Справа № 194/251/17
Номер провадження 2/194/379/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Соколової Ю.І.,

за участю: секретаря судового засідання Клімової Д.В.,

позивача ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі, як особи, в сім'ї яких проживає дитина, звернулися до суду з позовною заявою про позбавлення батьківський прав відповідача. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначають, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є їхнім онуком та з 2013 року проживає разом з ними. Мати дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та його батько - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, однією сім`єю не проживають з 2013 року та вихованням дитини не займаються. ОСОБА_8 з 2013 року жодного разу не провідала дитину та за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя визнана безвісно відсутньою. ОСОБА_6 не працює, за місцем проживання характеризується негативно, вживає спиртні напої, у вихованні дитини участі не приймає. За зверненням позивачів, їхній онук поставлений на облік у Службі у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, як дитина, яка перебуває у складній життєвій ситуації. Зазначають, що дитина проживає разом з ними, займаються вихованням дитини та матеріально його забезпечують, переконати відповідача переглянути своє ставлення до дитини не вдається. Зазначають, що для отримання статусу опікунів, що у свою чергу надасть можливість бути законними представниками дитини та захищати його права та інтереси у всіх державних та недержавних установах, необхідно вирішити питання про позбавлення батьківських прав батька дитини ОСОБА_6 У зв'язку з чим, просять з урахуванням уточнених позовних вимог, позбавити батьківських прав ОСОБА_6 відносно малолітнього ОСОБА_7.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили позбавити батьківських прав свого сина ОСОБА_6 відносно їхнього онука ОСОБА_7

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просила уточнений позов задовольнити, наголосивши на тому, що задоволення позову дозволить надати дитині законного представника. Звернула увагу на те, що відповідач постійно вживає алкогольні напої, за дитиною не слідкує, навіть те, що відповідач подав нотаріальну відмову від дитини, свідчить про його не бажання виховувати свого сина.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що висновок служби у справах дітей не відповідає дійсним фактичним обставинам справи, зроблений на основі доказів, отриманих у серпні 2016 року. Також просить уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, позбавивши батьківський прав ОСОБА_6

Представник третьої особи - ОСОБА_5 пояснила, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, для застосування якого позивачі не надали достатніх доказів, які б свідчили про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків. Також вказує, що так як не надалося можливим вислухати думку відповідача з приводу позовних вимог, то на даний час немає достатніх підстав для позбавлення його батьківських прав. Тому вважає, що у позові необхідно відмовити.

Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення. Крім того, про належне повідомлення відповідача про перебування на розгляді в суді цивільного позову про позбавлення відповідача батьківських прав, свідчить нотаріально посвідчена заява ОСОБА_6, згідно якої позовні вимоги відповідач визнає у повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, з наслідками позбавлення його батьківських прав ознайомлений, просить розглядати справу за його відсутності.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що до Служби у справах дітей надійшов дзвінок від ОСОБА_1, про те, що її син ОСОБА_6 знаходиться вдома в нетверезому стані. Приїхавши за викликом, вона, як представник служби у справах дітей, побачила, що ОСОБА_6 знаходиться у стані сильного алкогольного сп'яніння. На дворі ОСОБА_9 запитала у сусідів, як вони характеризують ОСОБА_6, одна з сусідок повідомила, що відповідач пияче та не приймає участі у вихованні дитини, а інша сусідка, зазначила, що бачила відповідача тверезим, та їй відомі факти про те, що відповідач готував свого сина до школи на 01 вересня.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні повідомила, що є сусідкою відповідача, та зазначила, що батьки дитини взагалі не піклуються про ОСОБА_7 і усім вихованням та опікою над дитиною займаються бабуся та дідусь. Вказує, що останнім часом часто бачить ОСОБА_6 у п'яному вигляді, та не разу не бачила щоб він гуляв з сином та виховував його.

Свідок ОСОБА_11 показала, що є сусідкою відповідача, її дитина ходить в один клас з ОСОБА_7 Повідомила, що відповідач зловживає спиртними напоями, при цьому приводе додому сторонніх чоловіків, за дитиною не слідкує. Зазначила, що ОСОБА_7 називає бабусю «мамою», батька побоюється, через те що останній постійно знаходиться в стані алкогольного сп'яніння та спілкується з дитиною у п'яному вигляді. Повідомила, що чула як відповідач у спілкуванні з ОСОБА_7 вживав нецензурну лайку.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 08 липня 2010 року, актовий запис № 680.

Своє батьківство відповідач по справі не оспорює.

Позивачі ОСОБА_12 та ОСОБА_1 є дідусем та бабусею ОСОБА_7, та батьками відповідача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 15 січня 2014 року, актовий запис № 102.

ОСОБА_7 проживає разом з позивачами у квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Квартира загальною площею - 68 кв. м., житловою площею - 41,4 кв. м., умови проживання задовільні: житло устатковане м`якими та корпусними меблями, побутовою технікою, речами повсякденного вжитку. У дитини є окрема кімната, яка устаткована диваном, шафою, письмовим столом, дитина має одяг, взуття, речі особистої гігієни та інше, про що свідчить акт обстеження умов проживання дитини, складеного службою у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради 10 серпня 2016 року.

16 серпня 2016 року ОСОБА_7 у зв'язку з ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов'язків, був взятий на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, про що свідчить копія витягу з журналу обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради, номер наказу про взяття на облік - 32.

Відповідач за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, у вихованні свого сина участі не приймає, станом на 18 травня 2017 року скарги на ОСОБА_6 до ЖРЕК не надходили, що підтверджується характеристикою ОСОБА_6, виданою за місцем проживання начальником ЖРЕД-8 у м. Тернівка від 18 травня 2016 року вих. 561.

17 березня 2009 року державним виконавцем було накладено арешт з забороною відчуження на все майно ОСОБА_6, про що свідчить копія постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця відділу ДВС Тернівського міського управління юстиції від 17 березня 2009 року, серії АА № 942694.

18 листопада 2010 року державним виконавцем було накладено арешт з забороною відчуження на майно ОСОБА_6, а саме - квартири АДРЕСА_2; 1/5 частки квартири АДРЕСА_3, про що свідчить копія постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця відділу ДВС Тернівського міського управління юстиції від 18 листопада 2010 року, серії АА № 942785.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2017 року, мати ОСОБА_7 - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнана безвісно відсутньою, що підтверджується копією рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2017 року по цивільній справі № 334/568/17.

Дитина з 01 вересня 2016 року навчається у 1-А класі Тернівської загальноосвітньої школи № 7 І-ІІІ ступенів, за місцем навчання характеризується з позитивної сторони: працьовитий, старанний, нежадібний, самостійний, з добре сформованими навичками самообслуговування, має охайний зовнішній вигляд, без поважної причини заняття не пропускає, виконує домашні завдання під наглядом дорослих; намагається налагодити спілкування з однокласниками, але це не завжди виходить через низький рівень володіння засобами спілкування та взаємодії з дорослими та однолітками; на перервах може проявляти агресію до інших учнів, часто відволікається, проте хлопчик працелюбний та завжди допомагає вчителю та однокласникам; вихованням дитини займається бабуся та дідусь, які забезпечують усі необхідні умови для розвитку дитини. Зазначені обставини підтверджуються характеристикою ОСОБА_7, виданою директором Комунального закладу «Тернівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №7 Тернівської міської ради Дніпропетровської області» від 18 травня 2017 року.

В матеріалах справи наявна копія заяви, посвідченої 18 травня 2017 року приватним нотаріусом Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_13, зареєстрованої в реєстрі за № 404, відповідно до якої відповідач не заперечує і надає згоду на позбавлення його батьківських прав у відношенні дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з наслідками позбавлення його батьківських прав ознайомлений. В заяві відповідач висловив своє ставлення до дитини, зокрема, зазначив, що з матір'ю дитини ОСОБА_8 проживали в цивільному шлюбі, від якого народився син ОСОБА_7; дитина була не бажана; сином, а ні він, а ні матір на теперішній час не опікуємося; малолітній син з 2013 року проживає з ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Виконавчим комітетом Тернівської міської ради Дніпропетровської області 17 травня 2017 року надано висновок (вих. № 1430/01-23) про недоцільність позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_7 Висновок, мотивований зокрема, тим, що позивач ОСОБА_1 не надала доказів, які б підтверджували свідоме ухилення ОСОБА_6 від виконання ним батьківських обов'язків по вихованню сина; а також у зв'язку із відсутністю можливості заслухати батька дитини з приводу позбавлення його батьківських прав.

18 травня 2017 року на звернення адвоката ОСОБА_4, Службою у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради було повідомлено, що у разі прийняття Тернівським міським судом Дніпропетровської області рішення про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_7, то у встановлений законодавством термін хлопчик буде взятий на облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, і буде вирішуватися питання про надання йому статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, про що свідчить копія листа Служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради від 18 травня 2017 року (вих. № 202-01-44).

Тернівський ВП ГУНП в Дніпропетровській області повідомив, що по облікам Тернівського ВП, станом на 17 серпня 2016 року ОСОБА_6 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 187 КУпАП (довідка вих. № 42.4/12-5142 від 18.08.2016 р.); станом на листопад 2016 року місцезнаходження ОСОБА_6 не встановлено та у разі його встановлення він буде притягнутий до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 184 КупАП (доповідна записка вих. № 42.4/12-7309 від 28.11.2016 р.).

Надаючи спірним правовідносинам правову кваліфікацію, суд зазначає наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно пункту 16 вказаної Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6 ухиляється від виконання своїх обов'язків стосовно виховання сина ОСОБА_7, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться його здоров'ям, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина. Зазначене підтверджується матеріалами справи, поясненнями позивачів та свідченнями допитаних в суді свідків.

Також суд розцінює нотаріально посвідчену заяву відповідача як відмову від власної дитини, проте враховує, що відмова від дитини не відповідає моральним засадам суспільства та суперечить сімейному законодавству, однак така заява ОСОБА_6 свідчить про його не бажання спілкуватися з дитиною, не бажання виконувати батьківські обов'язки та свідчить про його аморальність, що підтверджує відповідне ставлення батька до своєї дитини.

Виходячи із оцінки доказів у справі, таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.

Таким чином, оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідача ОСОБА_6 від виконання ним своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_7

У зв'язку з тим, що позивачами не ставилось питання щодо стягнення з відповідача аліментів, то суд з власної ініціативи та, не виходячи за межі позовних вимог, питання щодо стягнення аліментів не вирішує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150-152, 155, 164-165 Сімейного кодексу України, ст. 10, 11, 57, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1) по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2).

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд на протязі десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.І. Соколова