Справа № 647/1293/17
№ провадження 2/647/499/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Корсаненкової О.О.

за участю секретаря: Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Берислав Херсонської області цивільну справу за позовом Херсонського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення коштів, суд

встановив:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 25.10.2013 року між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №7068-к про надання кредитних коштів в розмірі 25 000 грн., терміном на 5 років, для розвитку особистого селянського господарства на придбання великої рогатої худоби. 30.10.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу великої рогатої худоби в кількості шість голів. 07.11.2013 року Фонд виступив платником перед ОСОБА_1 Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 07.11.2013 року на імя відповідача перераховано кошти платіжним дорученням №1287 від 11.11.2013 року у розмірі 25 000 грн. ОСОБА_1, як продавець не передав ОСОБА_2 велику рогату худобу. Станом на 08.06.2017 року сума неповернутих коштів складає 24 332, 84 грн. У звязку з чим позивач просить суд стягнути ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 332, 84 грн. та судовий збір.

Ухвалою суду від 10.08.2017 року до участі у вказаній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, було залучено ОСОБА_2

В судове засідання представник позивача не зявився, заявами просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, заявою від 20.09.2017 року просили розглянути справу за їх відсутності. Проти задоволення позову заперечували та надали письмові заперечення.

Третя особа ОСОБА_2 відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 31.08.2017 року помер 10.12.2016 року (а.с.49-50).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до заяви від 25.10.2013 року ОСОБА_1 дав згоду на продаж великої рогатої худоби в кількості шість голів, вартістю 25 000 грн. ОСОБА_2, який уклав з Фондом договір на одержання кредиту, грошові кошти в сумі 25 000 грн.(а.с.9).

25.10.2013 року між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №7068-к, відповідно якому останній отримав кредит у сумі 25 000, 00 грн. без сплати відсотків, терміном на 5 років, для розвитку особистого селянського господарства на придбання великої рогатої худоби (а.с.10-11).

З гарантійного листа №1048/1 від 25.10.2013 року вбачається, що обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі гарантує перерахування грошових коштів за придбане поголівя великої рогатої худоби в сумі 25 000 грн. на рахунок продавця ОСОБА_1, що відповідно відкритий в ВАТ «Ощадбанк». Кошти будуть перераховані після оформлення ОСОБА_1 з ОСОБА_2 договору купівлі-продажу (а.с.6).

30.10.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 придбав за 25000 грн. шість голів ВРХ: Рябіна, Ласточка, Ласуня, Циганка, Марта, Зорька.

Відповідно до п.4 вказаного договору купівлі-продажу продавець зобовязується передати ВРХ покупцю у належному стані відповідно до документів на ВРХ, відразу після надходження коштів на рахунок продавця.

Згідно платіжного доручення від 11.11.2013 року №1287 обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі перерахував кошти в сумі 25 000 грн. продавцю ВРХ ОСОБА_1 (а.с.22).

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області у справі № 647/1416/14-ц від 28.10.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, про витребування майна із чужого незаконного володіння було відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, про відшкодування витрат на утримання майна також було відмовлено (а.с.18-19).

Після отримання вартості ВРХ всупереч п.4 договору купівлі-продажу 30.10.2013 року продавець не передав покупцеві ВРХ, акт прийому-передачі ВРХ не складався, що не заперечувалось сторонами при розгляді справи № 647/1416/14-ц.

Відповідно до претензії Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі щодо повернення кредитних коштів №237 від 09.02.2017 року, станом на 09.02.2017 року, сума неповернутих кредитних коштів складає 24 332, 84 грн., у звязку з тим, що ОСОБА_1 не виконано умови договору купівлі-продажу ВРХ, позичальником ОСОБА_2 кредит не сплачувався. У звязку з чим ОСОБА_1 необхідно сплатити у строк до 24.02.2017 року кредитні кошти у розмірі 24 332, 84 грн. (а.с.7).

З розрахунку боргу для судової справи позичальника ОСОБА_2 згідно кредитного договору №7068 від 25.10.2013 року, станом на 08.06.2017 року борг становить 32 523, 84 грн. (а.с.12-13).

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З наведеної норми права вбачається, що предмет судового розгляду формулюється в позовній заяві, в якій позивач зазначає свої вимоги. Посилання позивача на певну правову норму не звільняє суд від обов'язку, передбаченого ст. 214 ЦПК України, визначити характер спірних правовідносин і правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення грошових коштів позивач посилалася на п.5 ст.203, ст.ст. 215, 216, 611, 629 ЦК України, а саме зважаючи на те, що ОСОБА_1 не передбачалось настання правових наслідків за договором купівлі-продажу (передача ВРХ покупцеві ОСОБА_4П.) (ч.5 ст.203 ЦК), даний договір є недійсним і відповідно до ст.215 ЦК України його недійсність встановлювати судом не вимагається. При цьому, на думку позивача, є необхідність у застосуванні наслідків недійсності правочину, передбачених статтею 216 ЦК України (повернення грошових коштів, отриманих за договором купівлі-продажу ВРХ).

Згідно ч.ч.1, 3 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судовим розглядом встановлено, що сторонами кредитного договору №7068-к від 25.10.2013 року є Херсонський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_2.

Отже, між вказаними сторонами існують певні права та обовязки, визначені договором, в тому числі щодо обовязку ОСОБА_2 повернути кредитні кошти та вимоги фонду про їх повернення.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 10.12.2016 року помер, вимоги позивача, як кредитора можуть бути задоволені в межах вартості майна, одержаного у спадщину його спадкоємцями відповідно до вимог ст.ст.1281, 1282 ЦК України.

Сторонами договору купівлі продажу ВРХ від 30.10.2013 року є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Отже, між вказаними сторонами існують певні права та обовязки, визначені договором, в тому числі передача ВРХ ОСОБА_1 після отримання їх оплати.

Позивач не є стороною договору купівлі продажу, даний договір не впливає на його права та обовязки.

Крім того, позивачем не ставиться вимога про визнання даного правочину недійсним з підстав, передбачених ч.5 ст.203 ЦПК України, а лише констатується це.

Разом із тим, за нормами статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Договір купівлі продажу ВРХ укладено у письмовій формі, у ньому визначені всі обовязкові умови, що відповідає положенням п.3 ч.1 ст.208, ст.655 ЦК України, в тому числі предмет, ціна, сторони, час передачі ВРХ покупцю (після надходження коштів на рахунок продавця), час укладення договору з моменту його підписання та інше, у звязку з чим даний договір не є нікчемним.

На виконання договору від 25.10.2013 року позивачем було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 25 000 грн., проте останнім не було передано третій особі предмету договору ВРХ.

Отже даний договір є укладеним та частково виконаним, що передбачало право ОСОБА_2 за життя вимагати у ОСОБА_1 виконання умов договору або повернення отриманих грошових коштів. Заміна кредитора у зобовязанні в порядку п.2 ч.1 ст.512 ЦК України можлива в тому числі, внаслідок правонаступництва.

Визначених законом підстав для визнання договору купівлі продажу від 25.10.2013 року недійсним та відповідно застосування наслідків недійсності, судом встановлено не було.

За таких обставин, зважаючи на те, що кредитний договір №7068-к від 25.10.2013 року укладено між Херсонським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_2, який відповідно до чинного законодавства мав певні зобовязання перед кредитором, враховуючи, що даним договором не передбачено зобовязання ОСОБА_1 повернути кредитні кошти позивачу, при цьому останній в порядку ч.2 ст.11, ст.33 ЦПК України розпоряджається на власний розсуд своїми правами щодо предмета спору та відповідача, до якого предявляється вимога, оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що підстави для стягнення із ОСОБА_1 грошових коштів відсутні, у звязку з чим позов задоволенню не підлягає.

Окрім зазначеного, в ході судового розгляду встановлено, що позивачем пропущено встановлений ст.257 ЦК України трирічний строк звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки останній платіж відповідно до наданого розрахунку за кредитним договором було сплачено у березні 2014 року (а.с.12). Поважних причин пропуску цього строку встановлено не було. У своїх запереченнях представник відповідача посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Разом із тим, враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні цивільного законодавства, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити по суті, а не через пропуск строку звернення до суду за захистом порушеного права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.526, 611, 1054 ЦК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Херсонського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бериславський районний суд. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.О.Корсаненкова