АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/1063/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1987/17Головуючий у 1-й інстанції Дем'янченко С. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Хіль Л.М.,

Суддів: Абрамова П.С., Гальонкіна С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 червня 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2016 року ТОВ «Бурат-Агро» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих в результаті ДТП. В обґрунтування позову зазначив, що 09.04.2016 року о 23 год. 00 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухався по автодорозі Лубни-Миргород-Опішня, перебуваючи в нетверезому стані, не врахував безпечної швидкості руху та дорожні умови, що призвело до зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, чим порушив п.п.12.1.12.3 ПДР України. Внаслідок даного ДТП автомобілі отримали значні технічні пошкодження. Постановою Зіньківського районного суду Полтавської області від 12.05.2016 року визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. Постанова набрала законної сили 23.05.2016 року. Згідно з висновком ТОВ «Колсантінгова компанія «ФОРЕКС» від 16.05.2016 року про оцінку майна вартість відновлюваного ремонту автомобіля НОМЕР_3 складає 40133 грн. Належність автомобіля НОМЕР_3 ТОВ «Бурат-Агро» підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АА 927968.

Ухвалою від 25.10.2016 року залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи ПАТ «Українську страхову компанію «Княжна Вієнна ОСОБА_4» (а.с.31).

Ухвалою від 09.03.2017 року прийнято до провадження заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» про зменшення суми позовних вимог (а.с.146).

Так, ТОВ «Бурат-Агро» остаточно прохало суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства 37854 грн. 44 коп. матеріальних збитків завданих в результаті ДТП та 1500 грн. вартість проведених експертних досліджень та судовий збір.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 червня 2017 року зменшені позовні вимоги ТОВ «Бурат-Агро» до ОСОБА_2, третя особа ПАТ «Українська страхова компанія «Княжна Вієнна ОСОБА_4» про стягнення матеріальних збитків заподіяних в результаті ДТП задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 суму завданих в результаті ДТП матеріальних збитків в сумі 12335 грн. грн. 76 коп. на користь ТОВ «Бурат-Агро».

Стягнути з ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 449 грн. 09 коп. на користь ТОВ «Бурат-Агро».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, його в апеляційному порядку оскаржив представник відповідача ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не повне з`ясування усих фактичних обставин справи та не дослідження і не надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, прохав його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі за безпідставністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що він не заперечує розмір визначеної судом шкоди, проте вважає, що вона має бути компенсована позивачеві не ним, а ПАТ «Українська страхова компанія «Княжна Вієнна ОСОБА_4» відповідно до страхового полісу №АЕ/3890650.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням вказаної норми, колегія суддів здійснює перегляд рішення з мотивів зазначених у апеляційній скарзі.

У судове засідання сторони не з`явились, представник відповідача звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку із його перебуванням у відпустці, проте, жодних доказів на підтвердження вказаного не надав. З огляду на наявність заяяв від інших учасників процесу про розгляд справи за їх відсутності, колегія суддів дійшла до висновку про розгляд справи за їх відсутності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України,апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 19.04.2016 року о 23 год.00 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_4 по автодорозі Лубни-Миргород-Опішня, перебуваючи в нетверезому стані, не врахував безпечної швидкості руху та дорожні умови, що призвело до зіткнення з автомобілем НОМЕР_5, чим порушив п.п.12.1.12.3 ПДР України. Внаслідок даного ДТП автомобілі отримали значні технічні пошкодження. ОСОБА_2 відповідно до постанови Зіньківського районного суду Полтавської області від 12.05.2016 року визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. (а.с.6), 12.05.2016 року відповідач сплатив штраф.

Згідно з висновком експерта судової автотоварознавчої експертизи від 12.05.2017 року вартість матеріальних збитків завданих власнику КТЗ КАМАЗ-55102 д.н.з. НОМЕР_6 на дату дослідження 19.04.2016 року з урахуванням фізичного зносу становить 14614 грн.3 2 коп. (а.с.160-169).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АА 927968 автомобіль КАМАЗ належить товариству з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро».(а.с.9).

Як вбачається з платіжного доручення ПАТ «Українська страхова компанія «Княжна Вієнна ОСОБА_4» перерахувала ТОВ «Бурат-Агро» 2278 грн. 56 коп. страхового відшкодування (а.с.62).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 2, 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України,шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з нормою ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник-особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки або особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 979 ЦК України,за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зістаттею 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України передбачено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Крім того, згідно ст. 29 вказаного вище Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, місцевий суд встановивши, що в результаті ДТП, що мала місце 19.04.2016 року, діями водія автомобіля НОМЕР_7 ОСОБА_2 заподіяна матеріальна шкода автомобілю НОМЕР_3, що належить на праві власності ТОВ «Бурат-Агро» в сумі 14614 грн. 32 коп., з врахуванням страхової виплати ПАТ «Українська страхова компанія «Княжна Вієнна ОСОБА_4» у розмірі 2278 грн. 56 коп. прийшов до вірного висновку, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню у розмірі 12335 грн. 76 коп.

Разом з тим, з метою забезпечення реалізації абсолютного права позивача на відшкодування шкоди, завданої ДТП безпосередньо особою, яка завдала шкоду відповідачем у справі ОСОБА_2 (до якого позивачем заявлено позовні вимоги), суд прийшов до вірного висновку про те, що саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана в результаті ДТП у вищевказаному розмірі.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з наведеними в мотивувальній частині рішення правовими висновками, які Верховний Суд України висловив у постанові від 20 січня 2016 року та від 26 жовтня 2016 року.

Зокрема в постанові ВСУ від 26.10.2016 (справа № 6-954цс16) йдеться про те, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатамирозгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини, що склалися між сторонами і їм надана належна правова оцінка, в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, а відтак суд обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

В свою чергу, апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в ній доводи є необґрунтованими і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_2 не позбавлений можливості звернення до страхової компанії з приводу відшкодування стягнених з нього сум.

Так, відповідно до викладеної правової позиції в постанові ВСУ від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15 останній зазначив, що право потерпілого на відшкодування шкоди заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним було укладено договір обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення постановлено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим не вбачається підстав для його скасування або зміни.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді П.С. Абрамов

ОСОБА_5

З оригіналом згідно: ОСОБА_1