Номер провадження: 22-ц/785/440/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 28 вересня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 15 грудня 2014 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (після зміни найменування ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_3 укладено договір №б/н від 1 серпня 2006 року, за яким надано кредит в сумі 7100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на порушення зобовязань за кредитним договором, заборгованість станом на 31 жовтня 2014 року в загальній сумі 22138,05 грн., стягнення судовим наказом Іванівського районного суду Одеської області від 27 травня 2008 року заборгованості в сумі 5211,62 грн., позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з ОСОБА_3 залишок заборгованості в сумі 18272,75 грн. та судові витрати (т.1 а.с.2-5).

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала (т.1 а.с.34).

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 28 вересня 2016 року в позові відмовлено, стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 витрати на проведення почеркознавчої експертизи в сумі 5500,00 грн. (т.1 а.с.195-198).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобовязання (ч.2 ст.509 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обовязків (ч.1 ст.626 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України).

Згідно доводів ПАТ КБ «ПриватБанк» між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір №б/н від 1 серпня 2006 року, за яким надано кредит в розмірі 7100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банк», які викладені на банківському сайті http//privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ОСОБА_3 та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлені вимоги обгрунтовує тим, що договір №б/н від 1 серпня 2006 року в силу положень частини 1 статті 634 ЦК України є договором приєднання, де ОСОБА_3 приєдналася до запропонованого АТ КБ «ПриватБанк» договору, підписавши заяву від 1 серпня 2006 року.

Згідно розрахунку за договором №б/н від 1 серпня 2006 року кредитна заборгованість станом на 31 жовтня 2014 року визначена рівною 22138,05 грн. До стягнення заявлено заборгованість в сумі 18272,75 грн., тобто за виключенням заборгованості в сумі 5211,62 грн., стягнутої судовим наказом від 27 травня 2008 року судді Іванівського районного суду Одеської області (т.1 а.с.6, 7-9).

Ухвалюючи рішення, про відмову в задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не вчиняла дій по укладенню договору №б/н від 1 серпня 2006 року шляхом приєднання до запропонованого АТ КБ «ПриватБанк» договору, оскільки не підписувала заяву від 1 серпня 2006 року, яка разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http//privatbank.ua/terms/pages/70/, вважається договором між ОСОБА_3 та банком.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Так, в якості доказів заявлених вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» надав заяву від 1 серпня 2006 року, де прізвища клієнта вказано «Левицька Тетяна Павлівна», копії листів паспорту ОСОБА_3, копію довідки про присвоєння ОСОБА_3 ідентифікаційного номеру, договір №SAMDN2222 від 1 серпня 2006 року про відкриття картрахунку і обслуговування кредитної карти, роздруківку операцій по картрахунку 5457 …. …. 9165, з якого вбачається оплата 12 вересня 2006 року карткою придбання товару в магазині, видача 29 листопада 2006 року готівки через термінал (т.1 а.с.10, 44-49, 60-65, 82-86).

ОСОБА_3 заперечує підписання заяви від 1 серпня 2006 року та договору про відкриття картрахунку і обслуговування кредитної карти, отримання кредитної картки та, відповідно, будь-яких кредитних коштів; посилається на помилки в заяві та невідповідність зазначених в заяві даних про неї, членів сімї фактичним. Наявність у банку копій паспорту обґрунтувала тим, що отримувала через АТ «ПриватБанк» заробітну плату (т.1 а.с.34, 39, 52).

На підставі ухвали Іванівського районного суду Одеської області від 11 травня 2016 року Одеською філією Київської незалежної судово-експертної установи проведено судову-почеркознавчу експертизу (висновок №0105 від 22 червня 2016 року), якою встановлено, що:

рукописні записи від імені клієнта ОСОБА_3 в графах Заяви про відкриття рахунку і надання банківських послуг від 1 серпня 2006 року (крім розділу «Відмітки банк») та записи: «01.08.2006 ОСОБА_4» на копіях паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_3 виконані не ОСОБА_3, а іншою особою;

підписи від імені ОСОБА_3, які містяться в графі: «ОСОБА_4П.» та графі: «Платежную карту и ПИН получил:» договору №SAMDN2222 від 1 серпня 2006 року про відкриття карткового рахунку і обслуговування кредитної картки; в графі: «Підпис» поряд із написом дати «01.08.2006» Заяви про відкриття рахунку і надання банківських послуг від 01.08.2006; праворуч записів: «01.08.2006 ОСОБА_4» на копіях паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_3 виконані не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_3 (т.1 а.с.136-137, 148-160).

Висновок експертизи ПАТ КБ «ПриватБанк» не спростовано, клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи не було заявлено ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції; посилання в апеляційній скарзі на неправильність експертного висновку не приймається, оскільки експертний висновок може бути спростований лише експертним висновком, тобто висновком спеціалістів у певній галузі.

За таких обставин, колегія суддів виходить з того, що в справі наявний не спростований доказ того, що ОСОБА_3 не підписувала ні заяву від 1 серпня 2006 року, ні договір №SAMDN2222 від 1 серпня 2006 року про відкриття карткового рахунку і обслуговування кредитної картки, а, відтак, особисто ОСОБА_3 не вчиняла дій по укладенню договору №б/н від 1 серпня 2006 року шляхом приєднання до запропонованого ЗАТ КБ «ПриватБанк» договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що судовий наказ в силу положень частини 3 статті 60 ЦПК України є безумовною підставою для задоволення позову про стягнення кредитної заборгованості. Дані доводи не приймаються з огляду на наступне.

Так, дійсно, суддею Іванівського районного суду Одеської області видано судовий наказ від 27 травня 2008 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в загальній сумі 5211,62 грн. (т.1 а.с.6). Вказаний судовий наказ було звернуто до виконання, такий виконувався шляхом безспірного списання на протязі декількох місяців грошових коштів з зарплатного рахунку ОСОБА_3, відкритого в АТ «ПриватБанк». Докази того, що ОСОБА_3 особисто вносила якісь грошові кошти в рахунок погашення заборгованості, відсутні, ОСОБА_3 дані обставини також заперечує, рівно як і свою згоду на списання коштів з зарплатного рахунку. Згідно доводів ОСОБА_3, не спростованих ПАТ КБ «ПриватБанк», дізнавшись причини списання коштів з зарплатного рахунку, вона стала отримувати заробітну плату через іншу банківську установу.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_3, зважаючи на доводи апеляційної скарги, звернулась до суду першої інстанції з заявою про скасування судового наказу. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 13 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2017 року, заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду (т.2 а.с.38-40, 50-51).

Крім того, ОСОБА_3 звернулась до правоохоронних органів з заявою про злочин щодо отримання кредиту на її імя, відсутність на даний час вироку не залежить від ОСОБА_3

За таких обставин, зважаючи на наявність експертного висновку, безспірно приймати судовий наказ як підставу для задоволення вимог, є неправильним.

Аналіз наявних в справі доказів вказує на відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за договором №б/н від 1 серпня 2006 року, оскільки особисто ОСОБА_5 не вчиняла дій по приєднанню до запропонованого АТ КБ «ПриватБанк» договору.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 28 вересня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_2