Категорія 27Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої : Копаничук С.Г.

Суддів: Сала Т.Б. , Оніщука В.В.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

за участю представника позивача Ткача Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Вінницького міського суду від 14.04.2017 року ,-

В с т а н о в и л а :

19.08.2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 21.11.2007 року банк уклав з відповідачем кредитний договір № VІVЗАЕ00000478, відповідно до якого ПАТ КБ "Приватбанк" надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 11211,75 дол. США зі сплатою 29,23% річних на суму залишку заборгованості на термін до 20.11.2012 року.Відповідачка належним чином не виконувала обов'язки за договором , внаслідок чого станом на 12.08.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 41 392 долари США, а саме: за кредитом - 6 116,35 долари США;за відсотками 2 105,35 долари США; по комісії - 513 долари США ; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 30 676,59 долари США ; штраф (фіксована частина) -10,08 долари США; штраф (процентна складова) -1970,59 долари США.

В ході розгляду справи товариство, з врахуванням ухваленого рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 29.02.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 14178,99 дол. США, зменшило позовні вимоги, просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № VІVЗАЕ00000478 від 21.11.2007 року у розмірі 26 910,96 дол. США, а саме : заборгованість за відсотками 146,67 долари США;заборгованість по комісії -198,39 долари США, пені - 25 565,9 долари США ,процентна складова штрафу - 17,25 долари США.

Рішенням Вінницького міського суду від 14.04.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права ,а по справі ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю . Зазначили, що суд не звернув належної уваги на те, що заборгованість за попередніми судовими рішеннями Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.04.2009 року та Ленінського районного суду м. Вінниці від 29.02.2012 року не погашена боржником ,а договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань. Тому наявність попередніх судових рішень не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги ,колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 21.11.2017 року за кредитним договором № VІVЗАЕ00000478 ПАТ КБ "Приватбанк" надав ОСОБА_3 споживчий кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 11211,75 дол. США на термін до 20.11.2012 року зі сплатою відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості. В забезпечення виконання зобов'язань був заставлений автомобіль RENAULT KANGOO НОМЕР_1.

Внаслідок порушення відповідачкою своїх обов'язків за договором банк станом на 12.08.2016 року нарахував їй заборгованість в розмірі 41 392 долари США, а саме: за кредитом - 6 116,35 долари США;за відсотками 2 105,35 долари США; по комісії - 513 долари США ; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 30 676,59 долари США ; штраф (фіксована частина) -10,08 долари США; штраф (процентна складова) -1970,59 долари США.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.04.2009 року було задоволено позов банку та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» всю загальну заборгованість за кредитним договором станом на 30.12.2008 року в сумі 60439,76 грн.(7849,32 долари США),в тому числі з кредиту , комісії та пені.

Заочним рішенням Ленінського районного суду від 29.02.2012 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором станом на 23.06.2011 року в розмірі 14 178,99 доларів США ,що еквівалентно 113006,55 грн. ,з яких повторно стягнута заборгованість за кредитом 7794,53 долари США ,1958 ,68 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом ; 315,09 доларів США - заборгованість з комісій ; 4 110,69 доларів США - пені та 5900,35 грн. - штрафу, що еквівалентно 740,32 доларів США ,а також судові витрати у справі.

З врахуванням постановлених попередніх судових рішень про стягнення з відповідчки заборгованості за вказаним догвором та часткового погашення заборгованості ,банк зменшив позовні вимоги до 26 910,96 дол. США, а саме : заборгованість за відсотками - 146,67 долари США; заборгованість по комісії -198,39 долари США, пені - 25 565,9 долари США ,процентна складова штрафу - 17,25 долари США.

Відмовляючи у задоволенні позову ,суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належними допустимими доказами не доведено підстави нарахування та конкретний розмір заборгованості відповідачки за договором.

З наведеними підставами можна погодитись , виходячи з наступного.

Стаття 10 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Встановлено, що 21.11.2007 року банк уклав з відповідачкою кредитний договір № VІVЗАЕ00000478, відповідно до якого ПАТ КБ "Приватбанк" надав ,а ОСОБА_3 отримала споживчий кредит у вигляді непонолювальної кредитної лінії строком по 20.11.2012 року у розмірі 11211,75 дол. США ,зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячним погашенням у розмірі 197,79 доларів США .

Виконання даного договору забезпечено заставою придбаного автомобіля RENAULT KANGOO НОМЕР_1.

Внаслідок порушення відповідачкою своїх обов'язків за договором банк станом на 12.08.2016 року нарахував їй заборгованість в розмірі 41 392 долари США, а саме: за кредитом - 6 116,35 долари США;за відсотками 2 105,35 долари США; по комісії - 513 долари США ; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 30 676,59 долари США ; штраф (фіксована частина) -10,08 долари США; штраф (процентна складова) -1970,59 долари США.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.04.2009 року було задоволено позов банку та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» всю загальну заборгованість за кредитним договором станом на 30.12.2008 року в сумі 60439,76 грн.(7849,32 долари США),в тому числі з кредиту , комісії та пені.

Заочним рішенням Ленінського районного суду від 29.02.2012 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором станом на 23.06.2011 року в розмірі 14 178,99 доларів США ,що еквівалентно 113006,55 грн. ,з яких повторно стягнута заборгованість за кредитом 7794,53 долари США ,1958 ,68 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом ; 315,09 доларів США - заборгованість з комісій ; 4 110,69 доларів США - пені та 5900,35 грн. - штрафу, що еквівалентно 740,32 доларів США ,а також судові витрати у справі.

З врахуванням постановлених попередніх судових рішень про стягнення з відповідчки заборгованості за вказаним догвором та часткового погашення заборгованості ,банк зменшив позовні вимоги до 26 910,96 дол. США, а саме : заборгованість за відсотками - 146,67 долари США; заборгованість по комісії -198,39 долари США, пені - 25 565,9 долари США ,процентна складова штрафу - 17,25 долари США.

Постановляючи рішення у справі суд першої інстанції вірно виходив з того, що банк , пред'явивши в зв'язку з порушенням відповідачкою своїх обов'язків позови до суду про дострокове стягнення усієї заборгованості за договором ,в тому числі комісії та пені, і стягнувши її попередніми судовими рішеннями, змінив строк виконання зобов'язань за договором на такий що настав ,а тому подальші нарахування заборгованості за договором є безпідставними , між сторонами існують лише правовідносини з невиконаних грошових зобов'язань. З врахуванням викладеного та відсутності належних і допустимих доказів підстав нарахування та конкретного розміру заборгованості за зменшеними вимогами ,суд підставно дійшов висновку про недоведеність позовних вимог і відмовив у позові. При цьому суд обгрунтовано послався у рішенні на правові позиції Верховного Суду України ,висловлені у постановах від 27.01.2016 року у справі №6-990 цс-15 та від 02.12.2015 року у справі №6-1707 цс15 ,а також від 06.07.2016 року у справі №6-118цс16.

Колегія суддів вважає,що суд вірно встановив обставини у справі ,належним чином перевірив та оцінив надані докази у їх сукупності, вірно визначив спірні правовідносини і застосував норми права та правові позиції Верховного Суду України та дійшов підставного висновку про недоведеність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про невірність висновків суду та невідповідність їх обставинам справи є безпідставними.

Згідно ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає. спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доводи скарги про неврахуванням судом того, що позовні вимоги щодо розміру заборгованості на суму 26 910,96 доларів США підтверджені розрахунком , що міститься в матеріалах справи спростовуються матеріалами справи, у яких такий розрахунок відсутній.

Матеріали справи не містять розрахунку до зменшених позовних вимог ,строків, від яких нараховувалась така заборгованість, первинних документів на підтвердження вимог та будь-яких інших належних і допустимих доказів ,що підтверджують подальші правові підстави для нарахування відсотків, комісії і пені , про стягнення яких заявлено позов та виключають можливість перевірки правильності їх нарахування позивачем. Внаслідок цього не надані належні та допустимі докази часу виникнення, дат нарахування та відтак підстави визначення конкретного розміру заборгованості ,що виключає стягнення її судом. З врахуванням викладеного висновок суду про недоведеність позовних вимог в розмірі 26 910,96 доларів США є вірним.

Доводи апеляційної скарги про те,що заборгованість з відсотків ,комісії обрахована за період строку дії договору, а тому підлягає стягненню ,не заслуговують на увагу,оскільки звернувшись до суду за достроковим стягненням усієї заборгованості на той час та отримавши судові рішення про її стягнення , банк змінив строк виконання зобов'язань на такий ,що настав, що виключає подальшу сплату відсотків та комісії та нарахування заборгованості .На переконання суду неотримані банком внаслідок неналежного виконання боржником умов кредитного договору відсотки за користування кредитом та комісія ,після зміни кредитором строку виконання основного зобов'язання і дострокового стягнення усієї заборгованості за договором, переходять в розряд отриманих з вини позичальника збитків у вигляді неотриманих доходів, вимог про стягнення яких позивач не заявляв.

Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року« Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за не виконання грошового зобов' язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов' язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

У випадку реалізації кредитором права на дострокове стягнення заборгованості за кредитом через порушення боржником умов кредитного договору ,що фактично означає односторонню відмову кредитора від договору, шляхом дострокового стягнення за рішенням суду всієї існуючої на той час заборгованості за кредитом, договірні зобов'язання по між сторонами припиняються, проте правовідносини сторін не припиняються, так як переходять в площину зобов'язальних з повернення заборгованості, які діють до повного виконання боржником своїх зобов'язань та щодо яких застосовуються положення ст.625 ЦК України.

Тому рішення суду в цій частині є обґрунтованим ,а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Виходячи з викладеного ,а також того, що чинним законодавством не передбачено притягнення двічі до цивільно - правової відповідальності одного виду за одне і те саме цивільне правопорушення ,а пеня за порушення строків розрахунків за рішенням судів уже двічі стягувалася з відповідачки ,також безпідставні доводи скарги щодо неправомірної відмови у позові в частині стягнення пені.

Крім того, банк слід зазначити ,що ПАТ КБ «Приватбанк» обраховував заборгованість з комісії та пені, що є санкцією за порушення ,у доларах США.

Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України ).Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відтак ,доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду ґрунтується на наданих та досліджених доказах та вірно встановлених обставинах справи , ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Вінницького міського суду від 14.04.2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий: Копаничук С.Г.

Судді: Оніщук В.В.

/підписи/

Сало Т.Б.

Згідно з оригіналом: