Справа № 636 / 2986 / 16-ц
2 / 636 / 125 / 2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Ковригіна О. С.

при секретарі - Фатєєвої С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області, Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області в особі ліквідаційної комісії, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області, Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області в особі ліквідаційної комісії, Державна казначейська служба України, в якому просить стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів державного бюджету України завдану йому моральну шкоду в розмірі 284000,00 грн.

З урахуванням уточнених позовних вимог просив суд ятягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на його користь моральну шкоду завдану йому Чугуївською міжрайонною Прокуратурою Харківської області та Чугуївським РВ ГУМВС України в Харківської області в розмірі 454 400 (чотириста п'ятдесят чотири тисячі чотириста) гривень.

Представник позивача ОСОБА_2, діючий на підставі договору про надання правової допомоги від 14.07.2016 року (а.с. 87, 88) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області в особі ліквідаційної комісії, в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав.

Представник Державної казначейської служби України, в судове засідання не зявився, в минулих засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, в матеріалах справи знаходяться письмові заперечення (а.с. 81-83).

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

04 листопада 2003 року слідчим СВ Чугуївського РВ ГУМВС України Харківської області ОСОБА_4 була відкрита кримінальна справа №91030413 відносно громадянина ОСОБА_1, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, а саме хуліганство.

27 лютого 2004 року по вказаній кримінальній справі було складено обвинувальний акт та направлено на підставі ст. 225 КПК України (в редакції 1960 року) на розгляд до Чугуївського міського суду Харківської області.

01 березня 2004 року кримінальна справа направлена Чугуївський міжрайонним прокурором Харківської області до СВ Чугуївського РВ для організації додаткового розслідування.

30 березня 2004 року Чугуївським міжрайонним прокурором кримінальна справа №91030413 за ч. 1 ст. 296 КК України направлена до Чугуївського міського суду Харківської області для розгляду по суті.

16.04.2004 року кримінальну справу повернуто судом Чугуївському міжрайонному прокурору на підставі ст. 244 КПК України (в ред. 1960 року) для проведення додаткового розслідування.

19.04.2004 року Чугуївським міжрайонним прокурором зазначена кримінальна справа направлена на додаткове розслідування до СВ Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області.

Після повернення справи на додаткове розслідування подальша доля її розгляду Позивачу не була відома. Позивач починаючи з 2004 року звертався в усній формі до правоохоронних органів та прокуратури для роз'яснень обставин по справі.

Таким чином, з 2003 року Позивача було притягнуто в якості обвинуваченого.

Лише 03.09.2012 року Чугуївським РВ ГУМВС України в Харківській області Позивачу була надана довідка, що кримінальну справу №91030413 по звинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, припинено на підставі ст. 7 КПКУ з подальшим звільненням від кримінальної відповідальності у зв'язку із зміною обстановки. Але від кримінальної відповідальності його не було звільнено, про що він дізнався у листопаді 2012 року при оформленні паспорта для виїзду за кордон, звернувшись до Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України для отримання довідки про відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.

Впродовж 2012-2015 років Позивач не отримував жодних роз'яснень, повідомлень, листів тощо від відповідачів та залишався бути притягнутим в якості обвинуваченого у даній кримінальній справі.

В 2015 році Позивач письмово звернувся до Чугуївського РВ ГУМВС України Харківської області з метою зясування місця знаходження вказаної справи та її подальшої долі.

В Чугуївському РВ ГУМВС України Харківської області йому повідомили, що в архівах матеріали кримінальної справи №91030413, відносно громадянина ОСОБА_1, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, відсутні.

Відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» Прокуратура України становить єдину систему, на яку відповідно до Конституції України та цього Закону покладаються одна з таких функцій як нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство. Ст. 38 КПК визначає, що органами досудового розслідування (тобто органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є також слідчі органів внутрішніх справ.

На підставі вищевикладеного Позивач неодноразово звертався до Чугуївської міжрайонної прокуратури та прокуратури Харківської області щодо роз'яснення вказаних обставин, але так і не отримував відповіді.

Лише через тривалий час, Прокуратурою Харківської області було надіслано листа від 20.08.2015 року згідно якого вказано, що за результатами досудового розслідування слідчим СВ Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області 19.08.2015 прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000362 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Позивача незаконно було притягнуто в якості обвинуваченого та починаючи з 2003 року по 2015 рік з Позивача так і не було знято обвинувачення. Позивач тривалий час не мав змоги отримати відповіді стосовно кримінальної справі ані від Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області, ані від Чугуївської міжрайонної прокуратури Харківської області, яка повинна була здійснювати нагляд за додержанням законів слідчих Чугуївського РВ.

Внаслідок дій Чугуївської міжрайонної прокуратури Харківської області та Чугуївського РВ ГУМВС в Харківської області Позивачу було завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу незаконного притягнення його в якості обвинуваченого, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У зв'язку із тим, що Позивач впродовж 12 років був незаконно притягнутий у якості обвинуваченого, він відчував осуд людей, які його оточували, та які кожного разу висловлювали свою думку про наявність чи відсутність у нього судимості, Позивач був вимушений постійно спростовувати неправдиві факти, що супроводжувалось постійним стресом та хвилюванням.

Кримінальне провадження, як виявилося, було закрито лише 19.08.2015 року, але тільки на підставі того, що Позивач був змушений постійно писати звернення щодо стану досудового слідства у кримінальній справі, проте чіткої відповіді Позивачу ніхто не міг надати. Лише через тривалий час, Позивач отримав відповідь від Прокуратури Харківської області про закриття кримінальної справи за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. За цей час Позивач пережив сильний емоційний стрес, адже не знав, на якому етапі зупинилося слідство та чи знімуть з нього обвинувачення взагалі. Будь-якої інформації про кримінальну справу Позивачу не вдавалось отримати.

Порушення кримінальної справи позбавило Позивача можливості отримати паспорт для виїзду за кордон, щоб мати можливість отримувати гідну заробітну платню та роботу, бо Позивачу для отримання паспорта для виїзду за кордон необхідна була довідка про відсутність у нього судимостей, а кримінальна справа, яка була порушена ще у 2003 році на 12 років позбавила можливості виїзжати за кордон Позивача, який був незаконно притягнутий у якості обвинуваченого. Дана ситуація поставила Позивача та його рідних у скрутне матеріальне становище, адже протягом тривалого часу Позивач не мав гідного джерела заробітку, змушений був жити на мізерну заробітну платню та на утриманні членів своєї родини, що для Позивача, як чоловіка, який завжди самостійно забезпечував свою родину, було вкрай ганебно та нестерпно.

Через незаконне притягнення у якості обвинуваченого ОСОБА_1 постійно перебував в стані нервового напруження, знаходився в важкому емоційному стані, відчував пригнічення та розгубленість. Позивач відчував страх за своє майбутнє, що він може потрапити до в'язниці. В очах близьких Позивача він був безпомічним та скривдженим, а віра в справедливість та добро втрачала свій сенс.

Вказана ситуація також відобразилася на родичах Позивача, їх постійно принижували, уникали їх, називали родичами злочинця. Внаслідок цього соціальні звязки родини Позивача були розірвані, друзі втрачені, Позивач був змушений обмежувати себе в спілкуванні, відчувати постійний емоційний стрес та приниження.

Позивач втратив багато часу, який міг б використати для свого особистісного розвитку, карєрного росту, покращення матеріального становища своєї родини, та який Позивачу вже ніхто не зможе повернути. Наслідками переживання великого нервового шоку, стала повна втрата сну на тривалий час, постійні головні болі, страх спілкування з людьми через їх постійний осуд та нерозуміння, підвищена нервозність.

Відповідно до статті 1167 ЦК України: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом. Розмір моральної шкоди визначається судом, зокрема, залежно від глибини моральних страждань.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання. При цьому, стаття 1176 ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі №6-2988св13 від 19 червня 2013 року: «За вимогами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», чч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода в порядку, передбаченому цими нормами, може бути відшкодована лише внаслідок обставин, визначених ст. 1 цього Закону, а право на її відшкодування виникає у випадках, зазначених у ст. 2 Закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що підлягає відшкодування шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину».

Відповідно до ст.13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.

Як визначено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ по 6-10084св15 від 08 липня 2015 року: «…в абзаці 2 п. 14 Постанови судам роз'яснено про те, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду».

У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. В цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до п.п. 3, 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно з вимогами частин 5, 6 ст. 4 зазначеного Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими, інших негативних наслідків морального характеру.

Позивачу, як особі, притягненої в якості обвинуваченого, не було відомо ніяких фактів про хід проведення досудового слідства. Крім того, Позивачу не вдавалося дізнатися долю даної кримінальної справи, а також отримати будь-яку інформацію, що стосується ходу проведення досудового слідства по даній кримінальній справі.

З моменту порушення кримінальної справи правоохоронні органи, що проводили досудове слідство у справі та Чугуївська міжрайонна прокуратура Харківської області, яка повинна була здійснювати нагляд за додержанням законів цих органів, допустили значну кількість грубих порушень норм чинного законодавства України.

З моменту порушення кримінальної справи і до моменту винесення постанови про закриття кримінального провадження слідчим СВ Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області, Позивач був незаконно притягнутий у якості обвинуваченого, не був інформований повною мірою про хід досудового слідства, вважав, що він перебуває під слідством.

Позивачу на численні скарги не було надано суттєвих відповідей та не було роз'яснено порядок поновлення його порушених прав.

Про обов'язок роз'яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди йдеться у статті 11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Внаслідок незаконного притягнення в якості обвинуваченого нормальний уклад життя Позивача був порушений.

Тобто своїми незаконними діями Чугуївська міжрайонна прокуратура Харківської області та Чугуївський РВ ГУМВС в Харківської області спричинили Позивачу моральну шкоду, що виражено у втратах немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, інших негативних явищ, повній втраті позитивної оцінки Позивача в очах оточуючих та друзів, яка ґрунтується на невідповідності його діянь загальноприйнятим уявленням про добро і зло, погіршенню ділової репутації Позивача.

Моральну шкоду, завдану Позивачу незаконними діями органів дізнання, прокуратури, суд розраховує з моменту порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1, а саме з 04 листопада 2003 року до моменту коли йому стало відомо, що кримінальне провадження відносно нього закрито, а саме 20.08.2015 року. Тобто за 142 місяці.

Відповідно до ст.3 закону «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обовязковою на всій території України для підприємств усіх форм власності й господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Вищезазначені вимоги закону в поєднанні з ст. ст. 3 і 8 Конституції дають підстави для висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються в кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Саме до такого висновку прийшов Верховний суд України в постанові від 24 грудня 2014 р. №6-207цс14.

Розмір мінімальної заробітної плати на 2017 рік, затверджений Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", становить 3200 (три тисячі двісті) гривень.

Таким чином, моральна шкода завдана Позивачу становить: 142 міс. х 3200 грн. = 454 400 (чотириста п'ятдесят чотири тисячі чотириста) гривень.

Враховуючи викладене, ст. 56 Конституції України, ст. ст. 1-4, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст.ст. 23, 1167, 1176 ЦК України, ст.ст. 10, 169, 209, 213-215, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області, Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області в особі ліквідаційної комісії, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, моральну шкоду завдану Позивачеві ОСОБА_5 міжрайонною Прокуратурою Харківської області та Чугуївським РВ ГУМВС України в Харківської області в розмірі 454 400 (чотириста п'ятдесят чотири тисячі чотириста) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя