Справа № 2-7852/11 Головуючий у 1 інстанції: Гринь О.М.
Провадження № 22-ц/773/894/17 Категорія: 81 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Русинчука М.М.,

з участю секретаря - Лимаря Р.С.,

представника боржника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Новосада Олега Юрійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 за апеляційною скаргою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Новосада Олега Юрійовича на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2017 року в задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Новосада Олега Юрійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Новосад Олег Юрійович, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання задовольнити.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області знаходиться виконавче провадження ВП №50558121 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області № 2-7852/11 від 19.11.2014 про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 в користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 302928,75 доларів США, 394793,13 грн. пені та по 1411,50 грн. судових витрат з кожного. Сума заборгованості на момент відкриття виконавчого провадження згідно офіційного курсу НБУ становить 8345055,03 грн. У зв'язку з тим, що рішення суду боржником в термін наданий для самостійного виконання не було виконано, то державним виконавцем 29.03.2016 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В ході виконання рішення суду державним виконавцем перевірено майновий стан боржника, в результаті чого встановлено факт відсутності автотранспортних засобів, джерел отримання доходів, боржник має відкриті рахунки в банківських установах, однак кошти на них відсутні.

Відповідно до пункту 18 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положень ст. 377 - 1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено статті 377-1 ЦПК України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь - які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь - які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до роз'яснень, що містяться в «Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» Верховного суду України від 01 лютого 2013 року, особа, яка має не виконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що державним виконавцем не доведено, що боржник навмисно ухиляється від виконання обов'язків, покладених на неї судовим рішенням.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною інціативою. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Покликання в апеляційній скарзі на обставини невиконання боржником судового рішення як у строк визначений для добровільного виконання так і по сьогоднішній день, відсутність необхідних коштів та майна, не можуть свідчити про доведеність факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, а лише підтверджують факт неможливості його виконання на даний час.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, колегія суддівприходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дослідив докази у справі, надав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання старшого державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування ухвали суду, яка ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317, 319, 377-1 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Новосада Олега Юрійовича відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді