Справа № 442/4611/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/783/3185/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого приміщення, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Виселено ОСОБА_2 із садового будинку, що знаходиться під № 2 в садівничому товаристві «Здоров»я» в м. Дрогобичі Львівської області. Вирішено питання судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що у садовому будинку № 2 в садівничому товаристві «Здоров»я» в м. Дрогобичі Львівської області разом з відповідачем проживають її неповнолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не враховано права неповнолітніх дітей, які було порушено примусовим виселенням відповідача. Звертає увагу суду на те, що відповідно до Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Відсутність реєстрації дитини не є підставою для відмови в позові. Зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено обов»язкові умови виконання позивачем положень норм, які встановлюють порядок виселення із займаного житлового приміщення, а саме підстави виселення викладені у ч. 2 ст. 109 Житлового Кодексу України, згідно якої громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення.

Просить рішення суду скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному

порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Судом встановлено, що 27.06.2016 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_6 садовий будинок № 2 у садівничому товаристві обслуговуючому кооперативі «Здоровя» у місті Дрогобичі Львівської області та земельну ділянку площею 0,0922 га, кадастровий № :01:065:0528, яка розташована в садівничому товаристві «Здоровя» за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, земельна ділянка 2, що підтверджується договором купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки від 27.06.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_7 та зареєстрованим в реєстрі за № 1438.

ОСОБА_6 набув право власності на садовий будинок № 2 та земельну ділянку площею 0,0922 га, кадастровий № :01:065:0528, яка розташована в садівничому товаристві «Здоровя» за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року у справі № 422/6818/14-ц, залишене без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Встановлено, що ОСОБА_2 разом із своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 без достатніх правових підстав проживала у садовому будинку № 2 у садівничому товаристві «Здоровя» у місті Дрогобичі Львівської області, а її проживання у вказаному садовому будинку порушує права позивача ОСОБА_3 як власника будинку на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог ОСОБА_3 про виселення ОСОБА_2 із садового будинку № 2, що знаходиться в садівничому товаристві «Здоров»я» в м. Дрогобичі Львівської області.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення прав та інтересів неповнолітніх дітей ОСОБА_2 оскаржуваним рішенням не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_2 ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій не надано належних та достатніх доказів на підтвердження проживання її неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 у спірному садовому будинку.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_10