РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 липня 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Тимофєєвої Г.Л.,

при секретарі Сухіна О.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому Ленінської районної ради м. Донецька, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, Добропільське обєднане управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ :

30 травня 2017 р. в провадження Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла за підсудністю з Дзержинського міського суду Донецької області цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, що померла 06.03.2015 р.

31 травня 2017р. з урахуванням вимог ч. 1 ст. 117 ЦПК України, відповідно до яких спори між судами про підсудність не допускаються, з метою забезпечення гарантованого законодавством України права кожної особи на звернення до суду за захистом свої порушених, невизнаних, оспорюваних прав, дана справа була прийнята до провадження Добропільського міськрайнного суду Донецької області.

Позовну заяву позивач мотивує тим, що 06 березня 2015 року померла її мати - ОСОБА_3, яка була зареєстрована та мешкала у Ленінському районі м.Донецька. Після її смерті залишилось спадкове майно, у вигляді нарахованої за кілька місяців, але не отриманої пенсії. За життя мати склала заповіт на її імя, яким заповідала все належне їй майно дочці, проте звернутися до нотаріуса у встановлений законом строк позивач не мала можливості. Інших спадкоємців не має.

При зверненні у листопаді 2016 р. до ПФУ Донецької області з питання одержання не отриманої за життя її матірю пенсії, спеціалістами фонду було рекомендовано звернутися до нотаріуса та отримати свідоцтво про право на спадщину і лише після чого звертатись до управління ПФУ, оскільки було пропущено шестимісячний строк з дня відкриття спадщини.

30.06.2016 р. державним нотаріусом Пятої Донецької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 було видано постанову вих. № 854/02-92 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як пропущено строк для прийняття спадщини встановлений в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В обґрунтовування позову, позивач зазначає, що в нотаріальну контору у визначений законом термін не звернулась, оскільки зверталася до суду із заявою про встановлення факту смерті її матері, яка померла на тимчасово неконтрольованій території України. Крім того, мала матеріальні труднощі, щодо поїздок на непідконтрольну територію України для збору документів для встановлення факту смерті її матері. До того ж у зоні АТО ведуться бойові дії, тож вона боялась за своє життя.

У звязку з чим, позивач просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю в один місяць для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, що померла 06.03.2015 р.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила їх задовольнити. Додатково пояснила суду, що вона з матірю з 2003 по 2013 р. проживала у м.Білозерське. Зазначила, що в 2005 р. у виконкомі Білозерської міської ради був складений заповіт, яким її мати заповіла їй все спадкове майно. У 2013 р. разом з матірю переїхали до м.Донецьк до племінниці. Після початку конфлікту в м. Донецьку та проведення там АТО, вона повернулася мешкати до м.Білозерське, а мати залишилась мешкати у зятя. 06.03.2015р. матір у віці 89 років померла в м. Донецьку. Свідоцтво про її смерть, що відповідає законодавству України, вона оформила лише 26 жовтня 2016р., після встановлення рішенням Добропільського міськрайонного суду від 26.10.2016р. факту її смерті на тимчасово окупованій території. Тому вважає, що 6-ти місячний строк звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин.

Представник відповідача та третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, за невідомою суду причиною, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, шляхом розміщення в газеті «Урядовий Курєр» №123 від 06 липня 2017 року оголошення про виклик в судове засідання. Доказів поважності своєї неявки або заяв про розгляд справи у їх відсутність, до суду надано не було. Відповідач не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. У звязку із неявкою відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст.ст.169,224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи, а саме: копії свідоцтва про народження серії ЕИ №172449 від 28.08.1951 р., встановлено, що ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_3. (а.с.10).

Згідно копії довідки про укладення шлюбу №458 від 14.09.2006 р. виданої керівником органу ЗАГС г.Ревди Свердловської області Росія, ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_5 06.05.1970 р., після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на «Стаценко». (а.с.11).

Даний шлюб було розірвано 23.01.1974 р., що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-АІ №313965 від 23.01.1974 р. (а.с.12).

Згідно копії довідки про укладення шлюбу №459 від 14.09.2006 р. виданої керівником органу ЗАГС г.Ревди Свердловської області Росія, ОСОБА_7 уклав шлюб з ОСОБА_8 29.03.1974 р., після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на «Метелева». (а.с.11).

Даний шлюб було розірвано 19.02.1981 р., що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІ-НО №350169 від 19.02.1981 р. (а.с.13).

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІV-НО №363851 від 25.07.1985 р., ОСОБА_9 уклав шлюб з ОСОБА_10 25.07.1985 р., після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на «Лєлікова». (а.с.14).

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26.10.2016 р. було встановлено факт смерті ОСОБА_3, проживаючої на час смерті у Ленінському районі м.Донецьк Донецької області, яка померла 06 березня 2015 року в м.Донецьк Донецької області Україна. (а.с.15-16).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-НО №971221, виданого 26.10.2016 р. Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3, померла 06 березня 2015 року в м.Донецьк Донецької області. (а.с.9).

Згідно постанови державного нотаріуса Пятої Донецької державної нотаріальної контори від 30.11.2016 р. за №854/02-32, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_3, у звязку з тим, що пропустила шестимісячний термін для звернення, фактів підтверджуючих прийняття спадщини не надала згідно із п.3, п.п.3.21, 3.22 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. (а.с.17).

З копії спадкової справи № 305/2016, що заведена нотаріусом Пятої Донецької державної нотаріальної контори, зокрема з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, вбачається, що 30.11.2016 р. була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3, за заповітом номер у спадковому реєстрі 46703545, номер в реєстрі нотаріальних дій №13 від 06.04.2009р., посвідчений Білозерською міською радою м.Добропілля. (а.с.51,55-57).

Відповідно до копії заповіту ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, все майно, яке на момент смерті буде їй належати, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось і квартиру по вул.Шкільна, 37/1, заповіла своїй дочці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Йошкар ОСОБА_11. (а.с.58).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, прийнятого Судовою палатою у цивільних справах при розгляді справи №6-85 цс 12 від 26.09.2012 року, правила ч. 3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Оскільки однією з загальних засад цивільного законодавства згідно ст. 3 ЦК України є судовий захист цивільного права та інтересу, а Законом України „ Про судоустрій і статус суддів" визначено, що метою здійснення правосуддя є захист прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, тому суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду у відповідності до ст. 3 ЦПК за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає у м.Білозерське вул.Строітельна, 15/53. Її мати ОСОБА_3 декілька останніх років мешкала у м.Донецьк, де у віці 89 років померла 06.03.2015 р. В звязку з тим, що її мати померла на тимчасово непідконтрольній території України, позивачу необхідний був час та матеріальні кошти для того щоб зібрати необхідні документи для встановлення даного факту через звернення до суду та отримання копії свідоцтва про її смерть.

Своє право, передбачене ст. 1268 ЦК України, позивач намагалася реалізувати 30.11.2016 року, шляхом звернення до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Через причини, що не залежали від її волі, воно реалізовано не було.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 7 листопада 2014 р. № 1085-р місто Донецьк належить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Отже, м. Донецьк належить до тимчасово окупованої території, а згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, через існуючи реальні загрози для її життя, у разі переміщення по непідконтрольній території України, протягом 2015-2016 років була позбавлена можливості отримати усі необхідні документи для звернення до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав.

Вищезазначені обставини в подальшому вплинули на реалізацію позивачем свого права на спадщину, що залишилась після смерті заповідача ОСОБА_3

Таким чином, судом встановлено, що в силу об'єктивних та істотних обставин, причини пропуску позивачем, встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, є поважними.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до виконкому Ленінської районної ради м. Донецька, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, Добропільське обєднане управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 06 березня 2015 року, строком один місяць, починаючі від дня набрання судовим рішенням законної сили.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено в Апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступну та резолютивні частини рішення суду проголошено в судовому засіданні 14 липня 2017 року

Повний текст рішення буде виготовлено 19 липня 2017 року.

Суддя Г.Л.Тимофєєва

14.07.2017