Єдиний унікальний номер 234/6602/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1160/2017
Головуючий в I інстанції Переверзева Л.І.
Суддя доповідач Мальований Ю.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 вересня 2017 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого: судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Осипчук О.В., Соломахи Л.І.,

за участю секретарів Ротар Я.Б., Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу Публіч-ного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей Краматорської міської ради про визнання дій щодо реєстрації у предметі іпотеки третіх осіб неправомірними, анулювання реєстрації та виселення неправомірно зареєстрованих осіб, про передачу предмета іпотеки в управління іпотекодержателю, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват-банк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання дій щодо реєстрації у предметі іпотеки третіх осіб неправомірними та виселення неправомірно зареєстрованих осіб. В обґрунтування позову зазначило, що 11 серпня 2006 року між ПАТ КБ «Приват-банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 532М-06 (далі - Кредитний договір). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 23 серпня 2006 року був укладений договір іпотеки, згідно якого іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 60,20 кв.м., житловою площею 34,80 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцеві ОСОБА_1 на підставі договору дарування.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором 11 квітня 2010 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було звер-нуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним дого-вором № 532М-06 від 23 серпня 2006 року, що становила - 333 283 грн. 31 коп.

Договором іпотеки, укладеним між сторонами, передбачено право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержа-теля письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію третіх осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вва-жає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового догово-ру та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпо-текодержателя та повинно відбуватись на підставі рішення суду.

Уточнивши свої позовні вимоги під час розгляду справи, позивач просив визнати дії ОСОБА_1 щодо реєстрації у предметі іпотеки малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 неправомірними та вчиненими з порушенням умов договору іпотеки.

Просив виселити неправомірно зареєстрованих осіб: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку.

Передати в управління ПАТ КБ «Приватбанк» предмет іпотеки - квартиру, яка роз-ташована за адресою: АДРЕСА_2, на період до її реалізації у відповідності до рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2015 року або повного виконання умов кредитного договору.

Зобов'язати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на період до реалізації предмету іпотеки або повного виконання умов кредитного договору повністю вивільнити від будь-яких осіб та їх майна (у т.ч. власної присутності та майна) предмет іпотеки - спірну квартиру.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скар-гу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та недоведеністю обставин, що мають значення, просило суд скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 квітня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначило наступне.

Судом не враховано, що предметом даного позову є визнання дій щодо реєстрації у предметі іпотеки третіх осіб неправомірними, анулювання реєстрації та виселення непра-вомірно зареєстрованих осіб та про передачу предмета іпотеки в управління іпотеко держа-теля. Заявлені вимоги є відмінними від вимог позову про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, що були розглянуті Краматорським міським судом 27 лютого 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд, посилаючись на ч. 2 ст. 109 ЖК України, помилково виходив з того, що спірне іпотечне житло набуте у власність відповідача не за рахунок кредитних коштів, тому відповідачі не можуть бути з нього виселені без надання іншого постійного житлового приміщення. Судом не з'ясовано до чиєї компетенції нале-жить право надавати житло у разі виселення відповідачів, не перевірено чи відсутні вільні приміщення з фондів житла для тимчасового проживання у районі мешкання відповідача. Тягар доказування судом перекладений саме на позивача. Суд повинен був вказати про відсутність вільного житла та роз'яснити відповідачам їх право на звернення до суду із позовом до місцевих органів влади щодо зобов'язання останніх виділити житлове приміщення для проживання. Крім того, умови та порядок виконання рішень стосовно особи, яка підлягає виселенню визначено Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до якого якщо особі, яка підлягає виселенню, має бути надано інше житлове приміщення, державний виконавець надсилає відповідному житловому чи іншому органу повідомлення про строк виконання рішення щодо надання такого приміщення. У разі ненадання у визначений строк іншого житлового приміщення державний виконавець складає відповідний акт і звертається до суду з поданням про встановлення порядку подальшого виконання рішення. До вирішення судом зазначеного питання виконавчі дії не проводяться. Тобто відсутність зазначеного житла не є законною та обґрунтованою підставою для відмови у позові, а питання про надання конкретного іншого житла ви-рішується на стадії виконання рішення про виселення.

Судом порушено норми матеріального права, оскільки застосовано закон, який не під-лягав застосуванню, а саме ч. 2 ст. 109 ЖК України, і не застосовано закон, який підлягав застосуванню: ст.ст. 39-40 ЗУ «Про іпотеку» і ч. 3 ст. 109 ЖК України.

Сторони та їх представники були належним чином повідомлені про час та місце розг-ляду справи, однак у судове засідання не з'явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю - доповідача, представника відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - ОСОБА_10, який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції в частині виселення відповідачів із предмета іпотеки виходив з того, що предмет іпотеки придбано не за креди-тні кошти, позивач на час розгляду справи не зазначив наявність житла, яке має бути їм надано у разі виселення. Відсутні також підстави для задоволення позовних вимог про ви-знання дій ОСОБА_1 щодо реєстрації у предметі іпотеки малолітніх дітей неправомір-ними, та такими, що вчинені з порушенням умов законодавства.

Крім того, рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» вже надані всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмета іпотеки, тому вимоги в частині передання в управління позивача предмета іпоте-ки на період його реалізації або повного виконання умов кредитного договору задоволенню також не підлягають.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду.

З матеріалів справи вбачається, що 23 серпня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 532М-06 (а.с. 9-11).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приват-банк» 23 серпня 2006 року уклало договір іпотеки з відповідачем ОСОБА_1, яка надала в іпотеку квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-14).

Згідно довідки про місце проживання, склад сім'ї та реєстрацію ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована у спірній квартирі з 9 серпня 2011 року; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, значиться зареєстрованою у цій квартирі з 20 лютого 2015 року (а.с. 61).

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, орган опіки та піклування Краматорської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення в рахунок погашення заборгованості за кредит-ним договором № 532М-06 від 23 серпня 2006 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1, шляхом безпосереднього продажу ПАТ КБ «Приватбанком» конкретному покупцю з правом укла-дання договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з правом реєстрації правочину, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також з наданням ПАТ КБ «Праватбанку» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. У задоволенні позовних вимог про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_3 з квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 - відмовлено (а.с. 57-60).

Відповідно до п. 20.7 договору іпотеки іпотекодавцю заборонено передавати пред-мет іпотеки в оренду (майновий найом), лізінг, спільну діяльність або безоплатне користу-вання, не здійснювати його відчуження або інше розпорядження предметом іпотеки без пи-сьмової згоди іпотекодержателя.

Статтею 9 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: передавати предмет іпотеки в спільну діяль-ність, лізинг, оренду або користування.

Розглядаючи спір по суті, апеляційний суд вважає, що вирішення питання про знят-тя особи з реєстраційного обліку залежить від наявності права користування такої особи спірним жилим приміщенням відповідно до діючих норм законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сі-м'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до бать-ків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживан-ня її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК Украї-ни).

За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до статті 18 вказаного Закону Держава забезпечує право дитини на про-живання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізи-чному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Статтею 144 СК України на батьків покладено обов'язок невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі дер-жавної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч.1 ст. 160 цього ж Кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зобов'язано батьків або інші законних представників зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстра-ції її народження.

Як видно із залучених до справи доказів, малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровані за місцем реєстрації та проживання їх матері - ОСОБА_2 відразу після народження (а.с. 61), що відповідає вимогам наведе-ного законодавства та не суперечить ст.9 Закону України «Про іпотеку», оскільки в даній ситуації будь якої передачі спірної квартири у користування не відбулося.

Крім того, п. 20.7 договору іпотеки іпотекодавцю не заборонено вселення малоліт-ніх дітей одразу ж після їх народження до батьків, які в установленому законом порядку постійно проживають у квартирі, яка є предметом іпотеки.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 є дітьми відповідача ОСОБА_2, яка зареєст-рована тат постійно проживає в квартирі, що єпредметом іпотеки з 15 грудня 1997 року, тобто раніш, ніж було укладено договір іпотеки від 23 серпня 2006 року (а.с. 12-14, 61). У виселенні ОСОБА_2 з предмету іпотеки рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2015 року було відмовлено.

З огляду на викладене, підстави для задоволення заявлених вимог в частині визнан-ня неправомірними дії по реєстрації, а також зняття з реєстрації зазначених малолітніх осіб у віці до 10 років відсутні.

Відсутні також підстави для задоволення вимог щодо передачі в управління ПАТ КБ «Приватбанку» спірної квартири та зобов'язання відповідачів на період до її реалізації або повного виконання кредитного договору повністю вивільнити її від будь-яких осіб у тому числі і власної присутності та майна, оскільки фактично ці вимоги є вимогами про виселення відповідачів.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено у задоволенні позовних вимоги про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Частиною 3 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» примусове висе-лення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржни-ка, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням.

Тобто, заявляючи вимоги про зобов'язання відповідачів звільнити приміщення, по-зивач у інший спосіб намагається їх висилити в порушення ст. 129 Конституції України, згідно якої однією з засад судочинства є обов'язковість судового рішення.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і за-лишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додер-жанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що під час розгляду справи судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального або процесуально-го права, а тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

З урахуванням викладеного апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу відповідача, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват-банк» відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 квітня 2017 року за-лишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до ка-саційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: