Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4, до якої приєдналась ОСОБА_5, на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 06 квітня 2010 року між ОСОБА_6 та товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») було укладено угоду № 300120 та підписано додатки 1, 2, які є невід'ємними частинами угоди, з метою придбання автомобіля марки «КІА Сееd» базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів «Авто Так».

15 червня 2010 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за умовами якого вони зобов'язалися відповідати перед кредитором у разі невиконання зобов'язань ОСОБА_6 за угодою № 300120.

Зазначали, що угода № 300120 від 06 квітня 2010 року та додатки 1, 2 до неї не підписувалися ОСОБА_6, підписи у вказаних документах від її імені виконані іншою особою, у зв'язку із чим така угода і додатки 1, 2 до неї не відповідають вимогам чинного законодавства України.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили визнати угоду № 300120 від 06 квітня 2010 року та додатки 1, 2 недійсними.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року змінено в частині обґрунтування мотивів відмови в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, до якої в порядку ч. 1 ст. 329 ЦПК України приєдналась ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК Українисуд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що угода № 300120 від 06 квітня 2010 року є неукладеною, оскільки відсутні докази досягнення її сторонами в належній (письмовій) формі згоди з усіх істотних умов договору, зокрема підписання ОСОБА_6 самої угоди та додатків № 1, № 2 до неї.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування мотивів відмови в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оспорювана угода є укладеною, оскільки підписаний сторонами додаток № 3 від 27 травня 2010 року до спірної угоди, заява про вибір марки автомобіля від 16 червня 2010 року, акти вибору автомобіля від 16 червня 2010 року та від 24 червня 2010 року, а також укладені на забезпечення її виконання договори поруки підтверджують волевиявлення ОСОБА_6 на укладення спірного договору та прийняття нею його умов до виконання.

Висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Встановлено, що 06 квітня 2010 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Авто Просто» була укладена угода № 300120, предметом якої є надання учаснику послуг системи «Авто Так», спрямованих на придбання автомобіля.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 6123 від 03 липня 2015 року, підписи від імені ОСОБА_6 в угоді № 300120 від 06 квітня 2010 року, розташовані в графах «Учасник системи», додатку № 1 до угоди № 300120 від 06 квітня 2010 року, розташований в графі «Підпис або печатка та підпис учасника системи», додатку № 2 до угоди № 300120 від 06 квітня 2010 року, розташований в графі «Учасник системи», додатку № 4 до угоди № 300120 від 06 квітня 2010 року, розташований в графі «Учасник системи», додатку № 5 до угоди № 300120 від 06 квітня 2010 року, розташований в графі «Учасник системи», виконані не ОСОБА_6, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_6 в додатку № 3 до угоди

№ 300120 від 06 квітня 2010 року, розташований в графі «Учасник системи», виконаний ОСОБА_6 Рукописний запис «ОСОБА_6» в угоді № 300120 від 06 квітня 2010 року, розташований в графі «Заява про стан здоров'я» виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою.

На забезпечення виконання ОСОБА_6 умов зазначеної угоди

15 червня 2010 року між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ТОВ «Авто Просто» укладено договір поруки, за яким ОСОБА_5, ОСОБА_4 зобов'язалися відповідати перед товариством як боржники у разі невиконання ОСОБА_6 зобов'язань за угодою та додатками до неї.

ОСОБА_6 отримала від ТОВ «Авто Просто» зазначений автомобіль, який в подальшому був зареєстрований в органах МРЕВ ДАІ МВС України на її ім'я.

25 червня 2010 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_6 укладено договір застави, за умовами якого заставодавець передає заставодержателю в заставу автомобіль марки КІА CEED, кузов НОМЕР_1, 2010 року випуску, колір-синій, номерний знак

НОМЕР_2.

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин повинен вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно з ст. 204 ЦК Україниправочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 , 6 ст. 203 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо підписання ОСОБА_6 додатку № 3 від 27 травня 2010 року до спірної угоди, заяви про вибір марки автомобіля від 16 червня 2010 року, актів вибору автомобіля від 16 червня 2010 року та від 24 червня 2010 року, договору застави від 25 червня 2010 року, не оспорення сторонами угоди її умов, а також прийняття ОСОБА_6 переданого на виконання умов оспорюваної угоди автомобіля, із здійсненням дій щодо державної реєстрації права власності на нього, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про погодження між сторонами угоди її істотних умов та прийняття їх до виконання.

Крім того, укладений між позивачами та ТОВ «Авто Просто» нотаріально посвідчений договір поруки від 15 червня 2010 року, за умовами якого позивачі поручились за виконання ОСОБА_6 зобов'язань за угодою № 300120 від 06 квітня 2010 року та додатками до неї, є також підтвердженням факту виникнення між ТОВ «Авто Просто» та

ОСОБА_6 договірних правовідносин за оспорюванню угодою.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, зводяться виключно до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

Суд апеляційної інстанції вірно визначився із характером спірних правовідносин, правильно застосував норму права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_4

у касаційній скарзі, до якої приєдналась ОСОБА_5, були предметом розгляду судами першої та апеляційної інстанцій та при їх дослідженні і встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, до якої приєдналась ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

Л.М. Мазур