АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 752/9805/16-ц Головуючий у 1-й інстанції - Ладиченко С.В.
№ апеляційного провадження 22-ц/796/7072/2017 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, як законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, як законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні приватною власністю,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, як законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні приватною власністю- задоволено.

Вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1

Зобов'язано ОСОБА_1, як законного представника неповнолітнього ОСОБА_2, не чинити ОСОБА_4, перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 та надати їй ключі від цієї квартири.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у відшкодування витрат по сплаті судового збору 551 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_1, як законного представника неповнолітнього ОСОБА_2, в якому просила вселити її в квартиру АДРЕСА_1, а також зобов'язати ОСОБА_1 (законного представника малолітнього ОСОБА_2), не чинити їй перешкоди в користуванні належним на праві приватної власності житлом - квартирою АДРЕСА_1

Посилається на те, що їй та неповнолітньому онуку ОСОБА_2 в рівних частках належить квартира АДРЕСА_1

Ця квартира є однокімнатною. Загальна площа квартири становить 34,7 кв.м, житлова - 16,9 кв.м., та складається з кімнати площею 16,9 кв.м., кухні площею 7,2 кв.м., коридору площею 4,7 кв.м., суміщеного санвузла площею 3,7 кв.м., лоджії 2,2 кв.м.

Ідеальні частки співвласників складають по загальній площі по 17,35 кв.м. на кожного, по житловій - по 8,45 кв.м.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 61708988 від 17.06.2016 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за:

- ОСОБА_4 (1/2 частка) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 1529, виданого 20.05.2016 року приватним нотаріусом Смоляніновою О.Я.;

- онуком позивачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, законним представником якого є його мати - ОСОБА_1, (1/2 частка) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20.05.2016 року приватним нотаріусом Смоляніновою О.Я.

Її онук ОСОБА_2, син відповідачки ОСОБА_1, є неповнолітнім якому 9 років, тому інтереси онука представляє його мати ОСОБА_1

Квартира АДРЕСА_1 належала її сину ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на підставі договору купівлі - продажу від 05.04.2005 року № 2300 та договору дарування частини квартири від 01.02.2011 року № 379.

Позивач вказує, що після смерті сина вона намагалася вселитися в квартиру, але відповідач самоправно, всупереч установленому законом порядку, змінила замки квартири і здала її в найм квартирантам.

З приводу неправомірних дій відповідачки по вчиненню перешкод у вселенні і користуванні спірною квартирою позивач зверталася з відповідними заявами в поліцію м. Києва та прокуратуру м. Києва.

Але відповідач, зловживаючи своїми правами законного представника неповнолітнього власника 1/2 частини спірної квартири АДРЕСА_1, продовжує чинити їй перешкоди у користуванні належним їй житлом шляхом категоричної заборони користування ним, заміною замків у вхідних дверях, ненаданням ключів.

Факт наявності перешкод в користуванні спірною квартирою з боку відповідача визнає сам відповідач в листі за № 01/6 від 09.06.2016 року, в якому зазначає про те, що єдиним способом спільного використання даної квартири є здавання її в оренду, та пропонує їй продати онуку належну 1/2 частину спірної квартири за 5000 доларів США, з урахуванням конфліктної ситуації щодо права власності та порядку користування даною квартирою.

Тому позивач звернулась до суду з вимогами про усунення перешкод в здійсненні права користування квартирою та вселення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та її неповнолітньому онуку ОСОБА_2 в рівних частках належить квартира АДРЕСА_1(а.с.10).

Ця квартира складається з однієї житлової кімнати, площею 16,9 кв.м. Загальна площа квартири становить 34,7 кв.м.(а.с.13-16).

Ідеальні частки співвласників квартири складають на кожного в загальній площі по 17,35 кв.м. , в житловій на кожного - по 8,45 кв.м.

Співвласник квартири ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_1, є неповнолітнім, тому, відповідно до ст. 242 ЦК України, за законом інтереси неповнолітнього представляє його матір ОСОБА_1

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття його спадщини.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Факт наявності вчинення перешкод відповідачем ОСОБА_1 як законним представником неповнолітнього співвласника ОСОБА_2 позивачу в користуванні своєю власністю - 1/2 частиною квартири, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 213 ЦПК України рішення судуповинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давностітощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторінвипливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позовзадовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілитиміж сторонамисудові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 214 ЦПК України).

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_1, як законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 - співвласником квартири АДРЕСА_1 чиняться перешкоди у користуванні квартирою іншому співвласнику квартири - ОСОБА_4

Між позивачем та ОСОБА_1 виникла конфліктна ситуація щодо права власності та порядку користування квартирою АДРЕСА_1, про що свідчать неодноразові звернення ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції у м. Києві та Прокуратури м. Києва, відповіді на які наявні в матеріалах справи (а.с.18-29).

Як вбачається з відповіді Головного управління Національної поліції у м. Києві від 20 квітня 2016 року (а.с.22) рекомендовано ОСОБА_4 для вирішення питання про право власності на спірну квартиру та права на проживання в ній звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, підтвердженням конфліктної ситуації між співвласниками квартири є лист від 09.06.2016 року за № 01/6, в якому адвокат ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 зазначає про те, що єдиним способом спільного використання даної квартири є здавання її в оренду, та пропонує ОСОБА_4 продати онуку належну 1/2 частину спірної квартири за 5000 доларів США (а.с.17).

Отже, оскільки співвласнику квартири ОСОБА_4 чиняться перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, що підтверджується встановленими обставинами та матеріалами справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушене право підлягає захисту в судовому порядку.

Твердження представника відповідача в апеляційному суді про те, що ОСОБА_1 не чинить позивачу перешкод у користуванні спірною квартирою колегія суддів оцінює критично, оскільки доказів цього відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України суду не надано.

Крім цього, судом встановлено та не спростовано стороною відповідача в апеляційному суді факт ненадання ОСОБА_1 позивачу ключів від вхідних дверей спірної квартири, чим також підтверджується факт наявності чинення ОСОБА_1, як законним представником неповнолітнього власника, перешкод у користуванні квартирою позивачу у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, як законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Судді