У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши заяву про поновлення строку на касаційне оскарження Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» і касаційну скаргу на рішення Валківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про стягнення коштів та компенсації за спричинену моральну шкоду,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» про стягнення коштів та компенсації за спричинену моральну шкоду та просив визнати пункт 12.12 договору недійсним, розірвати договір фінансового лізингу та стягнути з відповідача сплачені кошти в сумі 94200 грн, сплачену комісію банку в сумі 1130,40 грн та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 11 вересня 2015 року він уклав договір фінансового лізингу з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон».

Під час укладення договору, вважав, що після сплати ним певних платежів, йому буде передано автомобіль згідно договору, однак після сплати сум в розмірі 78500 грн та 15700 грн, всупереч умов договору, предмет лізингу (автомобіль) йому переданий не був, у зв'язку з чим вимушений був звернутися до суду з вказаним позовом.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18 травня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 002901 від 11 вересня 2015 року, укладений між ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» та ОСОБА_2

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_2 сплачені кошти в розмірі 94200 грн та сплачену комісію банку в розмірі 1130,40 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Одночасно ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» ставить питання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Валківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2016 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 18 травня 2017 року із посиланням на поважність причин пропуску цього строку.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Оскільки зі змісту заяви та матеріалів касаційної скарги вбачається, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню на підставі ст. 325 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що договір фінансового лізингу №002901 від 11 вересня 2015 року містить несправедливі умови відносно споживача, а тому підлягає визнанню недійсним. Відповідно підлягає стягненню кошти, які були сплачені позивачем на виконання договору в сумі 94200 грн, а також понесені витрати на сплату комісії в розмірі 1130,40 грн.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон»строк на касаційне оскарження рішення Валківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2016 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 18 травня 2017 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон»на рішення Валківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про стягнення коштів та компенсації за спричинену моральну шкоду, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ