Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Гулька Б.І., Журавель В.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» (далі - ТОВ «ДЦ Україна») про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення.

Вимоги обґрунтовувала тим, що 30 квітня 2012 року між нею (орендодавець) та ТОВ «ДЦ Україна» (орендар) був укладений договір оренди нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 загальною площею 183,4 кв. м на строк до 27 квітня 2015 року. Після збігу вказаного строку дію договору оренди булопролонговано на той самий строк (3 роки). Відповідно до п. 3.1.договору розмір орендної плати за користування нежитловим приміщенням становить не менше 26 101 грн 61 коп. без ПДВ з урахуванням суми податку з доходів фізичних осіб (включно). За змістом п. 3.2.договору сума орендної плати індексується на коефіцієнт, який дорівнює офіційному курсу гривні до долара США, встановленому на день сплати орендної плати станом на 01 число поточного місяця, поділеному на офіційний курс гривні до долара США, встановлений на дату підписання даного договору (7,9860 грн/долар США).

Відповідач неналежним чином виконує зобов'язання, визначені п. 3.2. договору оренди, щодо сплати індексації у зв'язку з ростом курсу долара до гривні на день вчинення орендного платежу. Заборгованість за 2014-2016 роки становить 1 177 639 грн 04 коп.Крім того, на підставі п. 3.4 договору оренди із відповідача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату орендної плати у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання, що становить 277 173 грн 10 коп.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ДЦ Україна» код ЄДРПУО 32424255 на користь ОСОБА_4 заборгованість щодо сплати індексації курсової різниці у розмірі 1 177 639 грн 04 коп. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 про стягнення пені за несвоєчасну сплату орендної плати, у цій частині позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ДЦ Україна» на користь ОСОБА_4 138 572 грн 90 коп. пені за несвоєчасну сплату орендної плати за період з 01 вересня 2015 року по 23 серпня 2016 року. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ТОВ «ДЦ Україна», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно положень ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Частиною 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до умов п. 3.2.договору оренди нежитлового приміщення сума орендної плати індексується на коефіцієнт, який дорівнює офіційному курсу гривні до долара США, встановленому на день сплати орендної плати станом на 01 число поточного місяця, поділеному на офіційний курс гривні до долара США, встановлений на дату підписання даного договору (7,9860 грн/долар США).

Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Із матеріалів справи вбачається, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, суд першої інстанції, із висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що, оскільки відповідач порушив умови договору оренди нежитлового приміщення та не сплатив позивачу орендну плату в розмірі, обумовленому договором, зокрема п. 3.2. договору щодо індексації суми орендної плати на коефіцієнт, який дорівнює офіційному курсу гривні до долара США, встановленому на день сплати орендної плати станом на 01 число поточного місяця, поділеному на офіційний курс гривні до долара США, встановлений на дату підписання даного договору, то позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені, ухвалюючи в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача пені за останній рік перед зверненням з даним позовом до суду у розмірі 138 572 грн 90 коп., суд апеляційної інстанції правильно застосував умови договору оренди нежитлового приміщення та норми статті 258 ЦК України, врахував правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року № 6-3006цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Розглядаючи справу, суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у зв'язку із чим оскаржуване судове рішення відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості.

Стаття 533 ЦК України передбачає обов'язковість здійснення платежів на території України в національній валюті, однак не містить заборони на використання в розрахунках розміру грошових зобов'язань іноземної валюти або інших розрахункових величин.

Враховуючи те, що п. 3.2. договору щодо індексації суми орендної плати на коефіцієнт, який дорівнює офіційному курсу гривні до долара США, встановленому на день сплати орендної плати станом на 01 число поточного місяця, поділеному на офіційний курс гривні до долара США, встановлений на дату підписання даного договору, не визнаний у встановленому законом порядку недійсним, розрахунок між сторонами з урахуванням дії положень цього пункту ст. 533 ЦК України не суперечить.

Таким чином, наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

Б.І. Гулько

В.І. Журавель