№ 243/5005/17
Справа № 2/243/2921/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючий суддя Пронін С.Г.,
при секретарі Чевела С.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», третя особа ОСОБА_3, про стягнення заборгованості з заробітної плати та середньої заробітної плати за затримку розрахунків при звільненні, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з 2005 року працював в ОСОБА_2 підприємстві «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на посаді слюсаря, а з 2010 року на посаді начальника ремонтно-будівельної дільниці. На початку 2014 року відповідач почав затримувати заробітну плату та виплачувати її частками, в звязку з чим заборгованість з заробітної плати в кожному наступному місяці збільшувалася. 14 квітня 2017 року позивача було звільнено з ОСОБА_2 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» за згодою сторін, однак, в порушення норм трудового законодавства, позивачу не було виплачено заборгованість по заробітній платі, яка на день звільнення становила 33 861 гривню 31 копійку. В звязку з викладеним, позивач ОСОБА_1 просить суд задовольнити заявлені ним позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість з заробітної плати в сумі 47 372 гривні 48 копійок, за яких 33 861 гривня 13 копійок заборгованість з заробітної плати за період з червня 2014 року по квітень 2017 року, 13 511 гривень 35 копійок середня заробітна плата за затримку розрахунку при звільненні.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4, що діє на підставі довіреності від 26 червня 2017 року, виданої ТОВ «Юріс-Про», до судового засідання не зявилися, про час та дату слухання справи були повідомлені належним чином, проте надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення.
Третя особа ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, з трудової книжки ОСОБА_1 слідує, що наказом № 304/п від 04 липня 2005 року позивач був прийнятий в Дочірнє підприємство «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на посаду слюсаря, згідно з наказом № 54/п від 14 квітня 2017 року трудовий договір між позивачем та відповідачем був припинений за угодою сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 94 КЗпП України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Частиною 7 статті 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, згідно з якою при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Натомість згідно довідки ОСОБА_2 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» станом на 18 квітня 2017 року заборгованість вказаного підприємства перед позивачем з виплати заробітної плати складає 33 861 гривня 13 копійок, в тому числі: 2 508 грн. 60 коп. за червень 2014 року, 2 408 грн. 83 коп. за вересень 2014 року, 1 181 грн. 56 коп. за вересень 2016 року, 2 802 грн. 77 коп. за жовтень 2016 року, 3 192 грн. 54 коп. за листопад 2016 року, 1 713 грн. 03 коп. за грудень 2016 року, 3 018 грн. 47 коп. за січень 2017 року, 3 088 грн. 07 коп. за лютий 2017 року, 4 080 грн. 03 коп. за березень 2017 року, 9 867 грн. 23 коп. за квітень 2017 року.
Таким чином, суд приходить до висновку, що при звільненні позивача з ОСОБА_2 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» останнім, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, не було виплачено позивачу заборгованість з заро бітної плати в сумі 33 861 грн. 13 коп., а отже в цій частині вимоги позивача знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.
Що стосується вимог позивача ОСОБА_1 з виплати йому відповідачем середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, то суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Розділом ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
Згідно з п. 8 розділу IV вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Крім цього, відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З довідки ОСОБА_2 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», наданої суду позивачем ОСОБА_1, слідує, що заробітна плата за березень 2017 року складає 4 080 грн. 03 коп., за квітень 2017 року складає 9 867 грн. 23 коп.
Натомість відповідачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Таким чином, суд, при вирішенні питання щодо обчислення середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку виходить з доказів, наявних в матеріалах цивільної справи.
Так, середньоденна заробітна плата позивача ОСОБА_1 дорівнює: (4 080 грн. 03 коп. + 9 867 грн. 23 коп.) / (22 робочі дні березня 2017 року + 10 робочих днів квітня 2017 року) = 435 грн. 85 коп.
Середній заробіток позивача ОСОБА_1 за час затримки розрахунку при звільнені дорівнює: 435 грн. 85 коп. * 31 дні (з дня звільнення по день звернення до суду) = 13 511 грн. 35 коп.
Отже вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13 511 грн. 35 коп. в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору встановлена в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року встановлений в розмірі 1 600 гривень. Тобто з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. ст. 47, 94, 116-117 КЗпП України, ст. ст. 10, 14, 60, 212 214, 224-226 ЦПК України, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляційної скарги до Слов'янського міськрайонного суду протягом десяти днів, з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_5