Справа № 459/666/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/2668/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, з участю органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Червоноградської міської ради про позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання дітей та відібрання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 03 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Визначено місце проживання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю - ОСОБА_2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що не згідна з рішенням суду в частині відмови стосовно позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав. Зазначає,що ОСОБА_3 вчиняв насильницькі дії щодо діда на очах дітей, щодо самих дітей теж застосовував примус, викрадаючи їх без згоди, що свідчить про його жорстоке поводження з дітьми та використання дітей з метою задоволення власних корисних інтересів, щоб не сплачувати аліментів на їх утримання, а також відповідно до ст.. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідач неодноразово намагався змінити місце проживання дітей, хоча постійного місця проживання немає, систематично не сплачує аліменти та не бере участі у вихованні дітей. ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі за водіння у нетверезому стані. Крім того, заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 06 травня 2015 року за підтримки органу опіки та піклування, який визнав за доцільне позбавлення його батьківських прав, ОСОБА_3 був позбавлений батьківських прав. Однак, в подальшому таке рішення було скасоване, оскільки орган опіки та піклування змінив своє рішення.

Просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 лютого 2017 року в частині відмови в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно установлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2008 року.

Від подружнього життя у сторін є двоє дітей: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження.

Відповідно до копії рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 08 листопада 2012 року, яке набрало законної сили 19 листопада 2012 року, шлюб між сторонами розірваний.

03 червня 2013 року Червоноградським міським судом Львівської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 30.01.2013 року до повноліття дітей.

Згідно копії розрахунку заборгованості за виконавчим документом №459/425/13-ц від 03 червня 2013 року станом на 05 грудня 2016 року заборгованість відповідача по аліментах згідно наявних у Червоноградському міському відділі ДВС ГТУЮ у Львівській області даних становить 7136,87 грн.

Відповідно до витягу з рішення від 30 червня 2016 року № 123 Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є недоцільним.

Позивач ОСОБА_2 та її діти: ОСОБА_9, ОСОБА_10 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією довідки Відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області від 31.08.2016 року №8653.

Згідно з довідкою Червоноградської спеціалізованої школи І-ІІІ ступеня №8 від 06.09.2016 року №01-13/264 ОСОБА_10, 2009 р.н., є ученицею 2-В класу. Упродовж навчання 2015-2016 н.р. та 2016-2017 н.р. її супроводжувала до школи та зі школи додому тільки мама. Тато дитини був присутній на лінійці 1 вересня 2015 року та двічі (за згодою мами) забирав дитину зі школи у першій половині 2016 року. На батьківських зборах присутня була мама. Батько шкільним життям і навчанням своєї дитини у класного керівника не цікавився.

Відповідно до довідки Дошкільного навчального закладу ясла-садок №16 ОСОБА_9, 2010 р.н., відвідує дошкільний навчальний заклад ясла-садок №16 з 01.09.2013 року. Пропусків без поважних причин протягом цього часу не було. 23.08.2016 року, о 14:30 год., хлопчика із садочка забрав батько і на даний час причина пропусків дошкільного закладу невідома. З 01.08.2016 року батько у дитячому садку не з'являвся, на батьківських зборах і святах, які проводились у садочку з участю дитини, не був присутній.

Згідно з характеристикою, наданою Дошкільним навчальним закладом ясла-садок №16, ОСОБА_2 мати трьох дітей. ОСОБА_9 відвідує дитячий садок з 2013 року. Дитина приходить в заклад чиста і охайна. Мама навчає хлопчика етичних норм поведінки, культурно-гігієнічних навичок, сприяє розвитку зв'язного мовлення малюка, розвиває пам'ять та увагу. Завжди уважно ставиться до дитини, виконує поради вихователів. Приймає активну участь у житті групи.

Відповідно до копії довідки Червоноградської ЦМЛ від 04.10.2016 року №5251 23.09.2016 року ОСОБА_2 звернулась на прийом в «Клініку дружню до молоді» до психолога ОСОБА_11 для консультування її сина ОСОБА_9, 2010 р.н. Під час проведення консультації дитина була у пригніченому стані, сонлива, не мала бажання малювати, грати в ігри. Дмитро інколи плакав, тулився до мами, що говорить про його близькість до мами, а також дуже хотів додому, щоб швидше побачити брата і сестру.

Тому при вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд першої інстанції обґрунтовано залишив таких з матір'ю - ОСОБА_2

Вирішуючи питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 стосовно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд першої інстанції зазначив:

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За правилами ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова ПВСУ від 30.03.2007 року № 3), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осі, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 цієї постанови).

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (з наступними змінами та доповненнями) суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач має бажання бачитись та спілкуватись зі своїми дітьми, не бачився з ними, оскільки, йому чиняться перешкоди у спілкуванні з дітьми з боку позивача.

Станом на 01 червня 2017 року ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України.

У той же час, виходячи з того, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини (ст. 166 СК України), а також те, що позбавлення батьківський прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків суд, враховуючи встановлені обставини, висновок органа опіки і піклування, характер поведінки позивача та відповідача, бажання відповідача приймати участь у вихованні дітей, суд першої інстанції з посиланням на практику Європейського суду з прав людини та правову позицію Верховного Суду України з тих питань обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.