Справа 688/1637/17
№ 2/688/796/17
Рішення

Іменем України

06 липня 2017 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилової Н.К.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

14.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.06.2011 року, актовий запис № 121. В обгрунтування позову посилається на те, що від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя та ведення господарства, сімейні відносини припиненні з 1 лютого 2017 року. Вважає, що примирення між ними не можливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, просив строк на примирення не надавати, вважає, що сімю зберегти неможливо. Вказав, що їх син після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала, підтвердила, що через постійні конфлікти, сварки та непорозуміння шлюбні відносини між ними були припинені в лютому 2017 року. Просила строк на примирення не надавати, оскільки в даний час проживає разом з іншим чоловіком. Після розірвання шлюбу син залишиться проживати з нею.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в суді, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрували шлюб 01.06.2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №121. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_1, дружини ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 084904, виданим 01.06.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області.

Від спільного проживання у сторін є син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії 1-БВ №156942, виданим 21.06.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької обалсті.

Сторонами визнано, що син ОСОБА_7 проживає разом з відповідачем ОСОБА_2 у м.Шепетівка по вул. Івана Франка, 12, Хмельницької області, а тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Судом також встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом з лютого 2017 року як сім'я не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного.

Факт не проживання позивача і відповідача однією сімєю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними.

Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти і сварки між сторонами, в тому числі і в присутності дитини, можуть негативно відобразитись на її вихованні. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення, суд не вбачає.

З огляду на викладене вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхньої дитини, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати.

А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 24, 56, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212 215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 01 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №121 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Козачук