УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позов ОСОБА_2 до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідну допомогу при звільненні, оплати робочого дня, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації збитків від інфляції за час невиплати заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 27.04.2017 позовну заяву було залишено без руху. Так, відповідно до ч. 6 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви, що подається у випадках, визначених частиною третьою статті 118 цього Кодексу, мають бути додані копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подані тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Як стверджував позивач від звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Однак, судом було винесено ухвалу про відмову у прийнятті заяви.

Проте, копію даної ухвали (за твердженням позивача) він не отримував.

Суд акцентував увагу позивача на тому, що положення стс.т.118, 119 ЦПК України є імперативними не тільки для позивача, але і для суду під час перевірки позову та долучених до нього матеріалів, і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

А тому, позивачу необхідно було надати суду належним чином завірену копію ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Крім того, суд акцентував увагу позивача на тому, що позовні вимоги викладені ним не в повному обсязі, зокрема частина вимог не містить інформації на чию саме корить судом повинні бути стягнуті певні суми з відповідача.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову (заяви) в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову (заяви) і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову, заяви) до розгляду.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспрюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суд - Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановив ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомив позивача та надав їм строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п?яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Судом направлялась вищезазначена ухвала про залишення позову без руху на вказану самим позивачем адресу свого проживання так і на адресу його представника, яка також містилась там, проте конверти повернулись на адресу суду з поміткою «за закінченням терміну зберігання».

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового процесу, яка є його ініціатором, зобов?язана з розумним інтересом цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати свої процесуальні обов?язки.

Суд також враховує розумні строки розгляду справи, зокрема, і в частині вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, передбачені законодавством, які порушуються саме внаслідок неотримання стороною позивача кореспонденції, за вказаними ним самим адресами, та кваліфікує таку поведінку позивача, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, як втрату зацікавленості в розгляді даної позовної заяви та актуальності самого питання для позивача.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вищезазначені судом недоліки, в строк не були усунені, крім того позивач втратив будь-яку цікавість до поданої заяви враховуючи, що з позовом до суду він звернувся 19.04.2017 і жодного разу з будь-якими заявами на адресу суду щодо з'ясування питання про хід розгляду справи не звертався, а відтак позовна заява вважається неподаною і належить поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідну допомогу при звільненні, оплати робочого дня, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації збитків від інфляції за час невиплати заробітної плати - визнати неподаним та повернути позивачу.

Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення .

Ухвала можу бути оскаржена через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.С. Кицюк