Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/6777/16-ц Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І.
Категорія 27 Доповідач Коломієць О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.,

суддів : Шевчук А.М., Гансецької І.А.

з участю секретаря

судового засідання : Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 лютого 2017 року

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (далі - КП «Житомиртеплокомуненерго») звернулось до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості по оплаті послуг з теплопостачання за період з 01 жовтня 2009 року по 25 березня 2013 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1, яка забезпечується послугами централізованого опалення. З 01 жовтня 2009 по 25 березня 2013 року відповідачі не сплачували в повному обсязі за надані послуги, у зв'язку з чим станом на 25 березня 2013 року, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, утворилась заборгованість в сумі 6419,74 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 22 лютого 2017 року позовні вимоги КП «Житомиртеплокомуненерго» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість в розмірі 6 410,74 грн. та судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог КП «Житомиртеплокомуненерго». Доводи апеляційної скарги обґрунтовують тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом першої інстанції проігноровано заяву, подану відповідачами щодо застосування строків позовної давності до спірних правовідносин. Апелянтами зазначено, що 23 липня 2015 року КП «Житомиртеплокомуненерго» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу на суму заборгованості 6410,74 грн., утворену у зв'язку з несплатою відповідачами коштів за надані позивачем послуги в період з жовтня 2009 року по 25 березня 2013 року. З наведеного вбачається, що станом на 20 липня 2015 року поза строком давності вже була нарахована сума заборгованості в розмірі 4913,04 грн. 07 серпня 2015 року Корольовським районним судом м. Житомира було видано наказ про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку 6410,74 грн. заборгованості за послуги централізованого опалення, який було скасовано 31 грудня 2015 року за заявами апелянтів. 10 серпня 2016 року КП «Житомиртеплокомуненерго» знову звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги в розмірі 6410,74 грн., при цьому судом було задоволено позовні вимоги в повному обсязі та не взято до уваги те, що нарахована сума заборгованості в розмірі 4913,04 грн. була поза строком позовної давності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі є власниками квартири, отримують від позивача послуги централізованого опалення, не вносять платежі за надані послуги в повному обсязі згідно умов договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню. При цьому суд дійшов висновку, що строк позовної давності звернення до суду з позовом позивачем не пропущено, через його переривання подачею у липні 2015 року заяви про видачу судового наказу.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Згідно із ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Послуги з теплопостачання та водовідведення надаються споживачам відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правилами).

Судом встановлено, що відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 06 квітня 1993 року (а.с.52).

У березні 2011 року попереднім підприємством, яке надавало послуги з теплопостачання - ОП «Житомиртеплокомуненерго», було проведено відключення належної відповідачам квартири від опалення у зв'язку з несплатою наданих послуг.

21 лютого 2013 року під час проведення контрольної перевірки попередньо-відключеного опалення в квартирі АДРЕСА_1, на предмет наявності в ній опалювальних приладів, працівниками КП «Житомиртеплокомуненерго» встановлено, що відповідачі фактично користуються послугами з централізованого теплопостачання (а.с.9).

На підставі встановленого факту та складеного комісією акту, відповідачу здійснено нарахування плати за отримані послуги, згідно встановлених по місту тарифів, з 01.10.2009 року по 07.05.2013 року в сумі 6419 грн. 41 коп.

Рішенням Корольовського райсуду м.житомира від 04 лютого 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 03 вересня 2014 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до КМ «Житомиртеплокомуненерго» про визнання неправомірними дій щодо нарахування заборгованості за надані послуги в сумі 6419 грн. 19 коп. за спожиті послуги з теплопостачання та зобов'язання зняти нараховану заборгованість. Даними рішеннями встановлено правомірність дій позивача щодо нарахування відповідачам боргу за надані послуги з теплопостачання (а.с.37,38).

23 липня 2015 року КП «Житомиртеплокомуненерго» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу.

07 серпня 2015 року Корольовським районним судом м. Житомира видано судовий наказ №296/8023/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованості за послуги централізованого водопостачання

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 31 грудня 2015 року заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про скасування судового наказу задоволено (а.с.7).

Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку НОМЕР_1 відкритого за адресою : АДРЕСА_1, з 01 жовтня 2009 року позивачем нараховується відповідачам плата за послуги з централізованого опалення, при цьому розмір заборгованості станом на 25.03.2013 року становить 6419,41 грн. (а.с.27,28).

Обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, передбачений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Колегія суддів вважає, що вимоги КП «Житомиртеплокомуненерго» про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті наданих послуг з теплопостачання за період з 01 жовтня 2009 року по 25 березня 2013 року в сумі 6419,41 грн. підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається: вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.1, 2 ст. 264 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

За змістом ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Якщо суд визнає поважними причинами пропущення позовної давності, порушене право підлягає застосуванню.

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 11 серпня 2016 року.

В суді першої інстанції відповідачі послалися на пропуск строку позовної давності, подавши відповідну заяву, а томі він підлягає застосуванню.

Під час розгляду справи було встановлено, що КП «Житомиртеплокомуненерго» про порушення свого права дізналось 21 лютого 2013 року, коли працівниками позивача був встановлений факт користування відповідачами послугами з теплопостачання після відключення квартири у 2001 році.

У зв'язку з чим, строк позовної давності по вимогах про стягнення заборгованості за теплопостачання за період з 01.10.2009 року по 21.02.2010 року позивачем пропущено. Підстави для його поновлення відсутні.

В той же час, колегія суддів вважає, що строк позовної давності за період з 22 лютого 2010 року по 25 березня 2013 року не пропущено через його переривання подачею у липні 2015 року, в межах строку позовної давності, заяви про видачу судового наказу, який був винесений 07 серпня 2015 року та скасований за заявою відповідачів 31 грудня 2015 року.

На підставі викладеного, з урахуванням наданих позивачем розрахунків суми боргу (а.с.5,26), з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за послуги централізованого теплопостачання за період з 22.02.2010 року по 25.03.2013 року в розмірі 5364 грн. 02 коп., а у задоволенні решти вимог слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового про часткове задоволення позову з вищевказаних підстав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача КП «Житомиртеплокомуненерго» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 576 грн. 01 коп.; а з позивача КП «Житомиртеплокомуненерго» на користь відповідача ОСОБА_2 - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 94 грн. 25 коп.

У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_3 є інвалідом другої групи (а.с.76), позивачу підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 576 грн. 01 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги централізованого теплопостачання за період з 22.02.2010 року по 25.03.2013 року в розмірі 5364 грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради витрати, пов'язані із сплатою судового збору в розмірі 576 грн. 01 коп.

Компенсувати Комунальному підприємству «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 576 грн. 01 коп.

У задоволенні решти позовних вимог за період з 01 жовтня 2009 року по 21.02.2010 року відмовити у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

Стягнути з Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 94 грн. 25 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Судді