СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-н/759/54/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Войтенко Ю.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість за житлово - комунальні послуги ,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість за житлово - комунальні послуги .

Ухвалою суду від 31 січня 2017 року заяву було залишено без руху, оскільки при зверненні заявником до суду не були виконані вимоги ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Для усунення цих недоліків встановлено строк - 5 днів з дня отримання копії ухвали.

13 лютого 2017 року копію ухвали було направлено позивачу на адресу вказаною у позовній заяві. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення копії ухвали суду, ухвалу було вручено позивачу 03.03.2017 року.

Таким чином, зазначені в ухвалі суду недоліки не усунуті, позивач (його представник) до суду не з'явився та не цікавився результатами розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним ( Рішення Суду у справі " Жоффре де ля Прадель проти Франції " від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 100 ЦПК, суддя повертає заяву про видачу судового наказу, у разі якщо заявник у встановлений судом строк не усунув недоліки.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню особи до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 100 ЦПК України , ст. 121 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість за житлово - комунальні послуги - повернути заявникові.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Войтенко