Справа № 212/2-431/11 Провадження № 2-др/772/14/17Головуючий в суді першої інстанції
Категорія 27Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого Сала Т.Б., суддів: Марчук В.С., Якименко М.М., секретар Агеєва Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 16 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору скасовано. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 1870 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

06 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ТОВ «Кей-Колект» на її користь 8831,00 грн. понесених судових витрат.

Заяву мотивовано тим, що в ході розгляду вищевказаної цивільної справи ОСОБА_1 понесла наступні судові витрати: судовий збір у розмірі 120,00 грн. за подання заяви про перегляд заочного рішення, судовий збір у розмірі 1721,00 грн. за подання апеляційної скарги, судовий збір у розмірі 1870,00 грн. за подання апеляційної скарги, судовий збір у розмірі 2040,00 грн. за подання касаційної скарги, витрати на послуги судового експерта у розмірі 4950,00 грн.

Загальна сума понесених витрат складає 10701,00 грн., проте апеляційним судом було вирішено питання щодо розподілу витрат за подання апеляційної скарги в розмірі 1870,00 грн., а тому у відповідності до вимог ЦПК України з ТОВ «Кей-Колект» залишилось стягнути 8831,00 грн. понесених судових витрат.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість поданої заяви, її мотиви, розглянувши матеріали цивільної справи, вважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у звязку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у звязку з вирішенням конкретної справи (Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

Статтею 79 ЦПК України закріплено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати, повязані з проведенням судових експертиз.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судом встановлено, що останнє рішення суду по суті спору ухвалене апеляційним судом 16 вересня 2017 року.

Під час ухвалення рішення відповідно до вимог ст. 88, п. 4 ч. 1 ст. 316 ЦПК України апеляційний суд у рішенні повинен розподілити судові витрати, розмір яких повинен бути доведений заінтересованою особою згідно з вимогами ч. 3 ст. 10 ЦПК України.

У матеріалах справи наявні квитанції, які підтверджують понесені ОСОБА_1 судові витрати, а саме: квитанція №70 від 24.04.2013 року про сплату представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 120 грн. (т.2 а.с.47), квитанція №49 від 24.04.2013 року про сплату представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1721 грн. (т.2 а.с.188); квитанція №ПН776966С1 від 17.09.2015 року про сплату ОСОБА_1 судового збору подання апеляційної скарги у розмірі 1870 грн. (т.4 а.с.120), квитанція №ПН816144С1 від 17.11.2015 року про сплату ОСОБА_1 судового збору подання касаційної скарги у розмірі 2040 грн. (т.4 а.с.174).

Таким чином колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 120,00 грн. за подання заяви про перегляд заочного рішення, судовий збір у розмірі 1721,00 грн. за подання апеляційної скарги, судовий збір у розмірі 2040,00 грн. за подання касаційної скарги.

Разом з Тим, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 витрати на послуги судового експерта у розмірі 4950,00 грн. зважаючи на таке.

Із аналізу зазначених норм процесуального закону випливає, що суд може ухвалити додаткове рішення щодо понесених судових витрат лише в тому разі, якщо: 1) докази таких витрат були надані суду при розгляді справи до ухвалення рішення; 2) ці докази були предметом судового розгляду; 3) були надані іншим особам, які беруть участь у справі, для ознайомлення та 4) були досліджені судом у судовому засіданні, проте 5) стосовно них рішення не було ухвалене.

Пунктом 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Встановлено, що ОСОБА_1, під час розгляду справи в судах всіх інстанцій, доказів про понесені витрати на послуги експерта до ухвалення рішення не надавала, заяви про розподіл судових витрат не подавала й лише в червні 2017 року, після ухвалення рішення, подала заяву про ухвалення додаткового рішення та надала суду копію квитанції про сплату 4950,00 грн. на рахунок НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області, а тому, вони не були предметом розгляду справи і не можуть бути стягнуті з ТОВ.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 88, 220, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення, яким:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 3881,00 грн, з яких: 120,00 грн. судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення, 1721,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, 2040,00 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/ /підпис/

Згідно з оригіналом: