29.06.2017 227/2019/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року справа № 227/2019/17

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді КошляА.О.

при секретарі Овчинніковій Ю.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, -

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2017 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Обґрунтовуючи заяву зазначив, що 31 жовтня 2015 року між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у донецькій області, актовий запис № 249. 25 травня 2017 року у пологовому відділенні № 1 Центральної міської клінічної лікарні № 3 м. Донецька його дружина народила доньку ОСОБА_3. Зареєструвати народження доньки у встановленому законом України порядку у м. Донецьку заявник не має можливості. Просить суд встановити факт народження у м. Донецьку 25 травня 2017 року ОСОБА_3.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі в судовому засіданні.

Представник заінтересованої особи, Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, начальник відділу надав заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають у реєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 437214, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 31 жовтня 2015 року, яка долучена до матеріалів справи.

На підтвердження факту народження дитини заявником додано медичне свідоцтво про народження № 52 від 09.06.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 у Центральній міській клінічній лікарні № 3 м. Донецька 25 травня 2017 року в 21-35 годині, народила дівчинку вагою 4300 грамів. Дитина народилася доношеною. Вказане медичне свідоцтво видане ЦМКЛ № 3 м. Донецька, яка розташована на тимчасово неконтрольованій території.

Згідно довідки Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 29.06.2017 року № 15.32-5/955 за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про народження дитини жіночої статі, матірю якої є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 не виявлено.

Також до матеріалів справи додані довідка КП «Центральна міська клінічна лікарня № 3 м. Донецька» інформація пологового відділення № 1 про ОСОБА_2 та копія свідоцтва про народження ДНР № 026816 від 07 червня 2017, яке видане Донецьким міським відділом запису актів цивільного стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР, з якого вбачається, що 25 травня 2017 року у м. Донецьку народилась ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Даючи оцінку допустимості медичному свідоцтву про народження, яке видано органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ст. 19 Конституції України, ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» і вважає, що вказаний документ не є дійсним і не може створювати правових наслідків.

Заявник звернувся з вищевказаним медичним свідоцтвом про народження дитини до Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з питання державної реєстрації народження дитини, але останньому листом начальника відділу №15.32-950 від 26.06.2017 року було відмовлено в реєстрації на підставі вищевикладеного і запропоновано звернутися до суду.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справа проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, органом реєстрації, лікарняним закладом), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності.

Суд вважає, що в судовому засіданні були досліджені належні та допустимі докази, які підтверджують факт народження 25 травня 2017 року громадянкою ОСОБА_2 дитини жіночої статі і дають суду підстави для задоволення заяви.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження встановленого зразка.

Таким чином, наявність вищевказаних доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту народження дитини в певний час, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про народження, видане відповідним державним органом України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 223, 234, 251-256, 257 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задовольнити.

Встановити факт народження 25 травня 2017 року у місті Донецьку Донецької області, Україна дитини жіночої статі ОСОБА_3, батьками якої є громадянин України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_6 та громадянка України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженка м. Донецька.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення невідкладно надіслати до Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для державної реєстрації народження особи.

Суддя А.О. Кошля

29.06.2017