Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/11/17
Провадження № 2/391/65/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2017р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області:

Головуюча - суддя Мумига І.М.

за участю секретаря - Качинської О.В.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

представника третьої особи - Карандєєва Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, треті особи служба у справах дітей Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Компаніївський районний сектор Державної міграційної служби в Кіровоградській області, приватний нотаріус Любарська Людмила Анатоліївна про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про: визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який посвдчений приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області - Любарською Людмилою Анатоліївною 31 липня 2013 року та зареєстрований в реєстрі за № 119 недійсним; визнання договору купівлі-продажу присадибної земельної ділянки, який посвідчний приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Любарською Людмилою Анатоліївною 16.08.2013 року та зареєстрований в реєстрі за № 1240 недійсним.

В позовній заяві позивачка пояснила, що з відповідачем ОСОБА_6 вона перебувала в шлюбі з 14.08.2006 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1. Також, в неї є ще один малолітній син - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. За час проживання в зареєстрованому шлюбі ними спільно було придбано житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1, (надалі спірний будинок).

На початку липня 2013 року її батько - ОСОБА_10 домовився з її чоловіком - ОСОБА_6 відчужити спірний будинок ОСОБА_2 на невідомих для неї умовах. Батько та чоловік гарантували та запевнили її, що на отриманні від продажу будинку кошти придбають для неї та дітей інше житло в м. Кропивницький, запевнивши таким чином її у тому, що малолітні діти та вона, будуть обов'язково мати інше житло, з належними житло - побутовими умовами достатніми для повноцінного розвитку дітей. Вона погодилась, адже довіряла рідним. Батько взяв у неї паспорт та повідомив, що разом з ОСОБА_6 вони зберуть всі необхідні документи і їїі, у разі необхідності, потрібно буде на п'ять хвилин з'явитись до нотаріальної контори для підписання якоїсь заяви. До нотаріальної контори вона не з'являлась та ніякої заяви - згоди не підписувала.

31.07.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі - продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який посвідчений приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області, - Любарською Людмилою Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 119. Крім цього, 16.08.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі - продажу присадибної земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області, - Любарською Людмилою Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 1240. Істотні умови укладання вищезазначених договорів їй, на той час, відомі не були, оскільки її завірили, що це все зроблено було в її інтересах та в інтересах її малолітніх дітей.

Щодо її перереєстрації у Компаніївському районному секторі Державної міграційної служби їй також нічого відомо не було, адже свій паспорт вона отримала в середині 2014 року, оскільки, як пояснив батько, він йому був необхідний для оформлення іншого житла на її ім'я. Після отримання свого паспорта вона дізналась, що була перереєстрована на іншу адресу, АДРЕСА_2. Дійсно, після викладених обставин, її батько придбав житло по АДРЕСА_3. В якому одночасно почали проживати її батьки, сестра з чоловіком та дітьми і вона, зі своїми дітьми. Батько знову запевнив її, що це тимчасово і він, невдовзі вирішить своє житлове питання та житлове питання її сестри.

Влітку 2016 року, коли вона відверто поговорила зі своїм батьком, щодо обставин відчуження спірного будинку, він повідомив їй, що вона не являється власником домоволодіння по АДРЕСА_3 та сказав, щоб вона забирала свої речі та вибиралась з вищезгаданого будинку разом з дітьми. Після аналізу вищевикладених обставин вона зрозуміла, що відносно неї та її дітей, близькими їй людьми, були вчиненні шахрайські дії. 09.11.2016 року нею було подано заяву до поліції про вчинення відносно неї ОСОБА_10 шахрайських дій. В даний час, вона та діти залишились без будь-якого власного житла. Вона змушена винаймати житло та звернутись до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити повністю з підстав зазначених в позові.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився, але надав до суду заперечення проти позову та прохав розглянути справу в його відсутність. В запереченні пояснив, що будинок він придбав у квітні 2006 року, а шлюб з відповідачкою зареєстрував 14 серпня 2006 року, діти тривалий час проживають з батьком позивачки, з якими він особисто спілкується, тому просить відмовити в позові.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засідання позов не визнали та пояснили, що в позивачки не виникло право на спільну сумісну власність на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1. Право власності на спірний будинок у ОСОБА_6 виникло на підставі Договору купівлі-продажу від 19.04.2006 року, а саме нотаріального посвідчення правочину та його державної реєстрації. Майно, а саме спірний будинок, не належало сину відповідача ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто його майнові права не були порушенні, тому просить в задоволенні позову відмовити.

Крім цього, представником відповідача ОСОБА_2 подано до суду клопотання про застосування позовної давності, так як строк звернення до суду закінчився 03.01.2017 року, тобто після спливу трьох років. (а.с.113).

Представник третьої особи служби у справах дітей Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області в судовому засіданні просив вирішити позов на розсуд суду.

Представник третьої особи Компаніївського районного сектору Державної міграційної служби в Кіровоградській області в судове засідання не з»явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини не явки в судове засідання не повідомив, клопотань про перенесення справи та заперечень не надав.

Третя особа приватний нотаріус Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Любарська Л.В. в судове засідання не з»явилась, хоча про розгляд справи повідомлялась належним чином. Про причини не явки в судове засідання не повідомила, клопотань про перенесення справи та заперечень не надала.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що з позивачкою у нього не приязні відносини, вона йому приходиться донькою. Добрих відносин між ними ніколи не було. Кошти, які вона отримала за будинок йому позивачка не давала. В серпні 2013 року він придбав будинок в м. Кропивницький і він є його власником. 02.08.2013 року в с. Мар»ївка Компаніївського району Кіровоградської області, перед продажем будинку виписався, а 17.09.2013 року прописався в м. Кропивницький.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.08.2006 року сторони перебувають у шлюбі з 14.08.2006 року. (а.с.17).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 29.08.2008 року.(а.с.13).

Крім цього, з свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 20.05.2004 року встановлено, що позивачка має сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.12).

Як вбачається з довідки виконкому Мар»ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області № 754 від 03.11.2016 року згідно погосподарського обліку сільської ради 2006-2010 року№ 5 особовий рахунок НОМЕР_4 та книга 2011-2015 року № 5 особовий рахунок НОМЕР_5 ОСОБА_5 дійсно була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 в період з 28.08.2008 року по 02.08.2013 рік. (а.с.14).

Згідно довідки за № 562-02-25 від 03.11.2016 року виданої Червоновершківською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області ОСОБА_5 зареєстрована, але не проживає на території Червоновершківської сільської ради по АДРЕСА_2 з 30.08.2013 року та до складу її сім»ї входить ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки № 2097 від 03.11.2016 року виданої Компаніївською селищною радою Кіровоградської області ОСОБА_5 проживає по АДРЕСА_4 без реєстрації.

Згідно свідоцтва про право власності від 08.08.2013 року ОСОБА_6 був власником земельної ділянки 0,25 га для обслуговування житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1. (а.с.173).

З договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 31.07.2013 року встановлено, що ОСОБА_6 як продавець, а ОСОБА_2 як покупець уклали договір купівлі-продажу будинку по АДРЕСА_1. (а.с.9-10).

З договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.08.2013 року встановлено, що ОСОБА_6 як продавець, а ОСОБА_2 як покупець уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки по АДРЕСА_1.(а.с.11).

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 7414138 від 31.07.2013 року підтверджується вчинення вищезазначених правочинів. (а.с.110).

Заявою від 31.07.2013 року ОСОБА_6 підтвердив, що відчужуваний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 являється особистою власністю позивача, так як придбаний до шлюбу, тому осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужуваний житловий будинок не має. (а.с.147-148).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру правочинів за № 2301196 від 19.04.2006 року, заяви від 20.06.2006 року, Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 7412018 від 31.07.2013 року ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_14 житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 та ОСОБА_14 отримав за нього кошти в сумі 15 000 грн.(а.с.151-153).

Згідно довідки за № 91 від 31.07.2013 року, виданої виконкомом Мар»ївської сільської ради Компаніївського районного суду Кіровоградської області встановлено, що документи на земельну ділянку за адресою по АДРЕСА_1 не виготовлялися (а.с.154). Інші довідки такі як про склад сім»ї, чи про зареєстрованих осіб і т.і. в нотаріальній справі про продаж будинку відсутні.

Заявою від 31.07.2013 року ОСОБА_2 підтвердила, що момент придбання житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями що знаходиться по АДРЕСА_1, вона в шлюбі не перебуває, з особами з якими мала би право укласти шлюб не проживає, шлюбні договори не укладала і тому осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, у тому числі й відповідно до ст. 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, немає. (а.с.155).

Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави № 41465015 від 31.07.2013 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 7719955 від 08.08.2013 року, обтяження рухомого майна у ОСОБА_6 та ОСОБА_2 відсутні. (а.с.157, 174).

Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов»язків є договори.

У відповідності до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири), земельної ділянки або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

За змістом статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей) цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно п. 4.5 Договору купівлі-продажу житлового будинку від 31.07.2013 року продавець, а саме ОСОБА_6, свідчить, що на момент укладення цього правочину неповнолітніх чи непрацездатних дітей, які мали б право на користування предметом договору немає. В той же час, в спірному будинку разом з матір»ю були зареєстровані та проживали неповнолітні діти ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Статтями 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказів того, що неповнолітні діти ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживали в будинку за адресою АДРЕСА_1 відповідачами не надано.

Згідно ст. 17 Закону України «Про охоронну дитинства» батьки не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню, відмовлятися від належних дитині майнових прав,здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов»язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов»язання.

Відповідно до ст. 18 цього ж Закону діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна . Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування,що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та

піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та

інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо

нерухомого майна, яке належить дітям.

Із досліджених в судовому засіданні нотаріальних справ по відчуженню житлового будинку та земельної ділянки судом встановлено відсутність дозволу органу опіки і піклування на укладення договору купівлі-продажу житлового будинку.

Згідно ч. 2 ст. 176 Сімейного кодексу України права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюється законом.

Таким чином, батько, відповідач по справі ОСОБА_6, при оформленні договору купівлі-продажу житлового будинку не повідомив нотаріуса про проживання своєї неповнолітньої дитини в даному будинку, нотаріус згідно п.1 глави 7 глави 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 № 282/20595 не витребував необхідні відомості та документи для вчинення нотаріальної дії та згідно п. 3.1. глави 1 Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій не отримав дозволу органу опіки і піклування, чим були порушені житлові права дитини.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен громадянин має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Згідно ч. 1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки про порушення прав своїх неповнолітніх дітей їй стало відомо влітку 2016 року, коли вона обговорила зі своїм батьком обставини відчуження спірного будинку, та він повідомив їй, що вона не являється власником домоволодіння по АДРЕСА_3, відтак клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про застосування позовної давності задоволенню не підлягає..

Крім цього, згідно ч. 4 ст. 258 ЦК України позовна давність у десять років застосовується до вимог про застосування наслідків нікчемного правочину. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлено законом (нікчемний правочин) (ч.2 ст. 215 ЦК України). Частиною 1 статті 224 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування є нікчемним, отже порушене право неповнолітніх дітей підлягає захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність.

Оскільки договір купівлі-продажу будинку від 31.07.2013 року укладений з порушенням діючого законодавства, то підлягає визнанню недійсним і договір купівлі-продажу земельної ділянки від 16.08.2013 року, розташованої по АДРЕСА_1, яка передана у власність відповідачу для обслуговування житлового будинку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, треті особи служба у справах дітей Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Компаніївський районний сектор Державної міграційної служби в Кіровоградській області, приватний нотаріус Любарська Людмила Анатоліївна про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та купівлі-продажу земельної ділянки недійсним задовольнити повністю.

Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який посвідчений приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області - Любарською Людмилою Анатоліївною 31 липня 2013 року та зареєстрований в реєстрі за № 119 - недійсним.

Визнати договір купівлі-продажу присадибної земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області - Любарською Людмилою Анатоліївною 16 серпня 2013 року та зареєстрований в реєстрі за № 1240- недійсним.

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 1 280.00 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Компаніївський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 20.06.2017 року.

Суддя _________________І.М.Мумига