Справа №521/6469/17
Провадження №2/521/3520/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2017 р. Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.

при секретарі - Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24 квітня 2004 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси актовий запис № 211. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, 2004 року народження, ОСОБА_5, 2009 року народження, сина ОСОБА_6, 2012 року народження. Позивач вказує, що спільне життя не складалося, поступово погіршуючись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач вказує, що з травня 2016 року спільного господарства вони не ведуть та сумісне проживання між ними припинено, подальше спільне життя та збереження родини стали неможливим і сенсу підтримувати сімейні відносини не має. Оскільки примирення неможливе, шлюб носить формальний характер, він звертається з даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання призначене до розгляду не з'явився, подав до суду заяву про розгляду справи в його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу в його відсутності.

Відповідачка в судові засідання не з'явилася, 04.07.2017 року подала до канцелярії суду заяву, що проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглянути справу у її відсутності. 01.06.2017 року ОСОБА_2 подавала до канцелярії суду заперечення на позов про розірвання шлюбу, в яких вказувала, що частково не згодна з позовною заявою, а саме з обставинами, які виклав ОСОБА_1 у своєму позові, як підставу для розірвання шлюбу, а саме: позивач вказує, що з травня минулого року припинено ведення спільного господарства, одна це відповідає дійсності лише частково. Відповідач забув вказати, що припинення шлюбних відносин відбулося не з тих причин, які він вказує у позові, а зовсім з інших. Так, ОСОБА_1 покинув родину ще в жовтні 2015 року та переїхав мешкати до іншої жінки, адреса фактичного проживання позивача - АДРЕСА_1, а вона разом з трьома дітьми залишилася мешкати за адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_2 вказує, що згодна на розірвання шлюбу та пропонувала позивачу подати спільну заяву у порядку ст.109 СК України, однак він не бажав цього, тому що згідно з цією статтею до заяви подається письмовий договір про те, яку участь у забезпечення умов життя дітей братиме той з батьків, хто мешкає окремо. Саме через те, що позивач не бажає надавати матеріальну допомогу на дітей, вона була змушена подати позво про стягнення аліментів. Просить врахувати вищевикладені обставини при вирішенні справи по суті.

Суд, дослідивши письмові документи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачка перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, проживають за різними адресами.

Суд, проаналізувавши надані документи, письмової заперечення відповідачки вважає доведеним той факт, що сторони на час звернення до суду припинили подружні стосунки, що самі і не оспорювали, позивач більше року мешкає за іншою адресою, спільного господарства не ведеться. Наданими до матеріалів справи документами підтверджується, що між сторонами розглядався спір щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України).

З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, про що в книзі реєстрації актів про одруження 24 квітня 2004 року зроблено запис № 211.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 208-209, 212-215, 217-218 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 24, 105, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Шлюб, зареєстрований 24 квітня 2004 року у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис за № 211, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого воно, після набрання ним законної сили, є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 115 СК України).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області на протязі десяти днів. Особи, що приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішення мають право на його оскарження на протязі десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: