Номер провадження: 22-ц/785/380/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря Поліхранової Ю.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи Ізмаїльська міська рада, відділ держземагенства у м. Ізмаїл Одеської області про встановлення меж земельних ділянок,

в с т а н о в и л а:

08 серпня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення меж земельних ділянок, посилаючись на те, що що сусіди, що мешкають в будинку № 120 по тій самій вулиці, порушили межі земельних ділянок, тому просять встановити межі ділянок відповідно до Генплану станом на 1983 рік, тобто, на відстані 0,84 м від стіни будинку № 118 для догляду й проведення поточного ремонту та для забезпечення можливості функціонування аварійних служб у випадку форс-мажорних обставин та зобовязати відповідачів встановити паркан за цими межами.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги.

Зокрема, апелянт посилається на те, що відповідачами без законних підстав було перенесено паркан вимощення будинку, судом не досліджено протоколи земельної комісії від 28.09.2010 року та від 24.02.2011 року /а.с.13, 40/, не досліджено план земельної ділянки, виготовлений ТОВ «Вишукувач і К» /а.с.66/, судом не застосовано жодної норми матеріального права, яка регулює правовідносини, хоча предметом спору є встановлення межі земельної ділянки.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким встановлено межі земельних ділянок № 118 та № 120 по вул. Крилова у м. Ізмаїлі Одеської області відповідно до додатку № 4 до висновку судово-будівельної експертизи № 37/33 2014 від 26 грудня 2014 року. Зобовязано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відновити паркан на відстані 0,84 см від стіни житлового будинку літ. А № 118 по вул. Крилова у м. Ізмаїлі Одеської області згідно з додатком № 4 до висновку судово-будівельної експертизи № 37/33 2014 від 26 грудня 2014 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року рішення апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вбачається з матеріалів справи, що позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить домоволодіння № 118, розташоване по вул. Крилова у м. Ізмаїлі Одеської області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02 грудня 2010 року (а.с. 11, 12).

Відповідачі ОСОБА_4О та ОСОБА_5 проживають у домоволодінні № 120 по вул. Крилова у м. Ізмаїлі Одеської області.

Між користувачами суміжних земельних ділянок існує спір щодо межі, яка повинна поділяти земельній ділянки, на яких розташовані належні сторонам будинки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що питання щодо встановлення меж не бути вирішене через відсутність відомостей про встановлення меж та їх закріплення на земельній ділянці із складанням відповідних актів.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Згідно зі ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Статтею 107 ЗК України, передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (ч. 5 ст. 158 ЗК України).

Встановлено судом, підтверджується матеріалами справи, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МЕТІ» на обєкт нерухомості по вул. Крилова, 120 в м. Ізмаїлі Одеської області власниками житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами є ОСОБА_6 (рос. мовою) (1/2 частка) та ОСОБА_7 (рос. мовою) (1/2 частка) на підставі договору забудови від 20.05.1981р. Згідно вказаного договору забудови та плану відводу відводилась земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку площею 600 м2. Станом на останню технічну інвентаризацію від 30.11.1997р. загальна площа земельної ділянки складає 631 м2.

Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» по вул. Крилова, 118 в м. Ізмаїлі Одеської області власниками житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами є ОСОБА_2 (1 2 частка) та ОСОБА_3 (1/2 частка) па підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №1071 від 02.12.2010р. Згідно договору забудови від 15.06.1981р. та плану відводу відводилась земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку площею 600 м2. Станом на останню технічну інвентаризацію від 26.08.2010р. загальна площа земельної ділянки складає 750 м", самозахват становить - 150 м2, крім того, вказана земельна ділянка змінила свою геометричну конфігурацію між сусідньої земельною ділянкою по вул. Крилова, 120 в м. Ізмаїлі.

Схема квартальної зйомки по житловому кварталу забудови №20д в КП «Ізмаїльське МБТІ» не складалась.

Висновком експерта № 37/332014 від 26 грудня 2014 року (а.с.123-129) встановлено, що за існуючим фактично користуванням площі, конфігурація та лінійні розміри зовнішніх меж земельних ділянок № 118 та № 120 по вул. Крилова в м. Ізмаїл Одеської області не відповідають визначеним рішеннями виконавчого комітету Ізмаїльської міської Ради про відведення земельних ділянок, а розташування будівель відносно конструкції паркану, яким на час дослідження, визначається лінія суміжної межі не відповідає вимогам пункту 3.25* ДБН 360-92**. Питання щодо порушення меж не може бути вирішеним, через відсутність даних щодо їх встановлення та закріплення на місцевості із складанням відповідних актів.

Співставлення складених в різні періоди планів суміжних земельних ділянок є не досить коректним для надання об'єктивного висновку щодо накладання земельних ділянок. Крім того, чинними законодавчими актами та нормативно-технічними документами не визначено поняття «накладання земельних ділянок», але воно зустрічається в професійній діяльності землевпорядників і стосується випадків коли внаслідок допущених при виготовленні земельно-кадастрової документації помилок різним особам видається документ на право власності (користування, оренди) на одну і ту ж земельну ділянку.

Отже питання щодо накладення земельних ділянок може бути вирішене лише за наявності відповідної земельно-кадастрової документації, на підставі якої й можливо визначити наявність чи відсутність накладень, а в наданих для дослідження матеріалах наявні лише рішення органу місцевого самоврядування про надання земельних ділянок у користування та плани їх відводу, але відсутні акти щодо встановлення та закріплення меж в натурі з описом межових знаків чи лінійних межових споруд і їх прив'язок до існуючих будівель чи пунктів державної геодезичної мережі.

Оскільки бюро технічної інвентаризації не є землевпорядною організацією виконані ним в різні періоди плани досліджуваних земельних ділянок не відносяться до складу земельно-кадастрової документації і вказують лише на місце розташування будівель і споруд, у тому числі огорож, відносно один одного і для даного дослідження мають довідковий характер.

Виходячи з викладеного питання щодо порушення меж не може бути вирішеним, через відсутність даних щодо їх встановлення та закріплення на місцевості із складанням відповідних актів.

Таким чином, висновком експерта підтверджено унеможливлення визначення межі земельної ділянки, яка не встановлювалася у передбачений законом спосіб.

30.09.2010 року ТОВ «Вишукувач» виконано геодезичну зйомку земельної ділянки № 118 по вул. Крилова в м. Ізмаїл Одеської області за результатами, якої встановлено, що площа земельної ділянки з урахуванням технічної документації земельної ділянки № 120 по вул. Крилова в м. Ізмаїл становить 749 кв. м.. а заявлена до оформлення становить 759 кв. м. Земельна ділянка площею 749 кв. м. визначається лініями: АБ - лінія зовнішньої межі з боку вул. Крилова, від поворотної точки 1 до поворотної точки 2 - 24.06 м: АД - лінія зовнішньої межі (ліва бокова), від поворотної точки 1 до поворотної точки 8 - 1.69м; від поворотної точки 8 до поворотної точки 7 - 6.08м; від поворотної точки 7 до поворотної точки 6 - 23.98м; БВ - лінія зовнішньої межі (права бокова, від поворотної точки 2 до поворотної точки 3 - 28.37 м; від поворотної точки 3 до поворотної точки 4 - 2.91м; ВД - лінія зовнішньої межі (тильна), від поворотної точки 4 до поворотної точки 5 - 18.88 м; від поворотної точки 5 до поворотної точки 6-4.71 м.

У 2010 році ПП «Геоінформсервіе» виконано кадастрову зйомку земельної ділянки при домоволодінні № 120 по вул. Крилова в м. Ізмаїл Одеської області, за результатами якої було складено план земельної ділянки площею 0,643 га або 643 кв. м., яка визначається лініями: АБ - лінія зовнішньої межі з боку вул. Крилова. від поворотної точки 1 до поворотної точки 2 - 0.467м; від точки поворотної точки 2 до поворотної точки 3 - 3.705м; від поворотної точки З до поворотної точки 2с - 15.904м; БИ - лінія зовнішньої межі (права бокова), від поворотної точки до поворотної точки 1с - 31.587м; АД - лінія зовнішньої межі (ліва бокова з боку № 118). від поворотної точки 1 до поворотної точки 19 - 28.373м; від поворотної точки 19 до поворотної точки 18 - 2.91 1 м; ВІ Д - лінія зовнішньої межі (тильна), від поворотної точки 1с до поворотної точки 4с - 1.308 м: від поворотної точки 4с до поворотної точки Зс - 18.835м; від поворотної точки Зс до поворотної точки І 8 - 0,632м.

В ході натурного обстеження встановлено, що межа суміжного землекористування для земельних ділянок №118 та №120 по вул. Крилова в м. Ізмаїл Одеської області на час цього дослідження визначається спорудою встановленого власниками домоволодіння №120 по вул. Крилова у 2011 році паркану.

Зазначений паркан був встановлений під час перебування сторін у спорі на власний розсуд стороною у спорі.

В результаті співставлення наданих для дослідження вищевказаних планів земельних ділянок № 118 та № 120 по вул. Крилова в м. Ізмаїл Одеської області із їх планами, складеними за результатами виконаних промірів, встановлено, що розташування паркану, яким вони розділяються не відповідає жодному із наданих для дослідження планів.

Вілповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (ч. 5 ст. 158 ЗК України).

Таким чином, докази встановлення меж земельних ділянок землевпорядними організаціями відсутні, межі земельних ділянок в натурі встановлюються землевпорядними організаціями, суд може вирішувати питання щодо порушення меж земельних ділянок, але не про встановлення таких меж.

Виходячи з таких обставин, також відсутні правові підстави для задоволення вимог щодо зобов"язання встановити паркан відповідно до Генплану 1983 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 в частині задоволення позову про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою було відмовлено, і висновки суду по суті справи на обставини цього спору не впливають.

Зважаючи на викладені обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,п.1ч.1ст.307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: