Справа № 357/2632/17 Головуючий у І інстанції Цуранов А. Ю.
Провадження № 22-ц/780/3238/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 03.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

03 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С.В.

суддів: Березовенко Р.В.,

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Спеней І.С.

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вимогами до відповідача про стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Ухвалю Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2017 року відкрито провадження у справі.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою повернути справу до суду першої інстанції для вирішення питання про передачу справи до належного суду. Посилався на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм процесуального права.

Сторони в судове засідання не зявилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь головуючого, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню за такого.

Згідно із ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відкриваючи провадження у справі, суддя першої інстанції виходив із того, що справа підсудна Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, оскільки вони відповідають матеріалам справи і узгоджуються з вимогами закону.

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 110 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням. Позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

Згідно із п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

При вирішені позовів пов'язаних із захистом прав споживачів, суди повинні враховувати роз'яснення Верховного Суду України, що містяться в Постанові Пленуму «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996 року.

Як вбачається з розяснень викладених в п. 1 вказаної Постанови Пленуму, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємства. Оскільки Законом не визначено певних меж його дії, то судам слід враховувати, що до відносин, які ним регулюються, належать і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операції, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

При цьому під послугами, відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», слід розуміти діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

В даному випадку спір між сторонами виник стосовно укладеного договору банківського вкладу, відповідно банківський вклад - є однією із послуг банку, яка спрямована на надання вкладнику (фізичній особі) матеріальних благ у вигляді отримання відсотків за користування банком його коштами.

Крім того, характер фінансово-кредитних відносин, стороною в яких є фізична особа, а також використані у Законі України «Про захист прав споживачів» терміни «споживчий кредит», «фінансова установа», «фінансова послуга» дають підстави вважати, що правовідносини, які виникають із кредитних договорів, договорів банківського вкладу, договорів страхування, підпадають під дію цього Закону.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції вимог процесуального права під час визначення підсудності не знайшли своє підтвердження, оскільки ОСОБА_3 звернулася за захистом порушеного права за своїм зареєстрованим місцем проживання, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 ЦПК України.

За наведеного, апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а ухвалу районного суду належить залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 209 ст. ст. 218, 303-304, п. 1, ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: Р.В. Березовенко

ОСОБА_2