Справа № 495/4286/17
№ провадження 2/495/2199/2017
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

04 липня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Ткаченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приморська сільська рада Білгород Дністровського району Одеської області, про захист прав шляхом визнання особистою власністю подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про захист прав шляхом визнання особистою власністю подружжя та просить суд визнати за ним право особистої приватної власності на будівлю магазину літ. «А», загальною площею 81,8 кв.м., що розташована за адресою: Білгород Дністровський район, с. Курортне, вул. Набережна, 29/1; на 1/4 частину житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород Дністровський, вул. Педагогічна /колишня ОСОБА_3/, 19, вказуючи, що 19 вересня 2009 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб.

До реєстрації шлюбу та по сьогоднішній день він займається підприємницькою діяльністю та серед іншого торгівлею в селі Курортне Білгород-Дністровського району, розмістив будівлю магазину, працює в ньому, заробляє будучи підприємцем.

Він самостійно ще до реєстрації шлюбу розробляв та оформлював всі дозвільні документи на користування та володіння будівлею, в тому числі, укладав договори з Приморської сільською радою для надання дозволу на розміщення тимчасової споруди, оформляв паспорт привязки, вносив плату за користування земельною ділянкою, тобто самостійно вирішував всі питання повязані з здійсненням підприємництва в зазначеному магазині.

Проте, після укладення шлюбу, дружина намагається відсторонити його, від здійснення підприємницькою діяльності в магазині, здійснює заходи для повної реєстрації права на будівлю, що постійно стає приводом для суперечок та сварок між подружжям.

За час шлюбу вони також придбали нерухоме майно 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород Дністровський, вул. Педагогічна /ОСОБА_3/, 19, який оформлений на імя відповідачки.

На даний час виникла необхідність у поділі вказаного будинку, однак відповідачка відмовляється від його добровільного поділу, тому позивач і звернувся з позовом до суду.

Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити.

Відповідачка у судовому засіданні з позовними вимогами не погодилася, просить суд в їх задоволені відмовити, вказуючи, що 1/2 частина житлового будинку не була придбана ними за спільні кошти, а право власності нею було набуто за договором дарування від 28 квітня 2015 року, через що вона вважає, що вказане житло розділу між подружжям не підлягає, а належить їй на праві особистої приватної власності, доказів того, що цінність 1/2 частини житлового будинку істотно збільшилась внаслідок трудових або грошових затрат позивача ним до суду не надано, тому просить суд в цієї частині в позові позивачу відмовити у повному обсязі.

Представник Приморської сільської ради у судовому засіданні з позовними вимогами погодився частково, щодо визнання право власності на будівлю магазину за позивачем не заперечує, щодо 1/4 частини житлового будинку вважає, що в цієї частині позов не може бути задоволений, однак вирішення всіх питань залишив на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, відповідачку, представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно 19 вересня 2009 року між позивачем та відповідачкою укладений шлюб. /л.с. 8/

14.02.2017 року між позивачем та Приморською сільською радою була укладена Угода на внесення плати за користування земельною ділянкою до сільського бюджету Приморської сільської ради, згідно з яким він вносить плату за користування земельною ділянкою несільськогосподарського призначення площею 0,0070 га. /л.с. 13/

Рішенням виконавчого комітету Приморської сільської ради від 03.06.2016 року позивачу був наданий дозвіл на розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в селі Курортне по вулиці Набережна, 29/1, 29/2, 29/3 та зобовязано оформити паспорт привязки розміщення тимчасової споруди. /л.с. 9/

10 червня 2016 року відділом містобудування а архітектури Білгород-Дністровської райдержадміністрації позивачу були видані паспорти привязки тимчасової споруди. /л.с. 10-12/

Відповідно до розробленого 16.03.2017 року технічного паспорту, будівля магазину літ. «А» має площу 81, 8 кв.м. та розташована по вул. Набережна, 29/1 в селі Курортне. /л.с. 14-16/

З часу розміщення будівлі позивач безперешкодно володів та користувався нею, проте відповідачка майже одразу почала брати участь в здійсненні ним підприємницької діяльності, а з часом взагалі заявила про своє переважне право на володіння магазином.

Відповідачка не заперечує проти того, що ще до реєстрації шлюбу позивач займався підприємницькою діяльністю, а саме торгівлею по вул. Набережна в с. Курортне Білгород Дністровського району Одеської області, розробляв та оформлював усі дозвільні документи на користування та володіння будівлею, тобто самостійно вирішував всі питання повязані із здійсненням підприємництва в зазначеній торговій точці.

На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивача в частині визнання за ним право особистої приватної власності на будівлю магазину літ. «А» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до наданого до суду технічного паспорту на житловий будинок, який розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород Дністровський, вул. Педагогічна /ОСОБА_3/, 19 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідачці ОСОБА_2 належить на праві власності 1/2 частина вказаного житлового будинку на підставі договору дарування від 28 квітня 2015 року. /л.с. 17-20, 32-33/

Суд не може погодитися з ствердженнями позивача стосовно того, що вказані частини житлового будинку придбані під час шлюбу, тому необхідно за ним визнати право власності на 1/4 частину вказаного житлового будинку, оскільки цінність 1/2 частини житлового будинку істотно збільшилась внаслідок його трудових, грошових затрат, оскільки вказані ствердження позивача не підтвердилися в ході судового розгляду справи і доказів вказаного ним не надано.

Згідно з ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно до вимог ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до положень Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 1/2 частина спірного житлового будинку придбана відповідачкою за час шлюбу, на підставі договору дарування від 28.04.2015 року, тому є її особистою приватною власністю та розподілу не підлягає.

На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивача в частині визнання за ним право власності на 1/4 частину житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород Дністровський, вул. Педагогічна /колишня ОСОБА_3/, 19 необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приморська сільська рада Білгород Дністровського району Одеської області, про захист прав шляхом визнання особистою власністю подружжя задовольнити частково, визнати за ним право особистої приватної власності на будівлю магазину літ. «А», загальною площею 81,8 кв.м., що розташована за адресою: Білгород Дністровський район, с. Курортне, вул. Набережна, 29/1; в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород Дністровський, вул. Педагогічна /колишня ОСОБА_3/, 19 відмовити.

Керуючись ст. ст. 57, 60 -61, 69, 70-71 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приморська сільська рада Білгород Дністровського району Одеської області, про захист прав шляхом визнання особистою власністю подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на будівлю магазину літ. «А», загальною площею 81,8 кв.м., що розташована за адресою: Білгород Дністровський район, с. Курортне, вул. Набережна, 29/1.

В частині визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород Дністровський, вул. Педагогічна /колишня ОСОБА_3/, 19 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Білгород Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: