищена та визначена судом першої інстанції без дотримання вимог розумності і справедливості.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів викладених в апеляційній скарзі, в звязку з чим рішення суду в частині розміру стягнутого на користь позивача відшкодування моральної шкоди підлягає зміні зі зменшенням суми стягнення з 10000,00 грн. до 1000,00 грн. В решті рішення законне і обґрунтоване.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт», - задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 квітня 2017 року, - змінити в частині розміру стягнутої на користь ОСОБА_5 з Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» відшкодування моральної шкоди, зменшивши суму стягнення з 10000,00 гривень до 1000,00 гривень.

В решті це ж рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

ОСОБА_3