Справа № 466/5267/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 серпня 2017року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Білінської Г.Б.

при секретарі Пірко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

установив:

21.07.2017року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, з участю третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

В подальшому позивач, не змінюючи підстав та предмету позову, уточнила позовні вимоги та просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Італії дитині ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 терміном до 31 грудня 2017року.

В позовній заяві зазначає, що 26 вересня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб.

Від цього шлюбу у них народилась дитина, донька - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

17 липня 2017року нею до Шевченківського районного суду було подано позовну заяву про розірвання шлюбу.

З минулого року дитина постійно хворіє: часті алергічні реакції, кашель, слабість; має діагнози: ангіоневротичний набряк, фолікулярний гіперкератоз, гострий обструктивний бронхіт, респіраторний алергоз та інше, що підтверджується довідками та виписками лікарів.

З моменту народження дитини і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі у житті доньки свідомо не приймає.

Дитина проживає разом зі нею і вона самостійно несе усі витрати по утриманню доньки, при цьому неодноразово в усній формі зверталась до відповідача з проханням прийняти участь в утриманні їх спільної дитини, однак її звернення залишено відповідачем без задоволення.

Вона має намір забезпечити повноцінний відпочинок доньки ОСОБА_3 в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків.

Крім того, у кінці серпня 2017року має можливість вивезти дитину на лікування та відпочинок за кордон на море, а саме до Італії, де проживає її подруга.

Неодноразово зверталась в усній формі до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

З відповідей відповідача вбачається, що наведена його позиція спрямована також і на майбутнє, а саме відповідач відмовляється надавати дозвіл на виїзд з дитини, та рекомендує дитині після того, як виросте побачити світ, а лікуватись можна на території України.

Згодом вона ще декілька разів зверталась до відповідача, з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, але дані прохання були залишені відповідачем без відповіді, а тому змушена звернутись до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду та повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про особисте вручення, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів.

Представник відповідача - органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 26 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб.

Від цього шлюбу у них народилась дитина, донька - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

17 липня 2017року ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду було подано позовну заяву про розірвання шлюбу.

З минулого року дитина постійно хворіє: часті алергічні реакції, кашель, слабість; має діагнози: ангіоневротичний набряк, фолікулярний гіперкератоз, гострий обструктивний бронхіт, респіраторний алергоз та інше, що підтверджується довідками та виписками лікарів.

Відповідно до ч.2 ст.155 Сімейного кодексу України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Згідно ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач з моменту народження дитини і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі у житті доньки свідомо не приймає.

Неодноразово ОСОБА_1 зверталась в усній формі до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

З відповідей відповідача вбачається, що наведена його позиція спрямована також і на майбутнє, а саме відповідач відмовляється надавати дозвіл на виїзд з дитини, та рекомендує дитині після того, як виросте побачити світ, а лікуватись можна на території України.

Згодом вона ще декілька разів зверталась до відповідача, з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, але дані прохання були залишені відповідачем без відповіді

Відповідно до Постанови КМ України від 24.09.2008, №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» та СК України орган опіки та піклування провадить діяльність із захисту прав дітей.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995року №57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України, громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення,

Керуючись ст.ст.10, 11, 169, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.155 СК України, ч.3 ст.313 ЦК України, ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України»,-

вирішив:

позов задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Італії дитині ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 терміном до 31 грудня 2017року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Г. Б. Білінська