Справа № 0519/4687/2012
Провадження № 2-зз/263/13/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2017 року м. Маріуполь
Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 перевіривши та вивчивши заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, -
ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеною заявою, вказавши на таке.
В провадженні Жовтневого районного суда м.Маріуполя перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна у добросовісного набувача, третя особа: ОСОБА_5
З метою забезпечення позову по цивільній справі № 0519/4687/2012 було накладено заборону відчудження ? частки квартири АДРЕСА_1.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29 серпня 2012 року зазначений вище позов задоволено. 12 жовтня 2012 року зареєстровано право власності ОСОБА_3 на вказану частину квартири. Після смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_2 прийняла спадщину.

Ознайомившись із матеріалами заяви та цивільної справи № 0519/4687/2012, суд прийшов до висновку.

Так, судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28 травня 2012 року накладено заборону відчуження ? частки квартири АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 01.03.2012 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29 серпня 2012 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна у добросовісного набувача, треті особи: ОСОБА_5, орган опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради, задоволено частково та витребувано у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 ? частки квартири АДРЕСА_1.

Згідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

В ст. 154 ЦПК України зазначено, що право на звернення із заявою про скасування заходів забезпечення позову мають сторони у справі.

Таким же правом наділений і державний виконавець, на виконанні в якого знаходиться рішення суду, постановлене в справі на забезпечення якої вжиті ці заходи.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Однак, заявник ОСОБА_2 до зазначених осіб не належить.

Крім того, із поданої до суду заяви та доданих до неї документів вбачається, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_3

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» розяснено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому, із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що заявник ОСОБА_2 є власником майна, на яке накладено заборону відчудження, але не є учасником у цивільній справі у межах якої така заборона була накладена, обставини, які б зазначали на правонаступництво саме під час розгляду справи відсутні і тому вбачається, що вимоги заяви, виходячи з їх спрямованості та обґрунтування (наявність спору про право), не підлягають розгляду в порядку ст. 154 ЦПК України, а отже заяву неможливо прийняти до розгляду і тому слід відмовити у її прийнятті.

Керуючись ст. ст. 15, 154, 383 ЦПК України, ст.181 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_2 у прийнятті заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя П.І.Папаценко