АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/5998/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2391/17Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів: Абрамова П.С., Хіль Л.М.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 27 липня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення, просила встановити порядок виконання виконавчого листа №524/5998/16-ц, виданого Автозаводським районним судом м.Кременчука 20.12.2016 року, про стягнення із ОСОБА_3 на її користь неустойки за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 25 102 грн. 25 коп. шляхом передачі їй у власність 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_3, в рахунок часткового погашення заборгованості за даним виконавчим листом на суму 22 773 грн. 31 коп.

В обґрунтування вказаної заяви посилалась на те що ОСОБА_3 не виконує судові рішення про стягнення аліментів та про стягнення неустойки. На даний час мешкає в державі Ізраїль. Від виконання рішень ухиляється.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 27.07.2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу та порядку виконання рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити її заяву про зміну способу та порядку виконання судових рішень, в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що боржник мешкає в державі Ізраїль і виконувати рішення суду шляхом стягнення з нього коштів неможливо саме з цієї причини, іншого майна в нього взагалі не має.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 20.12.2016 року стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати коштів на утримання дитини за період з 09 липня 2010 року по 01 липня 2016 року на суму 25 102,25 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. (а.с.78).

Цим же судом видано виконавчі листи та направлено їх на виконання (а.с.84,86), на підставі яких 11.04.2017 року державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби м.Кременчука ГТУЮ у Полтавській області відкрито виконавче провадження № 53739108 (а.с.95).

Однак, до теперішнього часу вказане рішення суду не виконано.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що запропонований заявником порядок виконання рішення суду, тобто визнання за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, може бути реалізований в межах виконавчого провадження, за певних умов, а саме у випадках відсутності у боржника грошових коштів чи рухомого майна.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові до виконання на всій території України, а державна виконавча служба як єдиний орган примусового виконання зобов'язана вжити всіх необхідних заходів для його виконання.

У ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб. При цьому, є недопустимим зміна по суті самого рішення суду та, відповідно, обраного позивачем способу захисту порушеного права, передбаченого ст.16 ЦК України.

Такі правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1829цс15 та від 16 грудня 2015 року у справах № № 6-2427цс15, 6-2216цс15.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 8 від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» при вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суд повинен з'ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Заявляючи про зміну способу і порядку виконання рішення про стягнення з відповідача грошових коштів, ОСОБА_2 по суті вимагає змінити зміст судового рішення, яке набрало законної сили, та, відповідно змінити обраний нею раніше спосіб захисту порушеного права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування правильної по суті ухвали суду.

Керуючись ст.303, ст..307, п.1 ч.1 ст.312, 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 27 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.А.Лобов

Судді: П.С.Абрамов

Л.М.Хіль

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов