Справа№592/1059/17
Провадження №2/592/725/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Танасюк А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 серпня 2014 року близько 11.00 год. у будинку АДРЕСА_1 виникла сварка між ОСОБА_3 та його рідним братом ОСОБА_2, з яким він перебуває у неприязних відносинах. В ході конфлікту ОСОБА_2 наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_4 Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_2 постраждав ОСОБА_4, а саме отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку - ЗЧМТ, сочено-краневу лицеву травму, перелом верхньої щелепи, що призвело до короткочасного розладу здоров'я. ОСОБА_4 після отриманої травми було надано спеціалізовану медичну допомогу, він перебував на лікарняному, тимчасова непрацездатність тривала з 22.08.2014 до 25.09.2014. Відповідно до пояснювальної ОСОБА_4 тілесні ушкодження було отримано 22.08.2014 року близько 13.00 год. від ОСОБА_2, в наслідок чого було виклик наряду міліції та швидкої допомоги. Згідно зі ст.35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», ОСОБА_4 була надана допомога з тимчасової непрацездатності у розмірі 1988грн. 16коп. Цим законом встановлено, що допомога з тимчасової втрати працездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, виплачується застрахованим особам Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) інвалідності у порядку та розмірах, встановлених законодавством. За рахунок коштів ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробничого об'єднання» оплачено 104грн. 64коп. За рахунок Фонду соціального страхування оплачено 18 днів, що в сумі становить 1883грн. 52коп. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відшкодування суми завданих збитків у розмірі 1883грн. 52коп..

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з зазначених в позові підстав, просила їх задовольнити, додатково пояснила, що Сумське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулося до суду про відшкодування коштів Фонду на підставі ст.1191 ЦК України право зворотної вимоги до винної особи.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав заперечення на позов, пояснивши, що статтею 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення ЦК України, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимог, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто право регресу виникає лише у разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування. Статтею 5 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» визначено основні принципи страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатністю, якими, зокрема, є обов'язковість страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, відповідальності роботодавців та фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим законом. Згідно з п.1 ст.2 цього Закону субєктами страхування є: страховик - Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, страхувальник - роботодавець, застрахована особа - найманий працівник, а у випадках, передбачених цим Законом, також інші особи, на користь яких здійснюється загальнообовязкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. Обєктом страхування є тимчасова втрата працездатності застрахованою особою. Таким чином, страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності є обовязковим особистим страхуванням. ОСОБА_5 закон поширюється виключно на застрахованих осіб, страхувальників та страховика, і не містить регулювання правовідносини фонду як страховика з іншими особами, відповідальними за шкоду, завдану життю та здоровю застрахованої особи. Отже, Фонд соціального страхування з тимчасової працездатності, як страховик за обовязковим особистим страхуванням не має права вимоги до особи, відповідальної з заподіяння шкоди потерпілому. Крім того, здійснювані й відшкодовані позивачем соціальні послуги та виплати є його обов'язком у разі настанні страхового випадку, а тому здійснення таких виплат застрахованій особі не є заподіяною Фонду шкодою, в розумінні ст.1166 ЦК України і, відповідно, відділення Фонду не набуло права зворотної вимоги до винної особи згідно із ч.1 ст.1191 ЦК України. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебував на лікарняному з 22.08.2014 року до 11.09.2014 року у звязку з сочетано краніо-лицевою травмою, струсом головного мозку та з 12.09.2014 року до 25.09.2014 року у звязку з переломом верхньої щелепи.

Викладені обставини підтверджуються листками непрацездатності серія АГВ №740813, АВВ №639160 (а.с.5, 6).

За рахунок коштів фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_3 було виплачено 1883грн.52коп. (а.с.4).

З постанови про закриття кримінального провадження №0004544, яке було внесено до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, вбачається, що 22.08.2014 року до ОСОБА_1 відділу міліції (на даний час ОСОБА_1 відділ поліції) звернувся ОСОБА_3 з заявою про те, що 22.08.2014 року близько 11год. за адресою АДРЕСА_2, отримав тілесні ушкодження у вигляді синця під оком. В постанові про закриття кримінального провадження викладені пояснення ОСОБА_3, який пояснював, що між ним та братом ОСОБА_2 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_2 наніс йому удар рукою, удар прийшовся в обличчя з лівого боку, він також наносив удари ОСОБА_2 Також в постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що в подальшому ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття кримінального провадження у звязку з відмовою від обвинувачення. Будь-яка правова оцінка діям відповідача ОСОБА_2 в постанові про закриття кримінального провадження відсутня. Кримінальне провадження було закрито у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В матеріалах кримінального провадження є протокол допиту ОСОБА_3, а також пояснення ОСОБА_2 В поясненнях відповідач ОСОБА_2 зазначав про те, що його брат першим почав наносити йому удари. Відповідно в матеріалах кримінального провадження міститься як рапорт оперативного чергового ОСОБА_1 відділу міліції про прийняття заяви від ОСОБА_3 і від ОСОБА_2 щодо нанесення тілесних ушкоджень (а.с.3,4 матеріалів кримінального провадження №0004544).

Позивач свої вимоги обґрунтовує ст.1191 ЦК України, згідно з якою особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

В ході досудового розслідування не встановлена вина відповідача ОСОБА_2 в нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_3 Обвинувальний вирок відносно ОСОБА_2 не ухвалювався.

Стосовно стягнення суми в відшкодування шкоди з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (далі ОСОБА_5), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин суд вважає необхідним зазначити наступне:

Згідно з цим Законом застрахованою особою є найманий працівник, на користь якої здійснюється загальнообовязкове державне соціальне страхування, страхувальником є роботодавець, а страховиком Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 35 цього Закону допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві.

Преамбулою Закону передбачено, що страхування на випадок тимчасової втрати працездатності є окремим видом загальнообовязкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності є обовязковим особистим страхуванням. ОСОБА_5 поширюється виключно на застрахованих осіб, страхувальників та страховика, і не містить регулювання правовідносин фонду як страховика з іншими особами, відповідальними за шкоду, завдану життю та здоровю застрахованої особи.

Відповідно до ч.2 ст.999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цьогоКодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Загальні умови відшкодування шкоди визначені статтею 1166 ЦК України, яка передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачає права Фонду, який здійснив страхову виплату застрахованій особі за договором особистого соціального страхування, зворотної вимоги до винної особи. Також, таке право не передбачено Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», який діє на цей час. Таке право, про яке зазначено в ст.993 ЦК України, до страховика переходить лише в разі сплати ним страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Здійснення Фондом страхової виплати застрахованій особі за договором особистого соціального страхування не є шкодою в розумінні ст.1166 ЦК України, а отже, Фонд не є особою, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою.

З врахуванням викладеного, вимоги позивача ОСОБА_1 обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про відшкодування шкоди задоволенню не підлягають.

Керуючись Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», ст.ст. 980, 993,999, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, за необґрунтованістю.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко