Ухвала

Іменем України

11 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

УмновоїО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності та вселення за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_2, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3, звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_3 є єдиним власником квартири АДРЕСА_1 на підставі двох договорів дарування, згідно з якими вона отримала від своїх батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по Ѕ частині у праві власності на вказану квартиру. Проте, після відчуження своєї частини у вищевказаній квартирі ОСОБА_4 не передала позивачу ключі від квартири, у зв'язку з чим доступу до своєї власності ОСОБА_2 не має. Крім того, у вищевказані квартирі безпідставно проживає ОСОБА_5, який також не надає позивачу доступу до квартири, чим порушує її право власника.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3, просила усунути перешкоди у здійсненні нею своїх прав шляхом виселення ОСОБА_5 з належної їй квартири та, відповідно, вселення її до зазначеного житла.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року, позов ОСОБА_2, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3, частково задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_2 у здійсненні нею права власності на житло шляхом вселення її у квартиру АДРЕСА_2. Виселено ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_3 без надання іншого житлового приміщення. В іншій частині позову ОСОБА_2, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3, відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про виселення з вищевказаної квартири без надання іншого житлового приміщення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Судові рішення в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності та вселення не оскражені, тому в касаційному порядку не переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що неповнолітній ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2.

Пред'являючи позов, ОСОБА_2 посилалась на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не визнають її право власності та здійснюють перешкоди у користуванні належною їй квартирою.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Виселяючи ОСОБА_5 зі спірної квартири, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку про те, що він не довів належними та допустимими доказами наявності у нього права на проживання у цій квартирі. При цьому він чинить перешкоди позивачеві у користуванні належною їй квартирою.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 про те, що він має право на квартиру ним не підтверджені, доказів з цього приводу він не надав. Позовних вимог про це у даній справі він не заявляв.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Умнова