Справа № 2306/1343/12
У Х В А Л А

17.07.2017 м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд, Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

при секретарі Оніщенко Н.В.

розглянувши подання державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань, оскільки на виконанні ВДВС Золотоніського МРУЮ перебуває виконавчий лист №2-1286 від 24.01.2012 року, виданий Золотоніським міськрайонним судом, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 106569,18 грн., а також 1810,76 грн. судового збору та 120 грн. за інформаційно-технічне забезпечення.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 07.03.2012 року вказане вище подання задоволено повністю, ОСОБА_2 обмежено у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань визначених виконавчим листом №2-1286 від 24.01.2012 року.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2017 року вказану вище ухвалу Золотоніського міськрайонного суду від 07.03.2012 року скасовано, а матеріали цивільної справи за поданням державного виконавця ВДВС Золотоніського МРУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань передано на новий розгляд до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 371-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець для розгляду подання не зявився із невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що у справі маються відповідні докази.

Враховуючи наявність доказів про своєчасність повідомлення державної виконавчої служби про час та місце розгляду їх подання, неявки з невідомих для суду причин представника державної виконавчої служби, враховуючи строки визначені чинним законодавством для розгляду справ за подібними зверненнями та з метою забезпечення дотримання принципів розумності та своєчасності розгляду і вирішення справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності державного виконавця ВДВС Золотоніського МРУЮ.

Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ухилення від виконання зобовязання боржника, покладених на нього судовим рішенням, тобто обмеження має бути застосоване за умови наявності доведеного ухилення боржника від виконання судового рішення та до моменту виконання такого зобовязання.

Судом встановлено, що 15.02.2012 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного вище судового рішення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 7. абз. 2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Суд вважає, що звертаючись до суду із вищезазначеним поданням, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження навмисного ухилення боржника від виконання судового рішення, не вказано, які перешкоди вчинені з його боку для проведення виконавчих дій державному виконавцеві, адже лише відсутність доходів та майна у боржника не боже розцінюватись судом як саме ухилення боржником від виконання свого зобовязання, а лише свідчить про його тяжкий матеріальний стан.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суду не надано жодного доказу про наявність наміру боржника виїхати за межі України чи наявності у боржника навіть закордонного паспорту.

Слід також зазначити, що жодних доказів щодо періодичного перетинання ОСОБА_1 Державного кордону України суду теж не надано.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, державним виконавцем не надано суду доказів щодо ухилення боржника від виконання зобовязання та доказів щодо наміру боржника виїхати за межі України.

За вказаних обставин подання державного виконавця не підлягає до задоволення.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.В.Середа