Категорія 27Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Іващука В.А., Якименко М.М.

за участю секретаря Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 3 травня 2017 року у цій справі,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного між сторонами у справі договору без номера від 28 травня 2013 року позивач отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Отримавши кредитні кошти, він свої договірні зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 31 жовтня 2016 року у нього виникла заборгованість: за кредитом 4 421 грн. 57 коп., за відсотками 33 216 грн. 34 коп., за пенею та комісією 3 200 грн., а також штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 2 041 грн. 90 коп.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму кредитної заборгованості та штрафи.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 3 травня 2017 року позов задоволено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_2, посилаючись порушення судом норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким заявлений позов задовольнити частково та стягнути з нього на користь банку 7 627 грн. 12 коп.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи із таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 28 травня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», укладено договір про надання банківських послуг, який складається з заяви позичальника, Памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та ОСОБА_3 (а.с.5-31).

За укладеним договором відповідачу була видана кредитна картка № 769236 з кредитним лімітом у розмірі 5 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (березень 2016 року) (а.с. 147 151).

Факт укладення такого договору, отримання кредитних коштів та їх використання відповідачем не заперечується.

Згідно з п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг (далі Умов та правил), відповідач при укладанні Договору про надання банківських послуг дав свою пряму та безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. ОСОБА_3 нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами ОСОБА_3, які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умовами та правилами надання банківських послуг».

Відповідач на підставі п. 2.1.1.5.5 Умов та правил зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У п.2.1.1.7.6 Умов та правил визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил обовязком позичальника є погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевищенню платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених вказаним договором. У випадку невиконання зобовязань за вказаним договором на вимогу ОСОБА_3 виконати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту) та виплатити винагороду банку (п.2.1.1.5.6. Умов та правил).

Відповідач належним чином взяті на себе зобовязання не виконував, останній платіж здійснив 25 лютого 2014 року, перевівши 50 грн. між своїми картками (рахунками) (а.с. 149 (зворот)).

Згідно розрахунку заборгованості за вказаним договором (а.с. 4), заборгованість ОСОБА_2 перед банком станом на 31 жовтня 2016 року становить 43 379,81 грн., з яких: заборгованість за кредитом 4 421,57 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 33 216,34 грн., заборгованість за пенею та комісією 3 200 грн., а також штрафи 500 грн. (фіксована частина), 2 041,90 грн. (процентна складова).

Сторони визначили, що строк позовної давності щодо вимог банку по поверненню кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку складає 50 років (п.1.1.7.31 Умов та правил).

Встановивши вказані обставини, суд, керуючись ст. ст. 3, 253, 256, 258, 525, 526, 530, 549, 599, 625, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, дійшов вірного висновку про дотримання позивачем строку позовної давності та задоволення позовних вимог, оскільки останній платіж відповідачем було здійснено 25 лютого 2014 року, а цей позов банком подано до суду у листопаді 2016 року, тобто у межах строку позовної давності, не лише погодженої сторонами в Умовах та правилах, але й визначеної ст. ст. 257, 264 ЦК України.

По суті вирішення позовних вимог рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки відповідачу на підставі укладеного договору про надання банківських послуг було надано кредитні кошти, що ним не заперечується, на відповідних умовах, які в силу положень ст. 629 ЦК України є обовязковими для виконання сторонами договору. Умови договору ОСОБА_2 належним чином не виконувались, у результаті чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь банку.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які зводяться до посилань на те, що Умови і правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між ОСОБА_2 та банком договору через відсутність його підпису під ними. Такі твердження апелянта спростовуються його ж поясненнями, наданими у засіданні в суді першої інстанції, де він пояснив, що при укладенні договору його було ознайомлено з Умовами та правилами, однак він не звернув увагу на пункт, у якому визначено строк позовної давності в 50 років. Тобто з Умовами та правилами відповідач ознайомлений, їх підписання умовами договору не передбачено, факт отримання кредитних коштів він визнає. ОСОБА_2 визнав предявлений до нього позов у сумі 7 627 грн. 12 коп., однак, всупереч вимогам положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України обставин, з яких він виходив розраховуючи цю суму, не довів.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 3 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : В.А. Іващук

ОСОБА_4