справа № 156/1069/16-ц
Номер провадження: 2/156/61/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Нєвєрова І.М.,

за участю секретаря Салатюк Г.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області про визнання права вланості в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування на майно, а саме: земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га та земельну ділянку площею 0,08 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в межах села Низкиничі Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області. Свій позов мотивує тим, що 13 січня 2009 року померла її бабуся, ОСОБА_4. За життя її бабуся заповіт не складала. Інших спадкоємців на майно померлої немає. Рішенням Грядівської сільської ради №11/3 від 25.12.1997 року, її дідусеві ОСОБА_5 були передані у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,58 га (0,50га та 0,08га) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Після смерті дідуся дані земельні ділянки перейшли до її бабусі ОСОБА_4 Факт належності вказаних земельних ділянок громадянці ОСОБА_4 також підтверджується довідкою виданою Грядівською сільською радою 15.11.2016 № 3163. Вона звернулася до державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Волинської області з метою отримання свідоцтва про право на вище зазначене майно. Однак, на даний момент не може оформити право власності на земельні ділянки, так як у видачі свідоцтва про право на спадщину на дві земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площами 0,50 га та 0,08 га, які знаходяться в межах села Низкиничі Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області після смерті громадянки ОСОБА_4 нотаріусом їй було відмовлено та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на земельні ділянки.

За таких обставин вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування на майно, а саме: земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га та земельну ділянку площею 0,08 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в межах села Низкиничі Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області.

В ході розгляду справи позивач зменшила розмір позовних вимог в частині розміру загальної площі земельних ділянок, визнання права власності на які є предметом позову. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,50 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходяться в межах села Низкиничі Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, наведених у позовній заяві. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку.

Представник позивача ОСОБА_2 також позов підтримав повністю, позовні вимоги просив задовольнити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав повністю, заперечив проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що у рішенні Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області № 11/3 від 25.12.1997 року відсутні відомості про передачу ОСОБА_6 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га. Окрім того, рішення про передачу ОСОБА_6 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства Грядівською сільською радою не могло бути прийнятим, оскільки чинне на той час законодавство не передбачало можливості передання земель для ведення особистого селянського господарства у приватну власність мешканцям м. Нововолинська, а ОСОБА_6 на той час проживав у м. Нововолинську. У задоволенні позову просив відмовити повністю.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 помер 01.06.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕГ № 128485 (а.с.9).

Згідно довідки Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області № 3163 від 15.11.2016 року за померлим ОСОБА_5 значиться земельна ділянка 0,58 га для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка була надана рішенням Грядівської сільської ради № 11/3 від 25.12.1997 року. Документи на право власності на землю не виготовлялись. Після смерті чоловіка ОСОБА_5 спадкоємцем земельної ділянки була його дружина ОСОБА_4, яка офіційно спадщини не оформила. Після смерті баби ОСОБА_4 спадкоємцем земельної ділянки є її внука ОСОБА_1, яка постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Заповіт від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Грядівською сільською радою Іваничівського району Волинської області не посвідчувався (а.с.10).

Згідно витягу з рішення Грядівської сільської ради № 11/3 від 25.12.1997 року, виданого секретарем сільської ради ОСОБА_7, Грядівська сільська рада, розглянувши заяви громадян про передачу у приватну власність земельних ділянок, що були раніше надані у користування, та матеріали, що підтверджують розміри даних ділянок, вирішила: передати безкоштовно у приватну власність гр. ОСОБА_6 в с. Низкиничі земельну ділянку для розширення особистого підсобного господарства у розмірі 0,58 га (а.с.11).

Однак, як вбачається із рішення Грядівської сільської ради Іваничівського району від 25.12.1997 року № 11/3 «Про приватизацію земельних ділянок», яке надано у судовому засіданні представником відповідача, а копію долучено до матеріалів даної справи, згідно пункту 6 ОСОБА_6 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку в селі Низкиничі площею 0,25 га. У п. 7 вищевказаного рішення зазначено: «Передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку в селі Низкиничі площею 0,25 га та для розширення особистого підсобного господарства 0,58 га». Таким чином, зазначене рішення не містить відомостей про передачу спірної земельної ділянки у приватну власність саме ОСОБА_6, оскільки з пункту 7 неможливо встановити кому саме передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку в селі Низкиничі площею 0,25 га та для розширення особистого підсобного господарства 0,58 га.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.12.2016 року встановлено, що правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку відсутній, а тому завідуюча Іваничівською державною нотаріальною конторою постановила відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,58 га, після смерті ОСОБА_4, рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності (а.с.3).

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а саме в даному випадку свідоцтвом про право на спадщину (ч.1 і ч.2 ст.126 ЗК України).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Спадкодавцями ОСОБА_6, ОСОБА_4 не було оформлено права власності на спірну земельну ділянку, площею 0,50 га. Державний акт про право власності на неї не видавався. Відсутні і інші правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право ставити питання про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Доводи позивача про те, що саме пунктом 7 Рішення № 11/3 від 25.12.1997 року ОСОБА_6 передано безкоштовно у приватну власність спірну земельну ділянку є безпідставними, а судом не здобуто будь-яких інших належних доказів, які б обґрунтували вимоги позивача.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, про те, що не підлягає до задоволення позовна вимога ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на спірну земельну ділянку у порядку спадкування.

Керуючись ст. ст. 392, 1218, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області про визнання права вланості в порядку спадкування відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Іваничівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І. М. Нєвєров