АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1177/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Троян Т.Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівГончар Н. І., Пономаренка В. В.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, треті особи: Черкаська міська рада, КП «Соснівська СУБ» Черкаської міської ради про визначення порядку землекористування, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони по справі є співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1. Землекористування земельною ділянкою, на якій розташоване зазначене домоволодіння, впорядковане рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 17.09.1996 року №596, а саме: 1000 кв. м - у постійне користування для обслуговування існуючого житлового будинку і господарських споруд, 123 кв. м - в короткострокове користування на 3 роки під город без права забудови, без відшкодування понесених витрат і збитків.

Розподілу земельної ділянки між співвласниками відносно часток у будинку не проведено.

Так як між сторонами існує спір з приводу порядку землекористування, позивач просив суд визначити порядок землекористування ділянкою відповідно до ІІ варіанту судової земельно-технічної експертизи.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2014 року позов задоволено.

Визначено порядок землекористування земельною ділянкою АДРЕСА_1 відповідно до ІІ варіанту судової земельно-технічної експертизи.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 4 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 залишено у спільному користуванні усіх співвласників.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 4 лютого 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 оскаржив рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт просить рішення суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між співвласниками житлового будинку відповідно до варіанту ІІ судової земельно-технічної експертизи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач набув права користування спірною земельною ділянкою в порядку положень ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України. Водночас апелянт вказує, що рішення суду про визначення порядку користування земельною ділянкою в подальшому може бути використане для визначення межі земельної ділянки для приватизації або отримання землі в оренду.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що кожному з співвласників належать частки у праві власності, а не окремі квартири у багатоквартирному будинку. Тому набуття права власності на спірну земельну ділянку здійснюється за ст.ст. 12, 116 ЗК України. При цьому суд дійшов висновку про неможливість застосування до даних правовідносин ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, оскільки питання про встановлення порядку землекористування може бути вирішено після набуття співвласниками права власності чи права користування спірною земельною ділянкою.

Колегія суддів погоджується з даними висновками районного суду.

Матеріалами справи встановлено, що сторони є співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 25.10.1997 року належить 1/5 частина будинку.

ОСОБА_8 на підставі договору дарування від 30.12.2004 року належить 27/100 частини.

ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації Соснівського райвиконкому від 02.02.2000 року належить по 3/50 частки кожному.

ОСОБА_14, правонаступником якої є ОСОБА_9, на підставі договору купівлі-продажу від 14 грудня 1990 року належить 7/20 часток.

З правовстановлюючих документів співвласників домоволодіння вбачається, що їм належать частки у праві власності на домоволодіння, а не на квартири у багатоквартирному будинку.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 17.09.1996 року № 596 спірна земельна ділянка закріплена за Черкаським РЕУ-5 площею 1123 кв. м, з них 1000 кв. м - в постійне користування для обслуговування існуючого житлового будинку і господарських будівель, 123 кв. м в короткострокове користування на три роки під город без права забудови, без відшкодування понесених витрат і збитків.

Відповідно до вказаного рішення виконкому Черкаської міської ради землі закріплялись за ремонтно-експлуатаційними об'єднаннями у зв'язку з приватизацією квартир мешканцями будинку, а саме за Черкаським виробничо-житловим ремонтно-експлуатаційним управлінням №5, правонаступником якого стало комунальне підприємство «Соснівське СУБ» на підставі рішення Черкаської міської ради від 16 липня 2009 року №4-1343 «Про припинення комунальних підприємств житлово-комунального господарства».

Відповідно до ст. 12 ЗК України передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб та у користування відповідно до цього Кодексу належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин.

За змістом ч. 1 ст. 116 ЗК України набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності відбувається за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у абз. 4 п. 19 постанови від 16 квітня 2004 р. N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при приватизації громадянами одно- або багатоквартирного будинку державного житлового фонду порядок користування закріпленою за ним прибудинковою територією згідно з п. 5 ст. 10 Закону від 19 червня 1992 р. N 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду" здійснюється в порядку та на умовах, передбачених ч. 3 ст. 42 ЗК, якою встановлено, що порядок використання земельних ділянок, де розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Якщо в жилому будинку приватизовано частину квартир, питання про користування прибудинковою територією вирішується відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЗК, тобто шляхом отримання в користування її частини, що відповідає частці приватизованих квартир та інших приміщень у вартості будинку і споруд. При цьому розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

В абзаці 3 пункту 21 вказаної Постанови визначено, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Отже, з системного аналізу ст.ст. 12, 42, 88, 116 ЗК України в поєднанні з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 14.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» слідує, що право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Позовні вимоги стосуються встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою.

Позивачем не надано доказів, що підтверджують право власності чи право користування вказаною земельною ділянкою.

Доводи апелянта про те, що до даних правовідносин з приводу встановлення землекористування слід застосувати ст. 120 ЗК України та 377 ЦК України, підлягають відхиленню, оскільки вказані норми закону стосуються встановлення права власності та права користування земельною ділянкою.

З вимогами про встановлення права користування спірною ділянкою позивач не звертається, про що прямо зазначено в апеляційній скарзі.

З тих самих підстав колегія суддів відхиляє посилання апелянта на Постанову Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у цивільній справі №6-253цс16. Крім того, справа, що переглядалась Верховним Судом України, стосується спору не щодо встановлення порядку землекористування, а набуття права користування на спірну земельну ділянку.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у разі приватизації квартир у багатоквартирному жилому будинку, земельна ділянка, на якій розташований вказаний будинок, може передаватись у власність або надаватись у користування лише об'єднанню співвласників будинку. Тому спір не може бути вирішений за ст. 88 ЗК України.

Таким чином, у випадку недоведення набуття права користування спірною земельною позивачем, районний суд правомірно відмовив у задоволенні позову про встановлення порядку землекористування.

Доводи апеляційної скарги не містять нових доказів, які б спростовували висновки районного суду, та повторюють вимоги, які були вже предметом дослідження в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 березня 2017 року у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :