Справа № 202/2795/17
Провадження № 2/202/1616/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з уточненим позовом доОСОБА_3, третя особа: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначили, що квартира за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 72/63 (нова адреса: м. Дніпро, пр. Петра Калнишевського, 72/63), належала на праві власності у рівних частках бабусі позивачів ОСОБА_4 та її сину ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.09.1997 року, виданого виконкомом міської ради народних депутатів згідно до розпорядження № 3/2683-97, та зареєстрованого в КП «Дніпропетровське МБТІ» в реєстрову книгу № 286п за реєстровим № 92. Дана обставина підтверджується відповіддю КП «Дніпропетровське МБТІ» на запит Індустріального районного суду за № 10968 від 15.08.2017року, втім оригінал свідоцтва було втрачено. Спірна квартира, згідно до технічного паспорту, виготовленого ФОП ОСОБА_5 від 15.03.2017року, складається з двох житлових кімнат, площею 27,1кв.м., загальною площею 42,7кв.м. 16 лютого 2016 року померла їх бабуся ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, що складалася з ? частини спірної квартири, що належала їй на праві власності. Після смерті спадкодавця спадщину прийняли її син, відповідач ОСОБА_3 та позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які діють за правом представлення дочки спадкодавця ОСОБА_6, яка померла 05 грудня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №048570, виданим 07 грудня 2005 року відділом реєстрації смерті ОСОБА_7 міського управління юстиції Дніпропетровської області згідно до актового запису № 9769. Після смерті спадкодавця 19 вересня 2016 року позивачі звернулися до нотаріуса із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх бабки ОСОБА_8 на частку квартири №63 у житловому будинку №72 по проспекту П. Калнишевського (раніше вулиця Косіора) в м. Дніпро. 19 вересня 2017 року постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину вищезазначеної квартири у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючий документ на спадкове майно. На підставі викладеного просять суд визнати права власності за кожним позивачем на 1/8 квартири №63 у житловому будинку №72 по проспекту П. Калнишевського (раніше вулиця Косіора) в м. Дніпро, яка складається з: 1- коридор площею 6,4 кв.м., 2- санвузол площею 2,8 кв.м., 3 кухня площею 5,5 кв.м., 4 житлова кімната площею 9,8 кв.м., 5 кладова площею 0,9 кв.м., 6 житлова кімната площею 17,3 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлої 16 лютого 2016 року ОСОБА_4.

В судове засідання представник позивачів ОСОБА_10 не з'явилася, надала суду заяву про уточнення позовних вимог та розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_11 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Представник Шостої ОСОБА_7 державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 16 лютого 2016 року бабка позивачів ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 652901 від 16.02.2016 року, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_7 міського управління юстиції, актовий запис № 243.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з ? частини спірної квартири, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 72/63 (нова адреса: м. Дніпро, пр. Петра Калнишевського, 72/63).

Вищезазначена квартира належала на праві власності у рівних частках ОСОБА_4 та її сину ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.09.1997 року, виданого виконкомом міської ради народних депутатів згідно до розпорядження № 3/2683-97, та зареєстрованого в КП «Дніпропетровське МБТІ» в реєстрову книгу № 286п за реєстровим № 92. Вказана обставина знайшла своє підтвердження у відповіді КП «Дніпропетровське МБТІ» на запит Індустріального районного суду за № 10968 від 15.08.2017 року. При цьому оригінал вищезазначеного свідоцтва про право власності на житло було втрачено за життя ОСОБА_4

Спадкоємцями першої черги є син померлої ОСОБА_3 та її дочка ОСОБА_12

Згідно актового запису про шлюб №759 від 29 серпня 1975 року між ОСОБА_13 та дочкою спадкодавця ОСОБА_14 зареєстровано шлюб, прізвище після одруження дружина взяла ОСОБА_13.

Згідно свідоцтва про шлюб серії ІІІ-КИ №487331, видане Дніпровським відділом РАЦС м. Дніпродзержинськ, 09 листопада 1991 року ОСОБА_15 та ОСОБА_16 зареєстрували шлюб, прізвище після одруження дружина залишила ОСОБА_15, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №1194. Вказаний шлюб розірвано 08 червня 1994 року, що підтверджується відміткою на вищезазначеному свідоцтві про шлюб.

Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №275610, видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної Ради народних депутатів. Дніпропетровська, 30 липня 1994 року ОСОБА_15 та ОСОБА_17 зареєстрували шлюб, прізвище після одруження дружина взяла ОСОБА_12, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №597.

05 грудня 2005 року померла дочка спадкодавця ОСОБА_12, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №048570, виданим 07 грудня 2005року Відділом реєстрації смерті ОСОБА_7 міського управління юстиції Дніпропетровської області згідно до актового запису № 9769.

Після смерті спадкодавця спадщину, що складалася з ? частини спірної квартири, прийняли її син ОСОБА_3 та онуки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за правом представлення замість померлої дочки спадкодавця ОСОБА_6

19 вересня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх бабки ОСОБА_8 на частку квартири №63 у житловому будинку №72 по проспекту П. Калнишевського (раніше вулиця Косіора) в м. Дніпро.

19 вересня 2017 року постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину вищезазначеної квартири у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючий документ на спадкове майно.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч.1 ст. 1266 Цивільного Кодексу України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом,то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Окрім того, відповідно до змісту зазначеному у п. 8 вищезазначеної постанови, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включаються і кооперативні квартири.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 роз'яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 454/2016, заведеної державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, 19 вересня 2016 року позивачі звернулися до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтв про право на спадщину на частку квартири №63 у житловому будинку №72 по проспекту П. Калнишевського (раніше вулиця Косіора) в м. Дніпро, однак постановою нотаріуса від 19 вересня 2016 року останнім було відмовлено у видачі свідоцтва на частку спірної квартири, у звязку з тим, що у спадкоємців відсутні документи на спадкове майно.

Відповідно до Технічного паспортуАДРЕСА_1, що знаходиться в будинку 72 по проспекту П.Калнишевського у м. Дніпро, яка складається з: 1- коридор площею 6,4 кв.м., 2- санвузол площею 2,8 кв.м., 3 кухня площею 5,5 кв.м., 4 житлова кімната площею 9,8 кв.м., 5 кладова площею 0,9 кв.м., 6 житлова кімната площею 17,3 кв.м.; загальною площею 42,7 кв.м.

З матеріалів спадкової справи № 454/2016 від 15 липня 2016 року, відкритої після смерті ОСОБА_4 вбачається, що єдиними спадкоємцями є син померлої ОСОБА_3 та її онуки ОСОБА_1 та ОСОБА_2

З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, враховуючи, що померла ОСОБА_4 за життя набула право власності на ? частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, однак свідоцтва про право власності на житло від 01.09.1997 року було втрачено ще за життя спадкодавця, позивачі є спадкоємцями за законом, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню та слід визнати за кожним позивачем право власності на 1/8 квартири №63 у житловому будинку №72 по проспекту П. Калнишевського (раніше вулиця Косіора) в м. Дніпро, яка складається з: 1- коридор площею 6,4 кв.м., 2- санвузол площею 2,8 кв.м., 3 кухня площею 5,5 кв.м., 4 житлова кімната площею 9,8 кв.м., 5 кладова площею 0,9 кв.м., 6 житлова кімната площею 17,3 кв.м., загальною площею 42,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлої 16 лютого 2016 року ОСОБА_4, оскільки іншим шляхом, крім визнання права власності в порядку спадкування за законом у судовому порядку у позивачів немає можливості захистити своє право і отримати спадщину.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1261, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.10, 11,57 - 64, 209, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/8 квартири №63 у житловому будинку №72 по проспекту П. Калнишевського (раніше вулиця Косіора) в м. Дніпро, яка складається з: 1- коридор площею 6,4 кв.м., 2- санвузол площею 2,8 кв.м., 3 кухня площею 5,5 кв.м., 4 житлова кімната площею 9,8 кв.м., 5 кладова площею 0,9 кв.м., 6 житлова кімната площею 17,3 кв.м., загальною площею 42,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлої 16 лютого 2016 року ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/8 квартири №63 у житловому будинку №72 по проспекту П. Калнишевського (раніше вулиця Косіора) в м. Дніпро, яка складається з: 1- коридор площею 6,4 кв.м., 2- санвузол площею 2,8 кв.м., 3 кухня площею 5,5 кв.м., 4 житлова кімната площею 9,8 кв.м., 5 кладова площею 0,9 кв.м., 6 житлова кімната площею 17,3 кв.м., загальною площею 42,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлої 16 лютого 2016 року ОСОБА_4.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Волошин Є.В.