Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Запорізького міського голови ОСОБА_5, директора Запорізьких міських електричних мереж ОСОБА_6, про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду

м. Запоріжжя від 21 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 30 червня 2016 року,

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням міського виконавчого комітету

м. Запоріжжя від 21 січня 1991 року їй надана безстрокова стовідсоткова пільга по сплаті житлово-комунальних послуг, яку вона отримувала тривалий час. Рішенням Запорізької міської Ради народних депутатів від 28 лютого 1995 року скасовано рішення виконавчого комітету міської Ради народних депутатів від 12 січня 1995 року «Про надання пільг ОСОБА_4 в частині, яка прирівнює її по пільгам до учасника Великої Вітчизняної війни» та доручено міськвиконкому розглянути питання про можливість встановлення ОСОБА_8 пільг по оплаті житлово-комунальних послуг, виходячи з її матеріального становища.

Вказувала, що з 1995 року по Запорізький міський голова ОСОБА_5 скасував дану пільгу. Через наявність заборгованості, 24 листопада 2014 року її квартиру було відключено від мережі енергопостачання. Зазначала, що через відсутність електроенергії в квартирі та погане самопочуттям, вона систематично травмується.

Ураховуючи наведене, просила зобов'язати Запорізького міського голову ОСОБА_5 виконувати рішення сесії Ради народних депутатів

м. Запоріжжя від 28 лютого 1995 року та стягнути з відповідачів по

20 000 грн моральної шкоди з кожного.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя

від 21 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 30 червня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської Ради народних депутатів від 21 січня 1991 року на ОСОБА_4 було поширено пільги, якими користувалася її родина у розмірі 50% вартості комунальних послуг.

Рішенням Запорізької міської Ради народних депутатів від 28 лютого 1995 року скасовано рішення виконавчого комітету міської Ради народних депутатів від 12 січня 1995 року «Про надання пільг ОСОБА_4 в частині, яка прирівнює її по пільгам до учасника Великої Вітчизняної війни» та доручено міськвиконкому розглянути питання про можливість встановлення ОСОБА_8 пільг по оплаті житлово-комунальних послуг, виходячи з її матеріального становища.

Листом районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району від 18 лютого 2014 року ОСОБА_4 повідомлено про те, що

з 1 січня 2011 року міською комплексною програмою соціального захисту населення м. Запоріжжя на 2011-2013 роки, затвердженою рішенням Запорізької міської ради від 29 жовтня 2010 року, не передбачено надання додаткової матеріальної допомоги на оплату житлово-комунальних послуг.

Листом ВАТ «Запоріжжяобленерго» від 28 листопада 2014 року ОСОБА_4 повідомлено, що на особовому рахунку квартири АДРЕСА_1 станом на 29 липня 2014 рік існувала заборгованість в розмірі 265,08 грн, тому здійснено відключення даної квартири від мережі енергопостачання.

24 листопада 2014 року здійснено повторне відключення вказаної квартири, у зв'язку з самовільним підключенням споживачем до електромереж.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України.

Судом вірно встановлено, що обраний позивачем захист порушеного права на отримання 100% пільги по сплаті житлово-комунальних послуг шляхом зобов'язання Запорізького міського голови та директора Запорізьких міських електричних мереж виконувати рішення сесії Ради народних депутатів м. Запоріжжя від 28 лютого 1995 року та стягнення з кожного відповідача моральної шкоди не є належним способом захисту цивільних прав та інтересів визначеним у ст. 16 ЦК України, оскільки невиконання вказаного рішення не призводить до захисту чи відновлення права позивача на відповідні пільги. Вказаним рішенням не встановлювалась пільги позивачу, а доручено міськвиконкому розглянути питання про можливість встановлення ОСОБА_8 пільг по оплаті житлово-комунальних послуг, виходячи з її матеріального становища,

Разом із тим, позивачу роз'яснено про те, що вона не позбавлена права на судовий захист свого права у разі звернення до суду із відповідними вимогами, які відповідатимуть характеру порушеного права і головне призведуть до захисту чи відновлення права позивача на відповідні пільги, до того ж ОСОБА_4 має право звернутись за отриманням безоплатної правової допомоги.

Посилання в касацій скарзі на стан здоров'я заявника не може бути підставою для скасування рішення суду, ухваленого відповідно до закону.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до аналізу законодавства та висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_4 відхилити, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.С.Ткачук

І.М.Фаловська