Справа № 462/6773/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/4475/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря: Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 травня 2017 року по справі за позовомОСОБА_5, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 29 травня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 658 ,45 грн. витрат на лікування, 10000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що позивачем не надано жодних доказів, що саме з його вини ОСОБА_5 завдано шкоду. Вказує, що судом його не визнано винним. Вважає, що розмір моральної шкоди є надто великим.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. На підставі ст.ст.10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що 6 липня 2016 року ОСОБА_5 покусала собака породи Лайка, яка належить ОСОБА_2, внаслідок чого малолітній ОСОБА_5 зазнав ушкодження здоровя, які потребували невідкладної медичної допомоги, переніс операцію, лікувався з приводу переляку.

Відповідно до ст. 22, ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 1 частини 2 статті 1167 цього Кодексу передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Загальні підстави та особливості відшкодування шкоди, завданої, зокрема, джерелом підвищеної небезпеки передбачені у статтях 1166, 1167,1187 ЦК України. Згідно з положеннями частини другої статті 1187 цього Кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Така позиція міститься у рішенні Конституційного Суду України у справі № 7-рп/2014.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, у тому числі і моральна, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє таким обєктом. Положення статті 1187 ЦК України є спеціальними щодо статті 1166 зазначеного Кодексу, у звязку із чим перевага в застосуванні повинна надаватися спеціальній нормі.

Частиною 5 ст.1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Вирішуючи спори, повязані з відшкодуванням шкоди, завданої у звязку з експлуатацією джерела підвищеної небезпеки, належить виходити з презумпції вини. У цій частині мається на увазі умисел потерпілого на завдання шкоди.

Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини. Відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей.

Відповідно до Порядку і Правил проведення страхування відповідальності власників собак за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, собака породи Лайка віднесена до таких, відповідальність власників яких підлягає обовязковому страхуванню.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність майнової шкоди у звязку з придбанням ліків для потерпілого від укусів собаки не заслуговують на увагу, оскільки придбання таких ліків стверджується наявними в матеріалах справи чеками, які відповідають виписаним хворому ОСОБА_5 рецептам.

Встановлено, що малолітньому ОСОБА_5 внаслідок ушкодження здоровя, завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях позивача через фізичний біль, який він зазнав у момент укусу собаки та під час надання йому медичної допомоги, психологічні проблеми, його лікування у психоневрологічному диспансері, а також враховуючи вік ОСОБА_5, тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з ОСОБА_2 10000 грн., так як завдана відповідачем моральна шкода за характером та тривалістю відповідає такому розміру, засадам розумності та справедливості.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді