Справа № 209/1346/17
Провадження № 2/209/971/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Решетник Т.О.,

за участю секретаря - Шаповал А.В.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 гривень, щомісяця, з усіх видів заробітку (доходу), на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути судові витрати по справі.

На обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах в період з 2006 року до серпня 2012 року. В період знаходження в шлюбних відносинах у них з відповідачем 27 лютого 2007 року народився син ОСОБА_4. Прізвище дитини було записано за її заявою, як матері. В звязку з цим, ОСОБА_2 звернувся із позовом до неї про визнання батьківства. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 жовтня 2015 року по справі № 209/6907/14-ц, було визнано ОСОБА_2 батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, із внесенням відповідних змін до актового запису про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, за № 278 від 16 березня 2007 року, зробленого Дніпровським відділом РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції. Відповідно до свідоцтва про народження 1-КИ № 601940, виданого 08.09.2016 р. Дніпровським районним у м. Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, батьком ОСОБА_3, який народився 27 лютого 2007 року у м. Дніпро, про що 16 березня 2007 року складено відповідний запис за № 278, записано ОСОБА_2. З серпня 2012 року по теперішній час вона разом із сином ОСОБА_4 проживає разом у ІНФОРМАЦІЯ_4. Дитина знаходиться на її утриманні. ОСОБА_2 спілкується із сином, проте грошових коштів, на утримання сина не надає, продуктів, одягу і взуття для нього не купує. Таким чином, відповідач не виконує своїх батьківських обовязків по матеріальному утриманню дитини. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку між нею і відповідачем не досягнуто. Відповідач, з його слів, ніде не працює. Розмір його можливих доходів їй не відомий. Зазначає, що останні роки ОСОБА_2 купив собі автомобіль «Опель», зробив ремонт в квартирі, в якій він проживає, купив меблевий гарнітур за 8000 гривень, щодня їздить на автомобілі, при цьому знаходить кошти для щоденних покупок пального. Проте, для утримання дитини грошей в нього не знаходиться, в звязку з чим вона змушена звернутися до суду. Вважає, що розмір аліментів на дитину необхідно встановити у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не має офіційних доходів, а доходи, отримувані ним неофіційно, мають прихований, нестабільний і мінливий характер, розмір яких він може штучно занижувати або приховувати частину доходу. Виходячи із постійного зростання цін на комунальні послуги, найнеобхідніші товари та продукти, вважає за необхідне визначити розмір аліментів на дитину в сумі 1 600 гривень, еквівалентній 0,5 розміру мінімальної заробітної плати на даний час.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання з'явилася, позов підтримала у повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, оскільки вважає, що саме такий розмір аліментів дозволить належним чином забезпечити потреби дитини. Зазначила, що вона мешкає разом з дитиною, займається її вихованням та утриманням, не позбавлена батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав, в судовому засіданні зазначив, що він вважає позивача такою, що не виконує своїх материнських обовязків відносно їхньої дитини, з цього приводу він неодноразово звертався до відповідних державних установ. Також зазначив, що матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу він не надає, оскільки вважає, що позивач витрачає кошти не за цільовим призначенням, він самостійно за необхідністю купує речі та продукти харчування для дитини ОСОБА_3, який буває у батька вдома майже через день.

Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв'язку з наступним.

Зі змісту позову та пояснень сторін, судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах в період з 2006 року до серпня 2012 року. 27 лютого 2007 року у них народився син ОСОБА_4, прізвище дитини було записано за заявою матері.

Згідно матеріалів справи, Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 жовтня 2015 року по справі № 209/6907/14-ц, було визнано ОСОБА_2 батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, із внесенням відповідних змін до актового запису про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, за № 278 від 16 березня 2007 року, зробленого Дніпровським відділом РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції, що підтверджується копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 жовтня 2015 року (а.с.3).

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КИ № 601940, виданого 08.09.2016 р. Дніпровським районним у м. Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, батьком ОСОБА_3, який народився 27 лютого 2007 року у м. Дніпро, про що 16 березня 2007 року складено відповідний запис за № 278, записано відповідача ОСОБА_2 (а.с. 4).

З матеріалів справи вбачається, що з серпня 2012 року по теперішній час позивач разом із сином ОСОБА_4 проживає разом у ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією довідки ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/6198 від 23.05.2017 року (а.с.6а).

Позивач в судовому засіданні пояснила, що дитина знаходиться на її утриманні позивача, відповідач не надає достатньо коштів на утримання дитини, а тих речей, що купує відповідач також не достатньо для належного матеріального забезпечення дитини.

Відповідач в судовому засіданні підтвердив той факт, що матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу він не надає, оскільки вважає, що позивач витрачає кошти не за цільовим призначенням, він самостійно за необхідністю купує речі та продукти харчування для дитини ОСОБА_3, який буває у батька вдома майже через день.

На теперішній час між сторонами не досягнуто домовленостей щодо умов та порядку утримання їх неповнолітньої дитини, а тому вказаний спір підлягає вирішенню судом.

Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України (надалі по тексту - "СК України") батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 р.), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно зі ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 р.), при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не має постійного місця роботи, отримує не регулярний, мінливий дохід, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та інших осіб, тобто відповідач, являючись батьком дитини, має всі можливості матеріально її утримувати, що є його обовязком відповідно до статті 180 СК України.

Із пояснень сторін судом також встановлено, що малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, має задовільний стан здоровя.

Враховуючи фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, керуючись принципом справедливості, добросовісності, розумності, враховуючи стан здоров'я, матеріальне становище та інтереси неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд вважає, що розмір аліментів, які просить стягнути позивачка, є завищеним, тому приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, а саме у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 гривень, щомісячно, у зв'язку з тим, що дитина потребує матеріальної допомоги від батька, який згідно закону повинен утримувати дитину і має можливість це робити. Саме такий розмір аліментів, суд вважає обґрунтованим та доцільним.

Крім того, визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 223, 367 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 (одна тисяча двісті) гривень, щомісяця, з всіх видів заробітку (доходу) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 травня 2017 року, з подальшою індексацією відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, судовий збір в сумі 640,00 гривень на користь держави.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя Т.О. Решетник