Справа № 212/7709/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Деменко А.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_6 заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, Територіального сервісного центру №1248 РСЦ в Дніпропетровській області МВС України про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним.

В судовому засіданні представник позивача звернулася до суду із заявою про забезпечення позову а саме про накладення арешту на автомобіль, який є предметом розгляду, посилаючись на те, що у позивача є побоювання щодо подальшої долі автомобіля, оскільки відповідачі ОСОБА_8 і ОСОБА_7 є родичами.

Позивач підтримав заявлені його представником вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки позивачами не ставиться питання про поділ спірного автомобіля, а навіть визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, приведе лише до повернення транспортного засобу у власність відповідача ОСОБА_7, який вона вважає своєю особистою власністю.

Відповідач підтримала думку свого представника.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши заяву від 19.12.2016, матеріали цивільної справи, дійшов висновку про неможливість задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту з таких підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з який потрібно забезпечити позову; вид забезпечення позову, який належить застосувати, та обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Стаття 152 ЦПК України, встановлює, що позов забезпечується, зокрема шляхом накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року за №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження свої вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені в звязку із застосуванням відповідних заходів.

Представником позивача не обґрунтована необхідність вжиття заходів забезпечення позову, зокрема не зазначено, яким саме чином невжиття заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення в подальшому.

Крім того, на час розгляду заяви спірний транспортний засіб належить відповідачу ОСОБА_8, інтереси якого також повинні бути враховані судом, оскільки обставини відчуження автомобіля, зокрема факт обізнаності відповідача ОСОБА_8 про перебування відповідача ОСОБА_7 у шлюбі, а також посилання представника позивача на факт родинних відносин між відповідачами, в судовому засіданні не обґрунтовані представником позивача, в звязку з чим суд відмовляє у задоволенні заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Ухвала суду окремо від судового рішення оскарженню не підлягає.

Суддя: О. В. Колочко