Справа № 453/677/16 Головуючий у 1 інстанції: Ясінський Ю.Є.
Провадження № 22-ц/783/2018/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 17 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 17 січня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач - ОСОБА_3. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що бажання звільнятися з роботи він не мав, а заява про звільнення з роботи ним була написана під тиском зі сторони відповідача. В апеляційній скарзі просить рішення Сколівського районного суду Львівської області від 17 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 до задоволення не підлягає.

Згідно з вимогами ч.ч.1,2 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 квітня 2016 року ОСОБА_3 подав заяву на ім"я начальника підрозділу "Львівська дирекція" Залізничних перевезень ОСОБА_6 про звільнення з роботи за згодою сторін з 13 квітня 2016 року.

13 квітня 2016 року начальником дирекції ОСОБА_6 винесено наказ №217/о про звільнення ОСОБА_3 на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін. Із даним наказом ОСОБА_3 ознайомлений 13 квітня 2016 року.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд виходив з тих обставин, що в діях відповідача відсутні ознаки порушення вимог законодавства про працю при проведенні звільнення позивача.

З таким висновком колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.ст. 10, 60 ЦПК України).

Згідно п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін.

Припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, але пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою.

Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП можуть бути в письмовій або в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1 статті 36 КЗпП і раніше домовлена дата звільнення.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду трудових спорів" №9 від 06.11.1992 року судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства; установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що заява написана ОСОБА_3 про звільнення за згодою сторін під тиском інших осіб.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_3, скориставшись своїм конституційним правом, висловив свій намір звільнитися з роботи шляхом написання заяви про звільнення з роботи за згодою сторін, яка була погоджена роботодавцем, та враховуючи побажання заявника, здійснено його звільнення в день написання такої заяви.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення в зв"язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід відхилити а рішення Сколівського районного суду Львівської області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 17 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2