Головуючий в І інстанції Потапенко А.В.
Єдиний унікальний № 374/109/17
УХВАЛА

про залишення без руху позовної заяви

12 липня 2017 року суддя Ржищівського міського суду Київської області Потапенко А.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Ржищівської міської ради Київської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява, у якій позивач просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на земельну ділянку, загальною площею 0,13 га, що знаходиться в м. Ржищеві Київської області по вулиці Солов'їній, 45, за цільовим призначенням - ведення городництва. До позовної заяви додано копію довідки МСЕК про інвалідність І групи, що видана ОСОБА_1

10 липня 2017 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну було передано для розгляду судді Потапенку А.В.

Згідно із п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги та викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а й мають бути зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

За змістом п.п. 2, 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно - вартістю майна; у позовах про права власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на прав приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз'яснено, що розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною пятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обовязок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною пятою статті 216 ЦК).

Перевіривши позовну заяву, приходжу до висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, а саме: позовна заява не містить ціни позову щодо вимог майнового характеру.

Також, у позові не викладено обставин і не зазначено конкретних правових доказів того, що на час подання позову позивач позбавлений можливості зясувати дійсну вартість спірного нерухомого майна.

Таким чином, позивачу необхідно визначити вартість спірного майна, виходячи з її ринкової вартості станом на день звернення до суду, зазначити відповідну ціну позову, а також надати докази, що підтверджують кожну обставину, якими позивач обґрунтовує свої вимоги або наявність підстав для звільнення від доказування.

Оскільки, без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, суддя вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «ОСОБА_3 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 80, 119, 121, 210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ржищівської міської ради Київської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, - залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі.

Вказані недоліки заяви усунути не пізніше п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Роз'яснити, що інакше заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: