Справа № 569/6560/17
У Х В А Л А

13 вересня 2017 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Смолій Л.Д., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про забезпечення його позову до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернувся з позововом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Рівненського міського суду від 29 травня 2017 року відкрито провадження у справі.

Представник позивача ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Положеннями ч.1 статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

З огляду на те, що ОСОБА_4, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 в позовній заяві просить визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 та з урахуванням листа ОСОБА_3 щодо надання згоди на укладення правочину пов'язаного з відчуженням спірної квартири, суд приходить до висновку про наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі відчуження вказаної квартири третім особам та вчинення будь-яких інших дій відносно вказаної квартири, у звязку з чим, вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про забезпечення його позову до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подачі в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя -