Справа № 498/479/17
Провадження по справі № 2/498/204/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року

Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Ткачук О.Л.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України в с.м.т. ОСОБА_2 області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2017 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області звернулась ОСОБА_3 з позовною заявою до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 26.07.2007 року вона з ОСОБА_4 уклала шлюб, зареєстрований виконкомом Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №04. Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час спільне проживання виявилось неможливим і вони фактично з 2014 року припинили шлюбні відносини, поновлювати шлюбні стосунки не збирається, на примирення не згодна, майновий спір не врегульовано, після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище "Завязкіна". Тому, просить суд шлюб між нею, ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище Сивак) ОСОБА_6 та ОСОБА_4, зареєстрований виконкомом Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №04, розірвати.

Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить неповнолітнього сина залишити проживати разом з нею, спір по розподілу майна немає, а також просить суд після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « Завязкіна».

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає у повному обсязі, на розірвання шлюбу з ОСОБА_3 згоден, не заперечує, щоб неповнолітній син ОСОБА_7 проживав разом з матірю. Просить розглянути справу за його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26 липня 2007 року виконкомом Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 04.

Від спільного життя мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з весни 2014 року, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім'я розпалася остаточно.

Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірванні шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу.

Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу відповідачка бажає надалі іменуватися прізвищем «Завязкіна», що підтверджується її письмовою заявою.

На підставі ч. 1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Враховуючи, що сторони дійшли згоди стосовно місця проживання дитини, суд вважає можливим залишити проживати неповнолітнього ОСОБА_5 з матір'ю.

Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь позивача ОСОБА_3

На підставі ст.ст. 10, 11, 197 ч. 2, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Сивак) та ОСОБА_4 зареєстрований 26 липня 2007 року виконкомом Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 04- розірвати.

Неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити проживати з матір'ю.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 надалі іменувати прізвищем «Завязкіна».

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь ОСОБА_3.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати Великомихайлівському районному відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Ткачук