Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 24 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 05 вересня 2005 року між ОСОБА_4 та акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (далі - АКБ «Райффайзенбанк Україна»), правонаступником всіх прав та обов'язків якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»

(далі - ПАТ «ОТП Банк»), було укладено кредитний договір № HCL-001/006/2005, згідно з умовами якого АКБ «Райффайзенбанк Україна» надав ОСОБА_4 кредит у сумі 25 000 доларів США зі строком повернення до 05 вересня 2018 року.

05 вересня 2005 року на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № СR-001/006/2005, згідно з умовами якого останній зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором.

Станом на 29 грудня 2012 року заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором від 05 вересня 2005 року № HCL-001/006/2005 становила 32 136,84 доларів США, що еквівалентно станом на 29 грудня

2012 року 256 869 грн 76 коп, з яких: залишок заборгованості за кредитом становить 21 846,05 доларів США, що еквівалентно 174 615 грн 47 коп; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у відповідності до п. 1.4. ч. 2 кредитного договору - 10 290,79 доларів США, що еквівалентно 82 254 грн 28 коп.; а також пеня за порушення строків погашення кредиту - 904 271 грн 75 коп., що й стало підставою звернення до суду.

08 вересня 2008 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір № МL-В02/080/2008, згідно з умовами якого позивач надав ОСОБА_4 кредит у сумі 30 000 доларів США зі строком повернення до 08 вересня 2023 року.

08 вересня 2008 року з метою забезпечення своєчасності виконання зобов'язань за кредитним договором від 08 вересня 2008 року № МL-В02/080/2008 між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № SR-B02/080/2008, згідно з умовами якого останній зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором.

Станом на 29 грудня 2012 року заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором № ML-B02/080/2008 від 08 вересня 2008 року становить 45 232,83 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29 грудня 2012 року становить 361 546 грн 01 коп., з яких: залишок заборгованості за кредитом - 29 910,11 доларів США, що еквівалентно 239 071 грн 50 коп.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у відповідності до п 1.4. ч. 2 кредитного договору - 15 322,72 долари США, що еквівалентно

122 474 грн 50 коп. та пеня за порушення строків погашення кредиту -

1 271 871 грн 34 коп., що й стало підставою звернення до суду.

Під час нового розгляду справи представник позивача збільшила позовні вимоги та просила суд:

- солідарно стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» заборгованість за кредитним договором №НСЬ-001/006/2005 від 05 вересня 2005 року в розмірі 32136,84 доларів США, що в еквіваленті станом на 12 травня 2015 року становить 661 691 грн 10 коп., з яких: залишок заборгованості за кредитом становить 21 846,05 доларів США, що еквівалентом станом на 12 травня 2015 року становить 449 805 грн 80 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у відповідності до п.п.1.4. частини 2 кредитного договору 10290, 79 доларів США, що еквівалентом станом на 12 травня 2015 року становить 211 885 грн 30 коп. та пеню за порушення строків погашення кредиту в розмірі 2 239 385 грн 00 коп.;

- солідарно стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» заборгованість за кредитним договором від 08 вересня 2008 року № МL-В02/080/2008 у розмірі 45 232,83 доларів США, що в еквіваленті станом на 12 травня 2015 року становить 931 334 грн 92 коп., з яких: залишок заборгованості за кредитом становить 29 910,11 доларів США, що еквівалентом станом на 12 травня 2015 року становить 615 843 грн 18 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у відповідності до п.п.1.4. частини 2 кредитного договору 15 322,72 доларів США, що в еквіваленті станом на 12 травня 2015 року становить 315 491 грн 74 коп. та пеню за порушення строків погашення кредиту в розмірі 3 276 313 грн 80 коп. (а. с. 223 - 224, т. 3)

У касаційній скарзі представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалу апеляційного суду в частині відмови у задоволенні вимог до позичальника ОСОБА_4, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині, в іншій частині рішення залишити без змін.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 24 листопада 2016 року, у задоволенні позову ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» відмовлено.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 23 грудня 2008 року ЗАТ «ОТП Банк» надіслало ОСОБА_4 досудову вимогу № 22-3-2/49317 про погашення заборгованості за кредитним договором від 05 вересня 2005 року № HCL-001/006/2005.

Крім того, 16 січня 2009 року ЗАТ «ОТП Банк» надіслало ОСОБА_4 досудову вимогу № 602-01-3/14 про погашення заборгованості за кредитним договором від 08 вересня 2008 року № МL-В02/080/2008.

Зазначеними вимогами банк, з посиланням на непогашення належних до сплати суми кредиту та відсотків, на підставі пункту 1.9 кредитного договору, вимагав дострокового виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі, а саме протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги сплатити всю суму заборгованості на рахунок № 2796 в ЗАТ «ОТП Банк».

Судом встановлено, що ОСОБА_4 отримав досудову вимогу від 23 грудня 2008 року № 22-3-2/49317 - 25 грудня 2008 року, а досудову вимогу від 16 січня 2009 року № 602-01-3/14 - 16 січня 2009 року.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінює строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 17 вересня 2014 року при розгляді справи № 6-53цс14 та у постанові від 17 січня 2016 року при розгляді справи № 6-990цс15.

Таким чином судом встановлено, що ЗАТ «ОТП Банк», звернувшись до боржника та поручителя з вимогами про дострокове виконання зобов'язання, скористався своїм правом, передбаченим пунктом 1.9 кредитних договорів, та змінив строк виконання зобов'язання - визначивши його граничний термін - зі спливом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з указаним позовом 22 березня 2012 року.

Відмовляючи у задоволенні позову до ОСОБА_4, суд першої інстанції з висновком якого погодився і апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), та керуючись положеннями ст. 257 ЦПК України обґрунтовано виходив із того, що строк позовної давності щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за договором від 05 вересня 2005 року № НСL-001/006/05 сплинув 26 січня 2012 року, а щодо вимог про стягнення заборгованості за договором від 08 вересня 2008 року № МL-602/080/2008 строк позовної да вності сплинув 16 лютого 2012 року.

Таким чином висновки суду про те, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за двома кредитними договорами з урахуванням того, що відповідач неодноразово звертався до суду з заявою про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, є законним та обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги необґрунтовані, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки, висновків суду не спростовують, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
І.М. Завгородня
Л.М. Мазур