АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Гуменюк А.І.
№22-ц/796/8220/2017 Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Махлай Л.Д., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Державного агентства резерву України на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства резерву України, Українського державного науково-дослідного інституту «Ресурс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Київська міська державна адміністрація, ОСОБА_3 про визнання звільнення та наказу незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просив визнати його звільнення з посади генерального директора Державної установи Державного агентства резерву України - Український державний науково-дослідний інститут нанобіотехнологій та ресурсозбереження за п.8 ст. 36 КЗпП України, оформлене наказом від 17.11.2015р. за №206-к, без законної підстави; поновити його на посаді генерального директора Державної установи Державного агентства резерву України - Український державний науково- дослідний інститут нанобіотехнологій та ресурсозбереження з дати видання наказу від 17.11.2015р. за № 206-к; стягнути з Українського державного науково-дослідного інституту «Ресурс» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.11.2015р. по 16.08.2016р. в сумі 109 457,00 грн.; визнати наказ Державного агентства резерву України від 20.10.2015р. №139 «Про проведення службової перевірки» (зі змінами 29.10 і 10.11) незаконним; стягнути із Державного агентства резерву України на його користь моральну шкоду в розмірі двох середньомісячних заробітних плат, тобто 10 231,89 грн.

В мотивування вимог посилався на те, що з 05.12.2011р. він працював у державній установі «Український науково-дослідний інститут «Ресурс» (правонаступник Український державний науково-дослідний інститут нанобіотехнологій та ресурсозбереження). Вказує, що 27.12.2011р. його призначено на посаду генерального директора державної установи Український науково-дослідний інститут «Ресурс» та 15.11.2012р. переведено на посаду генерального директора Державної установи Державного агентства резерву України Український державний науково-дослідний інститут нанобіотехнологій та ресурсозбереження згідно з Контрактом № 52/12 від 15.11.2012р. строком на 5 років (з 15.11.2012р. по 14.11.2017р.).

Згідно наказу № 131 від 20.10.2015р. «Про проведення службової перевірки» було призначено службову перевірку УкрНДІНанобіотехнологій у період з 21.10.2015р. до 04.11.2015р. з метою перевірки оперативної інформації, отриманої керівництвом відповідача, та з'ясування обставин щодо порушення ним трудової дисципліни. Вказує, що на час службової перевірки його, у порушення вимог ст. 46 КЗпП України, було відсторонено від виконання обов'язків генерального директора УкрНДІНанобіотехнологій відповідно до п.2.5.1. контракту та наказами № 139 від 29.10.2015р. та № 153 від 10.11.2015р. термін службової перевірки стосовно нього було продовжено до 10.11.2015р., а потім до 16.11.2015р.

Наказом № 206-к від 17.11.2015р. його звільнено з посади генерального директора Державної установи Державного агентства резерву України - Український державний науково-дослідний інститут нанобіотехнологій та ресурсозбереження за невиконання обов'язків, передбачених умовами контракту за п.8 ст. 36 КЗпП України, дію контракту від 15.11.2012р. № 52/12 припинено на підставі акту службової перевірки за фактами щодо порушень вимог законодавства України при здійсненні поточного управління (керівництва) державною установою УкрНДІНанобіотехнологій генеральним директором ОСОБА_1 16.11.2015р., службової записки Відділу фінансово-економічного аналізу від 19.10.2015р. № 123/0/6/15, доповідної записки Сектору з питань мобілізаційного завдання, відомчої воєнізованої охорони, пожежної безпеки та охорони праці від 28.10.2015р. № 131/0/6/-15, лист Держрезерву від 04.11.2015р. № 3277/0/4-15.

Проте, його звільнення відбулось у період, коли він знаходився на лікарняному.

Крім того, у відповідності до п.5.3. Контракту, Керівник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном до закінчення терміну його дії за попереднім погодженням Вченої ради та колективу наукових працівників УкрНДІНанобіотехнологій, чого отримано не було. Водночас, відповідачем взагалі не зазначено, які конкретно умови Контракту порушені або не були виконанні ним. Також на момент його звільнення органом управління майном не було отримано погодження такого звільнення із Головою Київської міської державної адміністрації.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним наказ Державного агентства резерву України від 17 листопада 2015 року № 206-к «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Генерального директора Державної установи Державного агентства резерву України -Український державний науково-дослідний інститут нанобіотехнологій та ресурсозбереження».

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади Генерального директора Державної установи Державного агентства резерву України - Український державний науково-дослідний інститут нанобіотехнологій та ресурсозбереження.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді Генерального директора Українського державного науково-дослідного інституту «Ресурс» з 17 листопада 2015 року.

Стягнуто із Українського державного науково-дослідного інституту «Ресурс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 109 457 гривень (сума зазначена без утримання податку з доходів та інших обов'язкових платежів), з індексацією, та судові витрати, пов'язані із розглядом справи, у розмірі 487 гривень 20 копійок.

Стягнуто із Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 231 гривню 89 коп. та судові витрати, пов'язані із розглядом справи у розмірі 487 гривень 20 копійок.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача Державного агентства резерву України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що Типовою формою контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2015 № 597, не передбачено звільнення керівника за попереднім погодженням Вченої ради та колективу наукових працівників. Зазначена норма внесена до умов контракту даного керівника на підставі Статуту УкрНДІ «Ресурс».

Для приведення у відповідність положень Статуту вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 02.08.2015 № 597 наказом Держрезерву від 21.10.2015 № 133 внесено зміни до розділів Статуту УкрНДІ «Ресурс», у тому числі пункт 7.2. та викладено в такій редакції: «7.2. Призначення та звільнення Генерального директора здійснюється Головою Держрезерву у порядку, встановленому законодавством».

Даним наказом підготовлена додаткова угода про внесення змін до контракту від 15.11.2012 №52/12 з ОСОБА_1 Однак, у призначений час він не з'явився і додаткова угода ним підписана не була.

Відповідно до доручення Прем'єр-міністра України до листа Президента України від 20.05.2015 № 06-25-121 цт, Держрезерв зобов'язано підвищити рівень контролю за роботою керівників підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління та з метою перевірки отриманої оперативної інформації. Для цього Головою Держрезерву було призначено службову перевірку на УкрНДІ «Ресурс» (наказ від 20.10.2015 № 131, зі змінами внесеними наказами від 29.10.2015 № 139 та від 10.10.2015 №153).

Крім того, в ході перевірки комісією були встановлені численні факти порушень норм чинного законодавства ОСОБА_1 під час перебування на посаді генерального директора УкрНДІ «Ресурс».

Ці обставини не були дослідженні та взяті до уваги судом, що свідчить про поверхневий розгляд справи.

Під час перевірки виявлено, що працівниками УкрНДІ «Ресурс» на базі Підприємства було зареєстровано ряд підприємств (ТОВ «Інститут нанобіотехнологій», ТОВ «Український науково-дослідний інститут «Ресурс», ТОВ «Енергозберігаючі технології»), з якими договорів оренди укладено не було, що призвело до систематичного (2014 - 2015 роки) невиконання плану надходжень від додаткової господарської діяльності.

Підприємством, в порушення вимог «Плану рахунків бухгалтерського обліку бюджетних установ» та Порядку застосування «Плану рахунків бухгалтерського обліку бюджетних установ», затвердженого наказом Головного управління Державного казначейства України від 10.12.1999 № 114, в бухгалтерському обліку УкрНДІ «Ресурс» не обліковується вартість товарно-матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання.

Протягом 2014 року за результатами перевірки УкрНДІ «Ресурс» з боку ДСНС встановлено 24 порушення щодо дотримання вимог пожежної та техногенної безпеки, які ОСОБА_1 не усунуті, що було підтверджено перевіркою ДСНС у 2015 році.

Зазначив, що за результатами проведених перевірок ДСНС Окружним адміністративним судом міста Києва порушена справ № 826/11357/15 за заявою Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій міста Києва до УкрНДІ «Ресурс» про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи Підприємства, як заходу, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об'єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей.

Твердження щодо відсутності в наказі від 17.11.2015 № 206-к «Про звільнення ОСОБА_1.» пунктів Контракту, які є підставою для його звільнення є безпідставним, оскільки, як вбачається із акту службової перевірки від 16.11.2015, акту ДСНС від 27.06.2014 № 198, акту ДСНС від 26.05.2015 № 69, акту ДСНС від 27.07.2015 № 158, які є невід'ємною складовою наказу № 206-к «Про звільнення ОСОБА_1.» і також являються підставою для звільнення Керівника, a також беручи до уваги порушення адміністративної та кримінальної справи вказує на те, що за період перебування на посаді керівника Підприємства ОСОБА_1 систематично (підпункт «Б» пункту 5.3 Контракту) та грубо порушувались умови Контракту передбачені п. 5.3 Контракту (підпункт «І»), тому прийняте рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора в порядку п. 8 ст. 36 КЗпП є цілком правомірним.

27.11.2015 Голосіївським управлінням поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві за фактом вчинення неправомірних дій службовими особами УкрНДІ «Ресурс», за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 Кримінального кодексу України (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем) розпочате досудове розслідування в кримінальному проваджені № 0011389, яке незаконно постановою слідчого Іващенка Є.О. 26.11.2016 p. було припинено.

Представник відповідача Українського державного науково-дослідного інституту «Ресурс» апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Позивач ОСОБА_1 та його представник проти апеляційної скарги заперечували та просили рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що відповідачем було порушено процедуру звільнення ОСОБА_1 в частині не отримання попереднього погодження Вченої ради та колективу наукових працівників УкрНДІНанобіотехнологій всупереч п.5.3. вказаного контракту, до якого сторонами не вносились зміни шляхом підписання додаткової угоди до контракту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 15.11.2012р. між Державним агентством резерву України та ОСОБА_1 було укладено Контракт № 52/12, згідно якого ОСОБА_1 призначається на посаду генерального директора Державної установи Державного агентства резерву України - Український державний науково-дослідний інститут нанобіотехнологій та ресурсозбереження терміном на п'ять років з 15.11.2012р. по 14.11.2017р. (a.c. 16-22 т.l).

Наказом Державного агентства резерву України від 26.02.2016р. № 37 «Про перейменування Державної установи Державного агентства резерву України - Український державний науково-дослідний інститут нанобіотехнологій та ресурсозбереження», перейменовано на Державну установу Державного агентства резерву України - Український державний науково-дослідний інститут нанобіотехнологій та ресурсозбереження (код ЄЛРПОУ 00276044) в Український державний науково-дослідний інститут «Ресурс» (a.c. 148 т.1).

Згідно п. 1.1. Контракту, Керівник зобов'язується безпосередньо і через адміністрацію Установи здійснювати поточне управління (керівництво) Установою, забезпечувати ефективне використання і збереження закріпленого за Управлінням державного майна, своєчасне виконання завдань з накопичення (приймання), розміщення, освіження (поновлення), відпуску матеріальних цінностей державного резерву та їх кількісне і якісне зберігання, а також забезпечувати вирішення наукових та науково-дослідних питань як наукового підґрунтя реалізації державної політики у сфері державного резерву, а Орган управління майном зобов'язується створити належні умови для Установи праці Керівника.

За п.5.3. Контракту, Керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном до закінчення терміну його дії за попереднім погодженням Вченої ради та колективу наукових працівників УкрНДІНанобіотехнологій у разі, зокрема, систематичного невиконання Керівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим контрактом, одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи зобов'язань, передбачених контрактом, в результаті чого для Установи настали значні негативні наслідки, систематичне (більше двох разів) ігнорування Керівником вимог нормативно-правових актів з питань техніки безпеки, охорони праці, пожежної безпеки тощо.

Пунктом 2.5. Контракту передбачено, що Орган управління майном звільняє Керівника у разі закінчення контракту, достроково за вимогою Керівника, а також з ініціативи Органу управління майном у випадку порушень законодавства, статуту Установи та умов контракту - за попереднім погодженням Вченої ради та колективу наукових працівників УкрНДІНанобіотехнологій.

Відповідно до п.2.5.1. Контракту Орган управління майном має право вимагати від Керівника достроковий звіт про його дії, якщо останній допустив невиконання чи неналежне виконання своїх обов'язків щодо управління (керівництва) Установою та розпорядження її майном, відстороняти Керівника від виконання обов'язків на період проведення ревізій фінансово-господарської діяльності Установи і службових розслідувань.

Згідно Наказу Державного агентства резерву України від 20.10.2015р. № 131 «Про проведення службової перевірки» з метою об'єктивної перевірки оперативної інформації, отриманої керівництвом Держрезерву, та з'ясування всіх обставин щодо порушення трудової дисципліни генеральним директором УкрНДІНанобіотехнологій ОСОБА_1, а саме: здійснення відряджень за кордон без погодження з органом управління майном, призначено службову перевірку на УкрНДІНанобіотехнологій у період з 21.10.2015 року до 04.11.2015р., на час якої ОСОБА_1 відсторонено від виконання обов'язків генерального директора УкрНДІНанобіотехнологій відповідно до п.2.5.1. Контракту від 15.11.2012р. № 52/12 (а.с.26 т.1).

Згідно Наказів Державного агентства резерву України від 29.10.2015р. № 139 «Про внесення змін до наказу Держрезерву від 20.10.2015р. № 131» (а.с.27, т.1) та від 10.11.2015р. № 153 «Про внесення змін до наказу Держрезерву від 20.10.2015р. № 131» (а.с.28, т.1) службову перевірку було продовжено до 10.11.2015р., а потім до 16.11.2015р. відповідно.

За результатами проведеної службової перевірки було складено Акт службової перевірки за фактами порушень вимог законодавства України при здійсненні поточного управління (керівництва) державною науковою установою УкрНДІНанобіотехнологій генеральним директором ОСОБА_1 (a.c. 179-185 т.1, a.c. 1-13 т.2). Згідно вказаного Акту комісією було встановлено порушення ОСОБА_1 умов контракту, зокрема щодо договорів оренди, відповідального зберігання, надання послуг, укладених УкрНДІНанобіотехнологій, які, як встановлено комісією, є фактично договорами найму (оренди), відсутність погодження Держрезерву та Фонду держмайна на укладення таких договорів, та не надходження оплати за договорами, що призвело до невиконання плану надходжень від додаткової господарської діяльності, щодо порушення вимог трудового законодавства в частині оформлення працівників, ведення особових справ та табелів робочого часу, невиконання плану надходжень від додаткової діяльності, порушення питань воєнізованої охорони та питань пожежної безпеки.

Під час службової перевірки комісією не виявлено порушень ОСОБА_1 п.2.5.1. контракту щодо обов'язкового погодження відрядження (тривалістю більше трьох діб) з Органом управління майном, що також підтверджується листом Державного агентства резерву України вих.. № 3725/0/4-15 від 26.11.2015р. (а.с.74 т.1).

За результатами службової перевірки Комісією запропоновано визнати незадовільною роботу ОСОБА_1 на посаді генерального директора УкрНДІНанобіотехнологій, рекомендувати Голові Державного агенства резервів України звільнити генерального директора УкрНДІНанобіотехнологій ОСОБА_1 за невиконання обов'язків, передбачених умовами контракту, дію контракту з ОСОБА_1 припинити достроково, передати матеріали службової перевірки до правоохоронних органів та Державної фінансової інспекції.

Внаслідок проведеної службової перевірки Голова Державного агентства резерву України звернувся до Голосіївського УП ГУ НП України у м. Києві щодо неправомірних дій з боку генерального директора УкрНДІННанобіотехнології ОСОБА_1 (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011389 від 27.11.2015р.). Разом з тим, постановою про закриття кримінального провадження від 26.11.2016р. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011389 від 27.11.2015р. закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.185-186 т.2).

З приводу вказаного Акту перевірки від 16.11.2015р. позивач зазначив, що більшість висновків, зроблених комісією під час перевірки є хибними та такими, що не ґрунтуються на об'єктивних доказах, на підтвердження чого надав письмові пояснення (а.с.31-36 т.2, а.с.86-91 т.2) та наявні в нього підтверджуючі документи (а.с.40-85 т.2).

При цьому із вказаним актом ОСОБА_1 був ознайомлений 17.11.2015р. о 15 год. 30 хв. та зазначив, що пояснення (заперечення) будуть надані впродовж трьох днів.

Згідно Акту про присутність на робочому місці генерального директора УкрНДІНанобіотехнологій ОСОБА_1, складеного комісією у складі в.о. генерального директора ОСОБА_3, провідного фахівця відділу кадрів ОСОБА_7, начальника відділу відомчої воєнізованої охорони та пожежної безпеки ОСОБА_8, техніка 1 -ї категорії канцелярії ОСОБА_9, встановлено, що 17.11.2015р. генеральний директор УкрНДІНанобіотехнологій ОСОБА_1 був присутній на території інституту з 9.35 до 9.45, з 11.10 до 11.40, з 14.40 до 16.00.

Наказом Державного агентства резерву України від 17.11.2015р. № 206-к «Про звільнення ОСОБА_1.» відповідно до п.5.3. контракту від 15.11.2012р. № 52/12, за систематичне невиконання керівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього зазначеним контрактом, звільнено ОСОБА_1 17.11.2015р. з посади генерального директора Державної установи Державного агентства резерву України - Український державний науково-дослідний інститут нанобіотехнологій та ресурсозбереження за невиконання обов'язків, передбачених умовами контракту, за п.8 ст. 36 КЗпП України, дію контракту від 15.11.2012р. № 52/12 припинено 17.11.2015р.

Звільнення проведено на підставі акта службової перевірки за фактами щодо порушень вимог законодавства України при здійсненні поточного управління (керівництва) державної установою УкрНДІНанобіотехнологій генеральним директором ОСОБА_1 від 16.11.2015р., службової записки Відділу фінансово-економічного аналізу від 19.10.2015р. № 125/0/6-15, доповідної записки Сектору з питань мобілізаційного завдання, відомчої воєнізованої охорони, пожежної безпеки та охорони праці від 28.10.2015р. № 131/0/6-15, листа Держрезерву від 04.11.2015р. № 3277/0/4-15 (а.с.29 т.1). Водночас, в Наказі Державного агентства резерву України «Про звільнення ОСОБА_1.» від 17.11.2015р. № 206-к не було визначено, які саме обов'язки, передбачені контрактом, систематично не виконувались без поважних причин позивачем.

Згідно службової записки ОСОБА_1 від 17.11.2015р. (а.с.30 т.1), листка непрацездатності серії АГЧ № 433021 (а.с.31 T.l) та листка непрацездатності серії АГЧ № 666715 (а.с.32 т.1) у період з 17.11.2015р. по 21.11.2015р., а в подальшому з 23.11.2015р. по 04.12.2015р. ОСОБА_1 знаходився на лікарняному.

Відповідно до п.п.7.2. Статуту Українського Державного науково-дослідного інституту нанобіотехнологій та ресурсозбереження, затвердженого Наказом Держрезерву України від 15.10.2012р. № 157 із змінами, зареєстрованими від 25.12.2012p., від 19.09.2013р. та від 31.10.2013р. (а.с.34-40, 41-47 т.1) обрання кандидатури на посаду Генерального директора УкрНДІНанобіотехнологій здійснюється зборами наукових працівників, якщо присутні не менше половини учасників від загальної кількості наукових працівників. Рішення вважається прийнятим якщо за кандидатуру Генерального директора проголосувало не менше 50 відсотків присутніх учасників голосування. За висування двох чи більше кандидатур переможцем вважається кандидатура, яка набрала найбільше голосів. Пунктом 7.4. Статуту передбачено, що звільнення Генерального директора з ініціативи органу управління майном та розірвання контракту здійснюється за попереднім погодженням Вченої ради та колективу наукових працівників УкрНДІНанобіотехнологій в установленому законодавством порядку. Рішення Вченої ради та зборів наукових працівників є правочинним, якщо присутні не менше 2/3 учасників. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше 2/3 голосів від кількості тих, хто взяв участь у голосуванні.

12.10.2015р. Головою Держрезерву України було направлено Вченій раді та колективу наукових працівників УкрНДІНанобіотехнологій лист, в якому він просив відповідно до п.7.4. розділу 7 Статуту УкрНДІНанобіотехнологій та відповідно до п.5.2. розділу 2 контракту від 15.11.2012р. № 52/12 погодити звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора УкрНДІНанобіотехнологій, за невиконання обов'язків передбачених умовами контракту (а.с.52 т.1).

Згідно протоколу зборів наукових працівників УкрНДІНанобіотехнологій від 15.10.2015р. (а.с.53-57 т.1) та протоколу засідання Вченої ради УкрНДІНанобіотехнологій від 15.10.2015р. (а.с.58-63 T.l), на підставі результатів таємного голосування членів наукового колективу та членів Вченої ради УкрНДІНанобіотехнологій було прийнято рішення не погодити звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора УкрНДІНанобіотехнологій.

У подальшому, 27.10.2015р., було зареєстровано зміни до Статуту Державного науково-дослідного інституту нанобіотехнологій та ресурсозбереження, затверджені Наказом Держрезерву України від 21.10.2015р. № 133, згідно яких пункт 7.2. Статуту викладено в такій редакції: «7.2. Призначення та звільнення Генерального директора здійснюється Головою Держрезерву у порядку встановленому законодавством», пункти 7.3., 7.4. розділу 7 Статуту виключено (а.с.50-51 T.l).

Проте, відповідних змін до Контракту № 52/12 від 15.11.2012р. у відповідності до п.5.1. вказаного контракту, сторонами внесено не було.

З матеріалів справи убачається, що Держрезерв України звертався до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з листами від 09.10.2015р. та від 04.11.2015р., тобто як до внесення змін до Статуту, так і після, в яких просив погодити звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Державної установи Український державний науково-дослідний інститут нанобіотехнологій та ресурсозбереження.

Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо першого листа Держрезерву надав відповідь листом від 19.10.2015р., в якому зазначив, що з урахуванням умов Контракту №52/12 від 15.11.2012, питання погодження звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Державної установи Український державний науково-дослідний інститут нанобіотехнологій та ресурсозбереження розглядатиметься у виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) після отримання результатів погодження з Вченою радою та колективом наукових працівників (a.c.88 т.1).

Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надав Держрезерву відповідь листом від 27.11.2015р., в якому вказав що не заперечує щодо звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора зазначеної вище державної установи за умови дотримання вимог чинного законодавства України про працю, а також просив повідомити про прийняте рішення з даного питання та надіслати копію відповідного наказу (розпорядження). Вказаний лист зареєстровано в Держрезерві 07.12.2015р. (a.c. 207 T.1).

Отже, наказ Держрезерву №206-к від 17.11.2015р. «Про звільнення ОСОБА_1.» прийнято не лише без дотримання положень Контракту щодо звільнення з посади, а й без отримання з приводу погодження його звільнення відповіді від виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Частиною 3 ст. 21 КЗпП України визначено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Конституційний Суд України у рішенні № 12-рп/98 від 09 липня 1998 року у справі про тлумачення терміну «законодавство» зазначив, що термін «законодавство», що вживається у частині третій статті 21 Кодексу законів про працю України щодо визначення сфери застосування контракту як особливої форми трудового договору, треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Право сторін контракту передбачити підстави його розірвання не підлягає сумніву.

Але контрактом можуть бути передбачені різні підстави його припинення.

Загальна класифікація підстав припинення трудового договору в законодавстві про працю залишилася. П. 8 ст. 36 КЗпП цю класифікацію не враховує. Тому при звільненні з підстав, передбачених контрактом, посилання варто робити на п. 8 ст. 36 КЗпП, а у формулюванні звільнення вказати і дану в цьому пункті, і передбачену контрактом.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок,закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Згідно з пунктами 16, 17 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті. При цьому розірвання контракту з ініціативи органу управління майном або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, установлених чинним законодавством. При розірванні контракту з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться згідно з п. 8 ст. 36 КЗпП України, про що робиться відповідний запис у трудовій книжці керівника підприємства.

Відповідно до п. 6. Постанови Кабінету Міністрів України від 9 жовтня 2013 року № 818 «Про затвердження Порядку погодження з ГоловоюРади міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 р. № 203» повідомлення про погодження або вмотивовану відмову в погодженні призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства разом з карткою погодження (вмотивованої відмови) призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства не пізніше 5 днів після її надходження надсилається керівникові центрального органу виконавчої влади, які додаються до особової справи кандидата на посаду за місцем роботи.

У разі коли протягом 5 днів повідомлення про погодження або вмотивовану відмову в погодженні призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головою місцевої держадміністрації не надіслані, пропозиція вважається погодженою.

Таким чином, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що при звільненні ОСОБА_1 відповідач помилково встановив порушення п.5.3. Контракту з боку ОСОБА_1 щодо систематичного невиконання без поважних причин обов'язків, передбачених контрактом, а також при звільненні позивача Державним агентством резерву не дотримано процедури звільнення, передбаченої Контрактом від 15.11.2012р. № 52/12, оскільки звільнення відбулося без попереднього погодження Вченої ради та колективу наукових працівників УкрНДІНанобіотехнологій, а також без отримання з приводу погодження звільнення відповіді від виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Посилання апелянта на те, що звільнення позивача відбулося у законний спосіб, враховуючи зміни, які були внесені до Статуту підприємства, зокрема, у п. 7.2, який не передбачає обов'язковість погодження Вченої ради та колективу наукових працівників звільнення керівника підприємства, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, такі положення містилися не тільки у Статуті, а й у Контракті, відповідні зміни до якого, сторонами не вносилися та не погоджувалися.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у випадках: звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу (частина перша); у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству (частина третя); у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу (частина четверта).

У частині другій зазначеної статті визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 21 січня 2015 року та від 01.03.2017 року, від 14.09.2016 року, від 23 січня 2011 року справа № 6-87цс11, 16 грудня 2015 року справа № 6-648цс15.

Суд першої інстанції, у справі, яка переглядається, правильно застосував зазначені правові норми та стягнув з відповідача 109 457 грн.

Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз'яснено, що згідно статті 237-1 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (статті 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 14.12.2016 року.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив з того, що позивач переніс фізичні та душевні страждання у зв'язку із діями відповідача щодо його звільнення без дотримання законодавства та умов Контракту, а тому, зважаючи на характер та обсяги душевних страждань, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, вірно визначив розмір шкоди у сумі 10 231,89 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося, а тому є таким, що набрало законної сили.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача Державного агентства резерву України - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді