справа № 166/395/17
провадження № 2/166/145/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року смт. Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області у складі судді Лозицького С.О.,

за участю секретаря: Омелько Н.І.,

Позивача ОСОБА_1,

Відповідача ОСОБА_2,

представника Відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ратне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі-Позивач) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 (надалі-Відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 10 травня 2014 року близько 19 год. 30 хв., в с. Заліси Ратнівського району Волинської області на автодорозі сполученням Заболоття-Ратне Відповідач керуючи автомобілем марки «Форд Ескорт» з реєстраційним номерним знаком 557-65 ВО, що належить ОСОБА_4, який перебував в ньому в якості пасажира, перед поворотом ліворуч, не подавши сигнал світловим покажчиком повороту та не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, допустив зіткнення з легковим автомобілем НОМЕР_1, під керуванням Позивача, який здійснював обгін.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено належний Позивачу легковий автомобіль НОМЕР_2. Вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 29888 грн. 62 коп., а вартість самого дослідження- 1500,00 грн.

Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 31388 грн. 62 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, з підстав наведених вище.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити в зв'язку з необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення Сторін, зясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, дослідивши письмові докази, Суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав:

В силу вимог ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно норми ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України).

Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З огляду на системний аналіз статей, які встановлюють підстави для відшкодування шкоди, Ратнівський районний суд Волинської області звертає увагу на те, що наявність півдстав для звернення до суду з вимогою про відшкодування шкоди, залежить від наявності у відповідних правовідносинах таких елементів (елементи складу цивільного правопорушення):

-протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду;

-наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом норми ст. 1166 ЦК України, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (реальна шкода).

- причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Саме наявність такого звязку є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки особи, яка її завдала.

- вина особи, яка завдала шкоду, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Таким чином, наявність всіх вищезазначених елементів є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Вказана правова позиція відображена і в ухвалі судової колегії в цивільних справах Верховного Суду України від 21.12.2005 р.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, названа норма встановлює презумпцію вини особи, яка завдала шкоду.

Разом з тим, у п. 4 Постанови №4 від 01.03.2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду

Разом з тим, норма ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП) передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З огляду на диспозицію наведеної норми КУпАП, елементами складу вказаного адміністративного правопорушення є:

-об'єкт - є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності.

-об'єктивна сторона - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

-суб'єкт адміністративного проступку - фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку.

-суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

При цьому, як вбачається із суті позову наявність чи відсутність вини у спричиненні Позивачу у справі матеріальної шкоди прямо залежить від наявності чи відсутності вини Відповідача у скоєному адміністративному правопорушенні, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до приписів ч. 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ч. 2 ст. 57 ЦПК України).

Згідно норми ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Ч. 2 ст. 59 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, як один із елементів допустимості доказів.

З огляду на наведене, та беручи до уваги специфічну правову природу інституту відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також враховуючи прямий зв'язок між виною особи в заподіянні такої шкоди з її виною, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та, відповідно, притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності, Ратнівський районний суд Волинської зазначає, що належним та допустимим доказом наявності вини Відповідача у справі у завданні шкоди Позивачу є постанова про притягнення особи, винної у вчиненні такого правопорушення до відповідальності.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні такий документ, а Позивач в судовому засіданні пояснив, що працівники поліції на місце вчинення ДТП не викликались, оскільки Сторони домовились про здійснення ОСОБА_4 відновлювальних робіт, щодо ремонту автомобіля Позивача.

При цьому, ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог посилається на наявну в матеріалах справи розписку від 10.05.2014 року, відповідно до змісту якої ОСОБА_4 визнав, що 10.05.2014 року на території Заліської сільської ради своїм авто марки «Ford Escort» чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3 розбив авто марки ВАЗ 21015 сірого кольору, номерний знак НОМЕР_4, власником якого є ОСОБА_1

Викликаний в якості свідка за клопотанням Позивача у справі ОСОБА_4, зазначив, що саме ОСОБА_1 був винний у ДТП.

При цьому, посилання Позивача на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 04.11.2016 року у справі № 166/1023/16-ц, яке, на думку ОСОБА_1 містить преюдиціальні факти щодо обставин, за яких ОСОБА_4 категорично заперечив свою причетність до створення аварійної ситуації, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Позивача, є безпідставним, оскільки вказані обставини зазначені лише у описовій частині рішення, в якій Суд вказував на позицію Відповідача у даному позові, яка була ним висловлена, і не стосуються мотивувальної частини означеного рішення.

За таких обставин, Суд зазначає, що докази, подані Позивачем у даному позові, спростовуються свідченнями свідка ОСОБА_4, М.П., обставини, викладені у позовній заяві не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому позов є безпідставним, в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 212, 213-215 ЦПК України, ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1167 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. Лозицький