АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/4169/16-ц Головуючий суддя І інстанції Ніколаєнко І. В.
Провадження № 22-ц/790/3547/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права про приватну власність
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою, встановлення порядку користування та поділ особового рахунку,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 квартирою, яка знаходиться у їх спільній власності та розташована за адресою: АДРЕСА_1. Встановлено порядок користування спірною квартирою відповідно до Варіанту № 1 порядку користування квартирою згідно Висновку судової будівельно-технічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса № 7293 від 04.01.2017 року. В користування співвласника ОСОБА_2 на 1/3 частки квартири виділено: житлову кімнату «3» площею 15,0 кв.м.; балкон «3а» площею 0,7 кв.м.; вбудовану шафу «8» площею 0,1 кв.м. Загальна площа приміщень, які виділені співвласнику ОСОБА_2 складає 22,15 кв.м., що на 0,35 кв.м. більше, чим покладено на його ідеальну частку - 1/3 квартири. В користування співвласника ОСОБА_1 на 2/3 частки квартири у користування виділено: житлову кімнату «2» площею 16,3 кв.м.; житлову кімнату «4» площею 13,1 кв.м.; балкон «2а» площею 1,1 кв.м.; вбудована шафа «9» площею 0,3 кв.м. Загальна площа приміщень, які виділяються співвласнику ОСОБА_1 складає 43,25 кв.м., що на 0,35 кв.м. менше, чим покладено на його ідеальну частку - 2/3 квартири. В загальному користуванні співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишено приміщення: коридору «1» площею 8,6 кв.м.; кухні «5» площею 7,0 кв.м.; ванни «6» площею 2,1 кв.м.; вбиральні «7» площею 1,1 кв.м. Загальна площа спільного користування складає 18,8 кв.м. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 3 303,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що позивач починаючи з 2001 року не проживає у спірній квартирі, не сплачує комунальні послуги та не цікавиться станом квартири. Домовленості між співвласниками щодо користування житловою площею не досягнуто. Крім того, місцевим судом не враховано той факт, що ОСОБА_2 незаконно було видано свідоцтво про приватизацію житла, так як на момент вчинення приватизації у спірній квартирі проживав брат відповідача - ОСОБА_4. Звертає увагу, що позивачу виділено в користування житлову площу, яка є більшою, ніж припадає на його частку, однак будь-якої компенсації за заначене відповідачу не присуджено.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами не було досягнуто домовленості про порядок користування квартирою, що є об'єктом спільної часткової власності, а тому такий порядок має бути визначений відповідно до Варіанту №1 запропонованого у висновку судової будівельно-технічної експертизи.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,що відповідно до листа КП «ХМБТІ» від 30.12.2015 р. за № 1801734 право власності на квартиру АДРЕСА_1, станом на 31.12.2012 р. зареєстровано за: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/3 частки на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ХМЦПДЖФ 21.05.1998 р., р.№ 2-98-131779; та за ОСОБА_1 - 1/3 частки на підставі свідоцтва про права на спадщину, виданого 8-ю ХДНК, 10.07.2009 р., р.№ 4-747.

Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 49583994 від 11.12.2015 р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1, - відсутні.

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого 29.12.2015 р. КП «ХМБТІ», на квартиру АДРЕСА_1: співвласниками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спірна квартира є квартирою посімейного заселення розташована на 12 поверсі 12 поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 44,4 кв.м., у тому числі 1-а кімната 16,3 кв.м., 2-а кімната 15,0 кв.м., 3-я кімната 13,1 кв.м., кухні площею 2,1 кв.м., коридору 8,6 кв.м., вбудованої шафи 0,1;0,3 кв.м. Квартира обладнана балконом 2,4; 3,6 кв.м. Загальна площа квартири 65,4 кв.м. Висота приміщень 2,62 м.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до абз. 2 п. 16 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 року № 7 якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було проведено судову будівельно-технічну експертизу ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса експертизу, згідно висновків № 7293 від 04.01.2017 року вказаної експертизи було запропоновано три варіанти порядку користування квартирою АДРЕСА_1.

Суд встановив порядок користування відповідно до Варіанту №1 запропонованого у висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьоїстатті 358 ЦК Українипри встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У даному випадку, виходячи із заявлених позовних вимог, спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов'язковим.

Власних прийнятних варіантів порядку користування спірною квартирою відповідачем не запропоновано. У визначеному порядку користування відступлення від ідеальних часток не є значним.

Крім того, оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно, при цьому допускається можливість відійти внезначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Оскільки установлений порядок користування квартирою не призвів до перерозподілу ідеальних часток співвласників квартири і їхні частки залишилися незмінними, відсутні підстави для стягнення грошової компенсації.

Стягнення компенсації зі співвласника квартири передбачено у випадку перерозподілу ідеальних часток у праві власності на квартиру, або при виділенні частки із майна, що є у спільній частковій власності, проте вимоги позивача стосуються саме порядку користування нерухомим майном.

Суд правильно вирішив спір на підставі ст.358 ЦК України та п.14 Постанови ПВС України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності".

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався висновками судової будівельно-технічної експертизи, яка була проведена в ході розгляду справи, тому правильно, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України розподілив судові витрати із врахуванням оплати позивачем послуг судового експерта.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - А.І. Колтунова

С.С. Кругова