Справа № 203/2665/17
19 вересня 2017 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:
Головуючого-судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Булеці А.В.
за участю позивачки - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначила, що з 22.01.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Посилаючись на те, що протягом останніх двох років сімейне життя з відповідачем почало погіршуватись через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, нехтування відповідачем сімейними цінностями, постійні сварки за його ініціативи, свідком чого нерідко була їх дитина, фактичне припинення спільного проживання та ведення спільного господарства з 01.02.2016 року, позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем.
В судовому засіданні позивачка позов підтримала та наполягала на його задоволенні, посилаючись на викладені в позовній заяві підстави для розірвання шлюбу, неможливість примирення та небажання поновлювати сімейні стосунки з відповідачем.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив.
З урахуванням повторної неявки в судове засідання відповідача, думки позивачки, судом у відповідності до ст.ст.169,224 ЦПК України, було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку.
Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 січня 2011 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №17.
Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
Частиною 1 ст.24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей.
Відповідно до роз'яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Таким чином, враховуючи фактичні взаємини подружжя, зокрема, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства з лютого 2016 року, з цього часу разом не проживають та примирення між ними протягом вказаного тривалого часу не відбулось, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу, який може будуватись лише на паритетних засадах, суперечитиме інтересам позивачки, а тому позов останньої про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Відповідно до заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище останньої слід залишити - ОСОБА_1.
Згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 640 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,24,56,111,112,113, СК України, ст.ст.10,11,31,58-61,88,169,212-215,224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 22 січня 2011 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №17 - розірвати.
Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити - ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.Ю.Казак