АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремко В.В.

секретар: Окармус О.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення та встановлення порядку користування квартирою, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 квітня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення та встановлення порядку користування квартирою.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що на підставі рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 18 лютого 2016 року вона та ОСОБА_3 набули право власності кожний по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 Б, в м. Хотин, Чернівецької області.

Зазначала, що після набуття права власності на належну частку квартири вона неодноразово намагалася вселитися до квартири, однак ОСОБА_3 чинить їй перешкоди у цьому та не надає ключі від квартири.

Просила зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні їй квартирою № 52, що по вулиці Шевченка, буд. 59 Б в м. Хотині Чернівецької

________

Справа №724/1640/16 Провадження №22-ц/794/645/17 Головуючий у 1-й інстанції Руснак А.І.

Категорія: 43 Доповідач Литвинюк І.М.

області шляхом вселення до вказаної квартири та визначити порядок користування квартирою. При цьому посилалась на те, що у них від шлюбу є неповнолітня дитина ОСОБА_4, а тому просила виділити в її особисте користування житлову кімнату 52-2 площею 8,8 кв.м., житлову кімнату 52-5 площею 12.8 кв.м., залишити в особистому користуванні відповідача житлову кімнату 52-3 площею 19,3 кв.м., а приміщення, які не є житловими, а саме, коридор 52-1 площею 10.5 кв.м., кухню 52-6 площею 8.3 кв.м., кладовку 52 - 4 площею 1.45 кв.м, ванну кімнату площею 2,6 кв.м., туалет 52-8 площею 1,5 кв. м. залишити у її та відповідача ОСОБА_3 спільному користуванні та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в справі.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні трьохкімнатною квартирою № 52 по вул. Шевченка, 59-Б у м. Хотин Чернівецької області шляхом вселення ОСОБА_2 у трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 Б, м. Хотин Чернівецької області.

Встановлено порядок користування трьохкімнатною квартирою № 52 по вул. Шевченка, 59 -Б в м. Хотин Чернівецької області наступним чином:

- виділено в особисте користування ОСОБА_2 житлову кімнату 52-2 площею 8,8 кв.м., житлову кімнату 52-5 площею 12,8 кв.м.;

- виділено в особисте користування ОСОБА_3 житлову кімнату 52-3 площею 19,3 кв.м.;

- нежитлові приміщення, а саме коридор 52-1 площею 10,5 кв.м., кухню 52-6 площею 8,3 кв.м., кладовку 52-4 площею 1,45 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., туалет 52-8 площею 1,5 кв.м. залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 квітня 2017 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, а тому просив змінити рішення суду в частині встановлення порядку користування квартирою та виділити в його особисте користування житлову кімнату 52-2 площею 8,8 кв.м., житлову кімнату 52-5 площею 12,8 кв.м., виділити в особисте користування ОСОБА_2 житлову кімнату 52-3 площею 19,3 кв.м., нежитлові приміщення залишити в спільному користуванні.

Посилається на те, що правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею, тому критерій виділення у користування кожному із співвласників ізольованого приміщення не є обовязковим. Крім того, не було взято до уваги факт проживання дітей в спірній квартирі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 перешкоджає ОСОБА_2 користуватися квартирою, яка є їх спільною частковою власністю. При встановленні порядку користування квартирою кожному із співвласників передається в користування конкретна частина, виходячи з його частки в праві спільної часткової власності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що за рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 18 лютого 2016 року позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 набули право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 Б, в м. Хотин Чернівецької області.

З інформаційної довідки № 71037315 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що на підставі рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 18 лютого 2016 року власником 1/2 квартири № 52, яка розташована по вулиці Шевченка, буд. 59 Б, в м. Хотині Чернівецької області є ОСОБА_2

Відповідно до висновку від 20 жовтня 2016 року начальника Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5, ОСОБА_2 зверталася до Хотинського відділення поліції з приводу того, що позивач ОСОБА_3 не впускає її до квартири, 1/2 частина якої належить їй на праві власності, та не надає їй можливості користуватися її майном.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. 1 ст. 358 ЦК України).

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Статтею 155 ЖК України закріплені гарантії прав громадян, які мають у власності жилий будинок, квартиру, згідно яких жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про вселення ОСОБА_2 у спірну квартиру та зобовязав ОСОБА_3 не чинити їй перешкоди в користуванні цим житлом.

Невизначеність порядку користування житловим приміщенням між його співвласниками не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про вселення одного із співвласників в це жиле приміщення.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 Б, в м. Хотин Чернівецької області належить сторонам у рівних частках - по 1/2 частині кожному. ОСОБА_5 квартира складається із трьох житлових кімнат: 52-2 площею 8,8 кв.м., 52-5 площею 12,8 кв.м., 52-3 площею 19,3 кв.м..

Отже, житлова площа виділених в користування ОСОБА_2 кімнат складає 21,6 кв.м, а площа житлової кімнати, виділеної в користування ОСОБА_3 19,3 кв.м.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15.

Враховуючи вищевказані норми матеріального права, а також правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року (№ 6-12цс13) та від 17 лютого 2016 року (№ 1500цс15), встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для встановлення порядку користування приміщеннями квартири, яка перебуває у спільній частковій власності сторін у рівних долях. При цьому, враховуючи вимоги розумності і справедливості, баланс рівності прав співвласників квартири, розмір житлових кімнат, неможливість виділення їх у рівних частках кожному співвласнику квартири, суд правильно визначив порядок користування, відійшовши в незначному обсязі від ідеальної частки кожного співвласника.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не враховано факту проживання дітей у квартирі, оскільки неповнолітні діти не є співвласником спірної квартири, їх право користування є похідним від права власності їх власника в межах тієї частки, яка йому належить.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: