УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виділ частини домоволодіння, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про виділ частки із майна, яке знаходиться у спільній власності, припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на окреме домоволодіння; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про виділ частки із майна, яке знаходиться у спільній власності, припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на окреме домоволодіння за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення та ухвали апеляційного суду Одеської області від 3 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що їй на підставі договорів дарування від 14 липня 2012 року на праві власності належить 11/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1. Іншими співвласниками зазначеного домоволодіння є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Оскільки у неї та у співвласників змінились частки у спільній власності, вона не може здійснити приватизацію земельної ділянки, у зв'язку з чим звернулася до суду із відповідним позовом. Розмір належної їй земельної ділянки складає 0,499 кв. м. Згідно відповіді Одеської дирекції Центру поштового зв'язку, земельній ділянці можливо присвоїти поштову адресу: АДРЕСА_1.

Посилаючись на указані обставини та на ст. ст. 328, 355, 357, 364, 365 ЦК України, позивач ОСОБА_4 просила суд виділити належну їй частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, у самостійне домоволодіння з присвоєнням йому адреси: АДРЕСА_2; припинити право спільної часткової власності на частину указаного домоволодіння та визнати за нею право приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_2, розташоване на земельній ділянці 0, 499 кв. м.

ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_6, у якому зазначав, що йому на підставі договору дарування від 5 вересня 2012 року на праві власності належить 184/1000 частини домоволодіння АДРЕСА_2. Співвласниками зазначеного домоволодіння є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Розмір належної йому земельної ділянки складає 534,71 кв. м. Згідно відповіді Одеської дирекції Центру поштового зв'язку, земельній ділянці можливо присвоїти поштову адресу АДРЕСА_2

Посилаючись на указані обставини та на ст. ст. 328, 355, 357, 364, 365 ЦК України, ОСОБА_5 просив виділити належну йому частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 у самостійне домоволодіння з присвоєнням йому адреси: АДРЕСА_2 припинити право спільної часткової власності на указану частину домоволодіння та визнати за ним право приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_2 розташоване на земельній ділянці 534,71 кв. м.

ОСОБА_6 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_4, у якому зазначала, що їй на підставі договору дарування від 14 жовтня 2006 року на праві власності належить 286/1000 частини домоволодіння АДРЕСА_2 Співвласниками зазначеного домоволодіння є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Розмір належної їй земельної ділянки складає 0,06 га. Згідно відповіді Одеської дирекції Центру поштового зв'язку, земельній ділянці можливо присвоїти поштову адресу; АДРЕСА_4

Посилаючись на указані обставини та на ст. ст. 328, 355, 357, 364, 365 ЦК України, позивач ОСОБА_6 просила суд виділити належну їй частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 у самостійне домоволодіння з присвоєнням йому адреси: АДРЕСА_4 припинити право спільної часткової власності на частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 належну ОСОБА_5; визнати за нею право приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_4 розташоване на земельній ділянці 0,06 га.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2013 року з урахуванням ухвал цього ж суду від 25 березня 2014 року про виправлення описок позов ОСОБА_4 задоволено. Припинено право спільної часткової власності на частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Виділено частину домоволодіння, а саме: житловий будинок літ. «А», загальною площею 77,0 кв. м. житловою площею 29,0 кв. м, вбиральня літ. «К», навіс літ. «Л», ІІ, VІ мостіння, № 3,5,6 огорожа, розташовані на земельній ділянці площею 731 кв. м, належну ОСОБА_4 в самостійне домоволодіння з присвоєнням йому адреси: АДРЕСА_5, належну ОСОБА_4 Визнано за ОСОБА_4 право власності на домоволодіння АДРЕСА_2, яке складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 77,0 кв м, житловою площею 29,0 кв. м, вбиральні літ. «К», навіс літ. «Л», ІІ, VІ мостіння, № 3,5,6 огорожі, що розташовані на земельній ділянці площею 731 кв. м. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Припинено право спільної часткової власності на частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 належну ОСОБА_5 Виділено частину домоволодіння, а саме: житловий будинок літ. «А», загальною площею 62,2 кв. м, житловою площею 35,7 кв. м, навіс літ. «а14», вбиральня літ «З», сарай літ. «Ж», V мостіння, № 10,11 огорожа, розташовані на земельній ділянці площею 535 кв. м., належну ОСОБА_5 в самостійне домоволодіння з присвоєнням йому адреси: АДРЕСА_6. Визнано за ОСОБА_5 право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 яке складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 62,2 кв. м, житловою площею 35,7 кв. м, навіс літ. «а14», вбиральня літ. «З», сарай літ. «Ж», V мостіння, № 10,11 огорожа, розташовані на земельній ділянці площею 535 кв. м. Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено. Припинено право спільної часткової власності на частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 належну ОСОБА_5 Виділено частину домоволодіння, а саме - житловий будинок літ. «А», загальною площею 75,9 кв. м (без урахування самочинно збудованих будівель), житловою площею 30,6 кв. м, гараж літ. «Е», № 4,13,14 огорожа, ІІ, VІІ мостіння, розташовані на земельній ділянці площею 839 кв. м, належну ОСОБА_6 в самостійне домоволодіння з присвоєнням йому адреси: АДРЕСА_4 Визнано за ОСОБА_6 право власності на домоволодіння АДРЕСА_4 яке складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 75,9 кв. м (без урахування самочинно збудованих будівель), житловою площею 30,6 кв. м, гараж літ. «Е», № 4,13,14 огорожа, ІІ, VІІ мостіння, розташовані на земельній ділянці площею 839 кв. м.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 3 листопада 2016 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Ухвалами апеляційного суду Одеської області від 3 листопада 2016 року ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2014 року скасовано та відмовлено у задоволені заяв представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_9 про виправлення описок в рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2013 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати зазначені судові рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень апеляційного суду у межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що ОСОБА_4 є власником 11/100 частини домоволодіння АДРЕСА_4

ОСОБА_5 є власником 184/1000 частини домоволодіння АДРЕСА_7

ОСОБА_6 є власником 286/1000 частини домоволодіння АДРЕСА_4

Відповідно до висновку КП «БТІ Одеської міської ради» № 419681.67 від 14 травня 2013 року щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_4:у фактичному користуванні ОСОБА_6 знаходиться у житловому будинку літ. «А»: 4-1 тамбур, 4-2 підсобне, 4-5 житлова, 4-6 житлова, 4-7 коридор, житловою площею 30,6 кв. м, загальною площею 75,9 кв. м (без урахування самочинно збудованих будівель), гараж літ. «Е», № 4,13,14 огорожа, І, VІІ мостіння; у фактичному користуванні ОСОБА_4 знаходиться в житловому будинку літ. «А»: 1-1 коридор, 1-2 ванна, 1-3 коридор, 1-4 веранда, 1-5 кухня, 1-6 житлова, 1а-1 кухня, 1а-2 коридор, 1а-3 житлова, загальною площею 77,0 кв. м, житловою площею 29,0 кв. м, вбиральні літ. «К», навіс літ. «Л», ІІ, VІ мостіння, № 3,5,6 огорожа;у фактичному користуванні ОСОБА_5 знаходиться в житловому будинку літ. «А»: 2-1 веранда, 2-2 кухня, 2-3 житлова, 2-4 житлова, 2-5 ванна, 2-6 житлова, 2-7 коридор, загальною площею 62,2 кв. м, житловою площею 35,7 кв. м, навіс літ. «а14», вбиральня літ. «З», сарай літ. «Ж», V мостіння, № 10,11 огорожа; у фактичному користуванні Одеської міської ради знаходиться в житловому будинку літ. «А»: 3-1 веранда, 3-2 кладова, 3-3 житлова, 3-4 житлова, житловою площею 19,9 кв. м, загальною площею 29,9 кв. м (без урахування самочинно збудованих будівель), сарай літ. «Б», літня кухня літ. «Д», вбиральня літ. «Д», гараж літ. «В», № 9 огорожа.

Згідно з відповідями Одеської дирекції Центру поштового зв'язку №№ 07-31/12, 07-31/13, 07-31/263 від 6 березня 2013 року та 7 лютого 2007 року, земельним ділянкам, що належать ОСОБА_4 можливо зарезервувати поштову адресу: АДРЕСА_1; ОСОБА_5 - АДРЕСА_5; ОСОБА_6 - АДРЕСА_4

На підставі договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, укладеному згідно із розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 639/01-06 від 25 серпня 2010 року,ОСОБА_10 був наймачем квартири АДРЕСА_3, загальною площею 29,9 кв. м, на яку 4 грудня 2015 року отримав свідоцтво про право власності на житло.

Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 цього Кодексу та п. 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, передбачено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, ч.ч. 1,2 ст. 376 ЦК України.

Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч. 2 ст. 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15, яка розглянута ним у порядку глави 3 розділу V ЦПК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовів, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), встановивши, що в запропонований позивачами проект поділу спірного домоволодіння увійшли самочинно збудовані прибудови літ. «а7», «а8», «а9» за Одеською міською радою та збільшення прибудови літ. «а12» самочинно 21% за ОСОБА_11, та не установлено технічної можливості виділення часток позивачам у самостійні об'єкти нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України дійшов до правильного висновку про безпідставність заявлених позовних вимог.

Крім того, не встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції неправильно визначив суб'єктний склад спірних правовідносин, до участі у справі не залучив всіх співвласників спірного домоволодіння, зокрема, ОСОБА_10 та Одеську міську раду, а суд апеляційної інстанції таких повноважень немає.

Такі висновки суду є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень апеляційного суду, не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення та ухвали апеляційного суду Одеської області від 3 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

І.М. Завгородня

О.В. Попович