Справа № 148/1981/16-ц Провадження № 22-ц/772/1716/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 47Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Марчук B.C.

Суддів: Сала Т.Б., Копаничук С.І.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Тульчинської міської ради та ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку і державної реєстрації права власності на земельні ділянки, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Тульчинської міської ради Вінницької області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача відділ Держгеокадастру у Тульчинському районі Вінницької області про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 травня 2017 року, -

В с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулась у суд з даним позовом, який в подальшому був змінений. Вимоги мотивовані тим, що земельна ділянка загальною площею 0,1133 га по вул. Пестеля, 23 у м. Тульчин на підставі Державного акту на землю ІІВН № 018669 належала на праві власності її матері ОСОБА_4, яка померла 08.11.2004 року.

Після смерті матері право власності в порядку спадкування на вказану земельну ділянку на підставі рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.06.2005 року було визнано за її братом ОСОБА_3 та на підставі цього рішення останньому видано три державні акти на спірну земельну ділянку загальною площею 0,1133 га.: серії ЯД №409774 на земельну ділянку площею 0,0365 га; державний акт серії ЯД №409773 на земельну ділянку площею 0,0352 га; серії ЯД №409772 на земельну ділянку площею 0,0416 га.

Дізнавшись про вказане судове рішення та будучи спадкоємицею ОСОБА_4, як і ОСОБА_3, вона оскаржила його в апеляційному порядку та ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 10.02.2015 року воно скасоване і ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Не зважаючи на це, позивачка ОСОБА_2 не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4, оскільки державні акти про право власності на земельну ділянку, які видані на підставі рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.06.2015 року на імя ОСОБА_3 не скасовані.

В ході судового розгляду, ОСОБА_2 збільшила позовні вимоги та просила суд скасувати державну реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки за ОСОБА_3, про що подала відповідну заяву.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_2, Тульчинської міської ради, в якому просив визнати недійсним державний акт про право приватної власності на землю ІІ-ВН № 018669, виданий 13.02.2003 року Тульчинською міською радою їх покійній матері - ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1133 га призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд та скасувати державну реєстрацію за № 848 права власності на земельну ділянку за ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 послався на те, що спірна земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських будівель була передана у власність його матері ОСОБА_4 Тульчинською міською радою після того, як вона вже не була власником будинку по вул. Пестеля, 23 у м. Тульчин, оскільки 22.11.1994 р. мати подарувала йому належні їй 37/50 частини житлового будинку.

Рішення Тульчинської міської ради від 19.09.2002 року, яким у власність ОСОБА_4 передано спірну земельну ділянку скасовано рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.03.2015 року. А тому скасуванню підлягає і державний акт, виданий на його підставі.

Після скасування вказаного рішення рішенням суду, він звернувся до Тульчинської міської ради та йому, як користувачеві надано, дозвіл на розробку технічної документації спірної земельної ділянки з метою її подальшої приватизації.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 травня 2017 року позов задоволено частково. Вирішено: визнати недійсними та скасувати, видані 24 січня 2008 року на підставі рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 червня 2005 року на імя ОСОБА_3 державні акти на право власності на земельну ділянку, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Пестеля, 23 у м. Тульчин:

серії ЯД № 409774 площею 0,0365 га, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 17, кадастровий № ;01:015:0007;

серії ЯД № 409773 площею 0,0352 га, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 16, кадастровий № ;01:015:0006;

серії ЯД № 409772 площею 0,0416 га, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 15, кадастровий № ;01:015:0005.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Вирішено: визнати недійсним та скасувати державний акт про право власності на землю ІІ-ВН № 018669, виданий 13 лютого 2003 року Тульчинською міською радою Вінницької області ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1133 га по вул. Пестеля, 23 у м. Тульчин, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 848.

ОСОБА_2 оскаржила в апеляційному порядку дане рішення в частині відмовлених позовних вимог за первісним позовом та в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3, як необґрунтоване та незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить: скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у скасуванні державної реєстрації права власності на земельні ділянки ОСОБА_3 та в цій частині задовольнити її позовні вимоги. Також просить скасувати рішення суду в частині задоволених вимог зустрічного позову та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у їх задоволенні. В іншій частині рішення суду просить залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення суду, вказані правові вимоги були дотримані в повному обсязі.

Так, задовольняючи частково позов, суд виходив з наступного.

З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН №018669, виданого 13.02.2003 року, судом встановлено, що на підставі рішення 5 сесії 4 скликання Тульчинської міської ради від 19.09.2002 року ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1133 га в по вул. Пестеля, 23 у м. Тульчин для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства. Даний державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 848. З плану зовнішніх меж земельної ділянки вбачається, що до складу земельної ділянки загальною площею 0,1133 га входить три земельних ділянки площею 0,0416 га., 0, 0352 га та 0, 0365 га (а.с. 20).

З копії свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 249552, виданого 08 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області, видно, що ОСОБА_4 померла 08 листопада 2004 року (а.с.9).

Згідно рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 червня 2005 року, за ОСОБА_3 визнано право власності у порядку спадкування на присадибну земельну ділянку площею 0,1133 га по вул. Пестеля-23 у м. Тільчин, що належала на праві приватної власності його матері ОСОБА_4, яка померла 08.11.2004 року (а.с.15).

На підставі вказаного судового рішення, 24 січня 2008 року ОСОБА_3 видано державні акти на право власності на земельну ділянку, яка розташована по вул.. Пестеля, 23 у м. Тульчин для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд: серії ЯД № 409773 на земельну ділянку площею 0,0352 га, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 16 (а.с. 21), серії ЯД № 409774 площею 0,0365 га, який зареєстровано за № 17 (а.с. 22), серії ЯД № 409772 площею 0,0416 га, який зареєстровано за № 15 (а.с. 23).

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 10.02.2015 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 і рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 червня 2005 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно відмовлено.(а.с. 16-18).

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 30 березня 2015 року скасовано п.1.8 рішення 5 сесії 4 скликання Тульчинської міської ради від 19 вересня 2002 року про безкоштовну передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1133 га, призначеної для обслуговування та будівництва житлового будинку і господарських будівель, а також для ведення особистого селянського господарства, розташованої по вул. Пестеля, 23, м. Тульчин (а.с.58-59).

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 27.01.2017 року, яке набуло законної сили з моменту його проголошення, вище вказане рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.03.2015 року скасоване у звязку з невірним застосуванням норми матеріального права та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено з інших підстав. І скасовано той же п.1.8 рішення 5 сесії 4 скликання Тульчинської міської ради від 19 вересня 2002 року про безкоштовну передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1133 га, призначеної для обслуговування та будівництва житлового будинку і господарських будівель, а також для ведення особистого селянського господарства, розташованої по вул. Пестеля, 23, м. Тульчин (а.с. 133-137).

З витягу з рішення № 1496 від 21.04.2015 року Тульчинської міської ради вбачається, що ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка знаходиться в користуванні загальною орієнтовною площею 0,1133 га, в тому числі 0,1133 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у м. Тульчин по вул. Пестеля, 23 на умовах власності (а.с. 60).

За встановлених обставин, що рішенням апеляційного суду Вінницької області від 10.02.2015 року скасоване рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 червня 2005 року, на підставі якого були видані ОСОБА_3 оскаржувані державні акти на земельні ділянки по вул. Пестеля,23 у м. Тульчин і при цьому ухвалене нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно відмовлено, суд задовольнив вимогу первісного позову про визнання даних державних актів недійсними.

Також, виходячи з встановлених обставин про те, що рішенням апеляційного суду Вінницької області від 27.01.2017 року, яке набуло законної сили з моменту його проголошення, скасовано п.1.8 рішення 5 сесії 4 скликання Тульчинської міської ради від 19 вересня 2002 року про безкоштовну передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1133 га, призначеної для обслуговування та будівництва житлового будинку і господарських будівель, а також для ведення особистого селянського господарства, розташованої по вул. Пестеля, 23, м. Тульчин, на підставі якого їй був виданий державний акт серії ІІ-ВН №018669 від 13.02.2003 року, суд задовольнив позовну вимогу зустрічного позову про визнання недійсним вказаного державного акту.

Колегія суддів вважає такий висновок суду правильним, з огляду на вказані обставини та норми ст. 126 ЗК України, у редакції 2003 року та 2009 року, коли видавалися відповідні державні акти.

Враховуючи відсутність підстав для отримання земельних ділянок на праві власності, слід визнати недійсними державні акти , які посвідчували це право.

Про це вказано і у правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-221цс14.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставин, що Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 10.04.2017 року зупинене виконання рішення апеляційного суду Вінницької області від 27.01.2017 року не говорить про незаконність чи необгрунтованість оскаржуваного рішення, як це вважає апелянт, оскільки рішення апеляційного суду, взяте до уваги судом першої інстанції, не скасоване, воно набрало законної сили з часу проголошення і є законним.

Щодо строку позовної давності, то апелянт помилково вважає початок їх перебігу з 19 вересня 2002 року, оскільки ОСОБА_3 був позбавлений права власності на земельні ділянки, щодо яких розглядається даний спір, лише рішенням апеляційного суду Вінницької області від 10.02.2015 року, тому строк позовної давності обраховується саме з цього часу.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що 30 травня 2005 року ОСОБА_3 невірно обрав спосіб захисту своїх прав, оскільки, у даному випадку вирішується питання законності рішення суду за позовами від 2016 року.

Це саме стосується і доводів, що ОСОБА_3 не є спадкоємцем і не має права ставити питання про визнання недійсним державного акту, виданого ОСОБА_4 на земельну ділянку по вул. Пестеля, 23 у м. Тульчин, оскільки ОСОБА_3, відповідно до Договору дарування від 22.11.1994 року є власником 37/50 частини житлового будинку по вул. Пестеля,23 у м. Тульчин Вінницької області (а/с 57) і його, як власника будинку, зачіпаються інтереси щодо землі, на якій розташований цей будинок. Саме з цих підстав заявлений зустрічний позов.

Щодо вимог про скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, як по первісному позову так і по зустрічному позову, то до участі у справі не залучений належний відповідач. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

І ці зміни вносяться самим реєстратором, як це вказав суд у своєму рішенні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, як безпідставні та необгрунтовані, не спростовують рішення суду, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, залишити без змін, в силу ст. 308 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: ОСОБА_5