Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого судді Боймиструка С.В., суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника УМВС України в Рівненській області на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 20 лютого 2017 року в справі за позовом УМВС України в Рівненській області до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20 лютого 2017 року в задоволенні позову УМВС України в Рівненській області до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник УМВС України в Рівненській області вважає рішення незаконним, оскільки неповно зясовано судом обставини, що мають значення для справи, покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що пошкодження електронного засобу контролю мало місце 30.12.2014 року саме з вини відповідача; пошкоджений пристрій не може бути відремонтований, а тому відшкодуванню підлягає його повна вартість в сумі 9 430 грн. Новий пристрій був наданий 05.01.2015 року. В справі містяться пояснення як самого відповідача так і свідків, які підтвердили факт пошкодження електронного засобу контролю.

Зазначає про те, що оскільки ОСОБА_2, якому були розяснені права користування електронними засобами контролю, порушений порядок їх експлуатації та як наслідок їх пошкодження, з останнього підлягає стягненню в рахунок відшкодування заподіяної шкоди.

З цих підстав просила рішення Рівненського районного суду від 20 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, завчасно повідомлялявся про час і місце розгляду справи, однак кореспонденція повернулась без вручення, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи УМВС України в Рівненській області в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що пошкодження електронного засобу контролю відбулося відповідачем не з його вини і питання про наявність підстав для відшкодування шкоди повинне кореспондуватися з приписами КПК України та Положенням про порядок застосування електронних засобів контролю.

Такий висновок місцевого суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2014 року ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України - відповідачеві ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю (а.с.15-16).

12 грудня 2014 року ОСОБА_2 було роз'яснено обов'язки, покладені на нього ухвалою суду про обрання запобіжного заходу та правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття, пошкодження або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю (а.с.10, 18).

Також ОСОБА_2 12 грудня 2014 року було вручено пам'ятку з експлуатації електронних засобів контролю (а.с.19).

З довідки-реєстратора застосування електронного засобу контролю вбачається, що 12.12.2014 року о 11.05 год. ОСОБА_2 було закріплено браслет 3М 35432903 та наручник 27872 на період до 16.01.2014 року. (а.с.17)

30 грудня 2014 року о 21.50 на стаціонарний пункт моніторингу Рівненського МВ УМВС надійшло повідомлення щодо можливої несправності мобільного пристрою ЕЗК, застосованого відносно ОСОБА_2

З пояснення наданого ОСОБА_2 від 31.12.2014 року, вбачається, що 30.12.2014 року він перебував за місцем проживання. Близько 22.00 год. до нього зателефонував знайомий і в цей же час на апарат ЗМ Електронік Моніторинг зателефонували працівники міліції з УМВС України в Рівненській області. Рознервувавшись він схватив рукою за апарат ЗМ та кинув ним об підлогу, від чого той розлетівся на різні частини. Свою вину визнав у розбитті апарату ЗМ Електронік Моніторинг (а.с.14).

Під час службового розслідування за фактом умисного пошкодження електронного засобу контролю порушника, ОСОБА_2, свою вину в цьому пошкодженні визнавав і був зацікавлений у компенсації його вартості (а.с.9).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією підстав виникнення цивільних прав та обовязків є завдання матеріальної шкоди іншій особі, а згідно з ч. 2 ст. 16 цього Кодексу одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування та відповідно до частини 2 зазначеної статті, збитки складаються з реальних збитків та упущеної вигоди.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пошкоджений ОСОБА_2 пристрій на час діагностування перебував у несправному стані (пошкодження корпусу мобільного пристрою, корпус тріснутий на дві частини, прилад не запускався), а згідно технічного висновку № 35432903 від 31.07.2015 року, не гарантійний його ремонт не доцільний/не можливий.

Пристрій за № 10495353 перебуває на обліку основних засобів в бюджетних установах (інвентарна картка № ОЗ6 2468), і знос складає 2 987 грн.

Вартість мобільного контрольного пристрою ЗМ Electronic Monitoring моделі Two Piece GPS з радіо модулем системи стільникового звязку GSM-900/1800, GSM приймачем становить 9 430, 00 грн., тобто реальна вартість з врахуванням зносу є 6443 грн. (а.с.7, 112).

Отже, саме ця сума і підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь УМВС України в Рівненській області в рахунок відшкодування завданої шкоди.

Згідно з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у своїй постанові №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у п.2 зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. З огляду на вищезазначене відповідальність настає при існуванні складу правопорушення, що включає: протиправність поведінки, наявність шкоди, причинного зв'язку між ними та вини заподіювача шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи склад правопорушення є доведеним.

Обєктивно встановлено факт заподіяння шкоди позивачу шляхом знищення ОСОБА_2 пристрою контролю, причинний зв'язок між ними та вина в цьому відповідача.

До зміни показань відповідача ОСОБА_2, який в суді не визнав позов та пояснив, що пристрій контролю він пошкодив з необережності, колегія судді відноситься критично та розцінює, як намагання відповідачем уникнути цивільно-правової відповідальності.

Щодо вини, то вона може бути не тільки умисною, що в первісних поясненнях визнав ОСОБА_2, але й з необережності, що не впливає в даному випадку на обовязок відповідача відшкодувати спричинену ним шкоду.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги представника позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в виді сплати судового збору в загальній сумі 511,56 грн.

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно зясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, 309, 313,314,316,324,325 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И ЛА:

Апеляційну скаргу представника УМВС України в Рівненській області задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 20 лютого 2017 року скасувати.

Позов Управління МВС України в Рівненській області до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Управління МВС України в Рівненській області, м. Рівне, вул. М.Хвильового, 2, , в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди 6443 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Управління МВС України в Рівненській області витрат по оплаті судового збору в сумі 511,56 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

ОСОБА_3