Справа № 362/6176/16-ц
Провадження № 2/362/687/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Грибанової Ю.Л.

при секретарі Савицькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 177КМ_В від 20.02.2008 року в сумі 4439,10 Євро (заборгованість за кредитом) звернути стягнення на земельну ділянку загальною площею 0,208 га, кадастровий номер :01:045:0024, яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Велика Вільшанка, вул. Поліська, 9 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 20.02.2008 року) ПАТ КБ «Приватбанк» із встановленням початкової ціни предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/ незалежним експертом, з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, стягнути з відповідача судові витрати.

В обгрунтування позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору № 177 КМ_В від 20.02.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 13500,00 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.02.2015 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитом ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_3 20.02.2008 року уклали договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_3 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,208 га, кадастровий номер :01:045:0024, яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Велика Вільшанка, вул. Поліська, 9.

У звязку з порушенням позичальником взятих на себе зобовязань за вищевказаним кредитним договором утворилась заборгованість , яка станом на 16.11.2016 року становить 54151,02 Євро, що еквівалентно 1516318,56 гривень, відповідно до офіційного курсу НБУ від 16.11.2006 року та яка складається з: заборгованості за кредитом 12182,96 Євро; заборгованості по рентам за користування кредитом 14253,39 Євро; заборгованості по комісії за користування кредитом 4579,02 Євро; 23135,65 Євро пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

26.05.2011 року іпотекодавець ОСОБА_3 помер. З копії заяви про прийняття спадщини, що надійшла на адресу Вишневої міської державної нотаріальної контори вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина- Тузова ОСОБА_4.

Посилаючись на те, що особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки ( в даному випадку це ОСОБА_1Г.), набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, позивач просив суд в рахунок погашення боргу звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову повністю підтримав та просив суд їх задовольнити, з підстав, зазначених у позові.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, подала письмову заяву з проханням слухати справіу без неї, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні, оскільки вона не є власником спірної земельної ділянки, а договір іпотеки було укладено з ОСОБА_3 ще до її шлюбу з ним ( а.с. 68).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подавши заяву в якій просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує та просить суд їх повністю задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.02.2008 року між ПриватБанком та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено кредитний договір № 177КМ_В, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 13500,00 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.02.2015 року ( а.с.23-29).

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 177 КМ_В від 20.02.2008 року між ОСОБА_3 (іпотекодавець) та ПриватБанком (іпотекодержатель) 20.02.2008 року укладений договір іпотеки, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухомість, а саме: земельна ділянка загальною площею 0,208 га, кадастровий номер :01:045:0024, яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Велика Вільшанка, вул. Поліська, 9 (а.с.30-33).

Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 124050,00 гривень(п. 12 договору іпотеки).

Відповідно до п. п.17.8,17.8.1 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобовязань, передбачених кредитним договором , вони не будуть виконані.

Згідно умов цього іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема на підставі рішення суду ( п.23 іпотечного договору).

Згідно ст.ст.526, 612 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України інших актів цивільного законодавства; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Банк виконав свої зобовязання за умовами кредитного договору своєчасно надав позичальнику кредит, однак останній свої зобовязання по поверненню кредиту, сплаті відсотків та інших платежів порушив, внаслідок чого утворилась заборгованість.

У звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 вересня 2013 року з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 177 КМ_В від 20.02.2008 року в розмірі 36027, 7 Євро, що еквівалентно 377459, 06 гривень, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441 грн.(а.с.70-77).

Відповідно до ст. 1, ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Згідно свідоцтва про смерть, серії І-БК № 206779, виданого 26.05.2011 року іпотекодавець ОСОБА_3 помер 26 травня 2011 року ( а.с.16).

З огляду матеріалів спадкової справи № 258/2011 р., відкритої Вишневою міською державною нотаріальною конторою Київської області до майна померлого 26.05.2011 року ОСОБА_5, встановлено, що 22.11.2011 року з заявою про прийняття спадщини після померлого звернулась його дружина ОСОБА_1. Однак свідоцтво про право на спадщину на імя останньої не видавалось.

Згідно вимог ст.. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України "Про іпотеку").

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених ст.12 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачається такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як надання іпотекодержателю права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі рішення суду за ціною, яка встановлюється на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Зі змісту поняття «ціна» як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що в розумінні норми ст.39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч.6 ст.38 цього Закону.

Згідно з ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Відповідно до ч. 2 ст.43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Тому вказівка позивача в прохальній частині позовної заяви щодо встановлення початкової ціни предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна не суперечить вимогам ст.ст.38, 39 та 43 Закону України «Про іпотеку».

При цьому, враховуючи, що позичальник та іподекодавець є відмінним від боржника, суд вважає за необхідне здійснити стягнення лише у межах суми вартості предмета іпотеки.

Також судом критично сприймаються доводи відповідача як на підставу відмови в задоволенні позову факт того, що вона не є власником спірної земельної ділянки та договір іпотеки укладався з її чоловіком ще до шлюбу з нею.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень суд, враховуючи, що заборгованість за кредитним договором № 177КМ_В від 20.02.2008 року залишається непогашеною, вважає, що позивач набув законного права на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

В зв"язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору, підлягають стягненню з відповідача.

На підставі наведеного, Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку», керуючись ст.ст. 88, 212-215, 292, 294ЦПК України, с у д,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором № 177КМ_В від 20.02.2008 року, що становить 54151,02 Євро, що еквівалентно 1516318,56 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом 12182,96 Євро; заборгованості по рентам за користування кредитом 14253,39 Євро; заборгованості по комісії за користування кредитом 4579,02 Євро; пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором - 23135,65 Євро, звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки від 20.20.2008 року, який був укладений мід банком та ОСОБА_3, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,208 га, кадастровий номер :01:045:0024, яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Велика Вільшанка, вул. Поліська, 9 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» із встановленням початкової ціни предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/ незалежним експертом, з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»судовий збір в сумі 1680, 75 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Грибанова Ю.Л.