Справа№751/2290/17
Провадження №4-с/751/26/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Ченцової С. М.

при секретарі Сащенко О. М.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконними дій старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3,

встановив:

ОСОБА_1 звертаючись до суду із скаргою просить визнати незаконними дії старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 щодо оголошення розшуку майна боржника, а саме: автомобілів марки SEAT CORDOBA 2.0, 2008 року випуску, номер кузову (шасі) VSSZZZ6LZ8R152617, днз АА 6088 НЕ; марки MERСEDES-BENZ AСTROS 1840, 1997 року випуску, тип кузова вантажний сідловий тягач-Е, днз АА 7738 ІН; марки TRAILOR S383E, 1991 року випуску, тип кузову напівпричіп бортовий тентованийС, днз АА 4990 ХР (а.с.1-4).

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що згідно виконавчого листа №751/9298/14 з нього на користь ПАТ «Альфа-Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором. У звязку з чим 16 січня 2015 року старшим державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46028873. 17 січня 2015 року винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження. Зазначає, що про дані постанови дізнався лише в кінці лютого 2016 року. Також, 28 жовтня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме автомобілів. Відповідно до постанови від 17.01.2015 на все його майно було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження. Вважає постанову від 28.10.2016 незаконною, тому що про її існування йому не було повідомлено (дізнався лише 06.04.2017 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження), державним виконавцем не було вчинено жодних дій про встановлення місця проживання боржника, про знаходження його майна.

В ході судового розгляду, заявник надав письмову заяву про уточнення вимог, в якій просив: визнати незаконними дії старшого державного виконавця ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 щодо оголошення розшуку майна боржника та скасувати постанову про розшук майна від 28.10.2016 року (а.с.34)

В судовому засіданні заявник скаргу, з урахуванням уточнених вимог, підтримав, просив її задовольнити, з підстав зазначених у письмових поясненнях, які долучено до матеріалів справи. Зазначив, що вказані транспортні засоби знаходяться за його місцем проживання, державним виконавцем не зясовувалось місце знаходження арештованого майна, не здійснювався вихід за місцем його проживання.

Представник заявника скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Старший державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд вважає за можливе слухати скаргу у відсутності державного виконавця за наявними матеріалами в справі.

Вислухавши заявника та його представника, дослідивши матеріали даної справи, матеріали справи № 751/9298/14, суд дійшов наступного висновку:

Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів закон покладає на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Правові засади діяльності державної виконавчої служби визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Умови та порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, передбачає Закон України «Про виконавче провадження». Цим же Законом встановлено правові засади захисту прав стягувача, боржника у виконавчому провадженні, що полягають у можливості оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду. Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, здійснюється в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як вбачається із матеріалів справи Новозаводським районним судом м. Чернігова від 29.09.2014 року винесена ухвала, якою задоволено вимоги ПАТ «Альфа-Банк» та видано виконавчий лист на виконання рішення Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 15.07.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 153 135,52 грн. (а.с.45).

16 січня 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3М винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №6/751/2797/14 (а.с.6).

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», контроль за своєчасністю, правильністю, повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, та керівник вищестоящого органу.

У відповідності до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Таким чином, державним виконавцем була винесена постанова від 17.01.2015 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та внесена до Єдиного державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.12, 53-55).

Згідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

28.10.2016 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: автомобіль марки SEAT CORDOBA 2.0, 2008 року випуску, номер кузову (шасі) VSSZZZ6LZ8R152617, днз АА 6088 НЕ; MERСEDES-BENZ AСTROS 1840, 1997 року випуску, тип кузова вантажний сідловий тягач-Е, днз АА 7738 ІН; TRAILOR S383E, 1991 року випуску, тип кузова напівпричіп бортовий тентованийС, днз АА 4990 ХР, оскільки невідоме місцезнаходження майна, на яке накладено арешт (а.с.5).

У відповідності до п.3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо).

Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Державним виконавцем не надано суду належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, що підтверджують виклик боржника до відділу державної виконавчої служби, факт здійснення відповідних заходів по встановленню місцезнаходження арештованих автомобілів, в тому числі і доказів, що підтверджують його вихід за місцем проживання боржника ОСОБА_1, як того вимагає п.3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року. Судом двічі були витребувані матеріали виконавчого провадження № 46028873 (а.с.22, 23, 30), проте на вимогу суду вказані матеріали виконавчого провадження не були надані, як і не повідомлено причини неможливості надання матеріалів виконавчого провадження.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про неправомірність дій державного виконавця щодо винесення постанови про оголошення розшуку автомобілів без здійснення всіх необхідних процесуальних дій, передбачених п.3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, а тому скарга в цій частині підлягає задоволенню.

У відповідності до положень ст.387 ЦПК України до компетенції суду не віднесено безпосереднє скасування рішень, які виносить державний виконавець, а надано лише право визнавати прийняте рішення неправомірним, а тому скарга в частині скасування постанови про розшук майна боржника по ВП № 46028873 від 28.10.2016 року - не підлягає задоволенню.

Суд вважає, що строк подання скарги до суду, встановлений ст. 385 ЦПК України, ОСОБА_1 не пропустив.

Керуючись ст.ст. 11, 57-60, 209, 2212-215, 294, 386-388 ЦПК України, Законом України Про виконаче провадження, суд, -

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 28.10.2016 року по виконавчому провадженню 46028873 про оголошення розшуку майна боржника ОСОБА_1, а саме: автомобілів марки SEAT CORDOBA 2.0, 2008 року випуску, номер кузову (шасі) VSSZZZ6LZ8R152617, днз АА 6088 НЕ; MERСEDES-BENZ AСTROS 1840, 1997 року випуску, тип кузова вантажний сідловий тягач-Е, днз АА 7738 ІН; TRAILOR S383E, 1991 року випуску, тип кузову напівпричіп бортовий тентованийС, днз АА 4990 ХР.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а для осіб, які не були присутні в судовому засіданні протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.М. Ченцова