Дата документу 04.04.2017 Справа № 554/108/17
Провадження№2/554/1145/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Гальонкіної Ю.С.,

при секретарі судового засідання Худолій Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Житло Інвест Полтава» про визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Житло Інвест Полтава», у якому просила визнати за нею право власності на переплановану кімнату № 800 у гуртожитку за адресою: м. Полтава, вул. Київське Шосе, 56, загальною площею 10 кв.м.

На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що на підставі договору дарування від 12 листопада 2015 року вона є власником побутового приміщення VI, що розташоване на 8-му поверсі цього гуртожитку і здійснила його переобладнання у житлову кімнату.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 листопада 2015 року будівля гуртожитку є обєктом житлової нерухомості та перебуває на балансі ТОВ «Житло Інвест Полтава», що підтверджується довідкою відповідача від 28 грудня 2016 року № 139.

Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 144 від 20 грудня 2016 року на основі проведеного порівняльного аналізу даних технічного паспорта та проведеного обстеження із вимогами будівельно-технічних норм, що висуваються до житлових кімнат у гуртожитках, експерт встановив, що конструктивні та обємно-планувальні рішення, санітарно-гігієнічні умови та пожежна безпека підсобного приміщення, яке їй належить, відповідають будівельно-технічним вимогам, що діють на території України.

Експерт зробив висновок про те, що використовувати це побутове приміщення в якості житлової кімнати є технічно можливим та їй присвоєно номер 800 відповідно до розрахункових квитанцій за комунальні послуги.

У звязку з наведеним, позивач вважає, що здійснене нею переобладнання побутового приміщення у житлову кімнату не порушує права інших мешканців гуртожитку, санітарно-технічних вимог та правил його експлуатації, проте, отримати документ, що підтверджує право власності на переобладнану кімнату можливо лише в судовому порядку шляхом визнання права власності на неї.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав та просив задовольнити його.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, заперечень на позов не надав.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом установлено, що гуртожиток по вул. Київське Шосе, 56 у м. Полтаві відноситься до приватної форми власності та перебуває у спільній частковій власності, є обєктом житлової нерухомості та знаходиться на балансі ТОВ «Житло Інвест Полтава» (а.с. 14, 27).

На підставі договору дарування від 12 листопада 2015 року ОСОБА_1 є власником 1/1000 частки у праві власності на будівлю гуртожитку, а саме побутового приміщення VI, що розташоване на 8-му поверсі цього гуртожитку, площею 9,9 кв.м (а.с. 13, 14).

Позивачка здійснила переобладнання належного їй побутового приміщення (нежитлового приміщення) у житлову кімнату (житлове приміщення).

Згідно з висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 144 від 20 грудня 2016 року конструктивні та обємно-планувальні рішення, санітарно-гігієнічні умови та пожежна безпека підсобного приміщення відповідають будівельно-технічним вимогам, що діють на території України, та його технічно можливо використовувати в якості житлової кімнати (а.с. 15-22).

Згідно з довідкою ТОВ «Житло Інвест Полтава» кімната, яка знаходиться на 8-му поверсі, що належить ОСОБА_1 згідно нарахувань та довідок нумерується як кімната № 800 (а.с.40)

Згідно з технічним паспортом ФОП ОСОБА_2 станом на 21 грудня 2016 року, виготовленого за замовленням позивачки, площа приміщення, яке їй належить, становить 10 кв.м. та відповідно до звіту про оцінку майна від 27 грудня 2016 року його ринкова вартість становить 68 300 грн (а.с. 23, 24, 28).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, та в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, у спосіб, зокрема, визнання таких прав (ст. ст. 15, 16 ЦК України та ст. 3 ЦПК України).

За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності ОСОБА_1 на спірне приміщення ніким не оспорюється, набуте правомірно (із правочину) її права ніким не порушуються чи невизнаються, ніхто не заперечує щодо визнання за нею права власності, що б давало можливість для захисту її прав шляхом визнання права власності на відповідне майно в судовому порядку і свідчило про наявність спору.

Посилання позивачки та її представника на неможливість отримання документа, який би посвідчував право власності саме на житлову кімнату, яку вона переобладнала із належного їй побутового приміщення, та неможливість укласти договори щодо надання комунальних послуг, а також ті обставини, що статус належного їй приміщення не визначений, а в іншому порядку визнати право власності саме на житлову кімнату неможливо є безпідставними та не свідчать про порушення її прав відповідачем чи іншою особою, як і не можуть бути підставою для задоволення таких вимог з наступних підстав.

До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру (ст. 4 Житлового кодексу УРСР).

У статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і звязку. Зокрема, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать управління обєктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і звязку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави вважати, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють безпосереднє управління лише житловим фондом, який віднесений до комунальної власності. В усіх інших випадках вони надають відповідні дозволи, здійснюючи при цьому контроль за дотриманням прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку.

Разом із цим, вони також мають делеговані повноваження по здійсненню контролю за використанням та утриманням інших обєктів нерухомого майна усіх форм власності (підпункт 2 пункту «б» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Проведення перепланування та/або переобладнання приміщень, дозволяється проводити лише після отримання дозволу виконавчого комітету міської ради, інакше воно вважається самовільним.

Статус належного позивачці приміщення визначений як побутове, отже, воно не є житловим, натомість доказів того, що вона дотрималася установленого законом порядку проведення переобладнання, реконструкції цього нежитлового приміщення у житлове, того, що зверталася в позасудовому порядку до відповідних органів виконавчої влади (відділу містобудування та архітектури, органів державного архітектурно-будівельного контролю) за отриманням дозволу щодо можливості переобладнання чи реконструкції та зміни статусу (цільового призначення) цього приміщення, того, що повідомляла про наміри здійснення таких дій, подавала відповідні документи, зокрема і згоду власників суміжних житлових приміщень з її нежитловим приміщенням та інші, та доказів того, що їй було з будь-яких причин відмовлено, як і доказів на підтвердження того, що вона позбавлена можливості укласти договори на надання комунальних послуг, або їй відмовлено у наданні таких послуг позивачка, як передбачено ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надала.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивачка володіє побутовим приміщенням в структурі обєкта житлової нерухомості гуртожитку, яке не відноситься до житлового фонду, не призначене для проживання у ньому і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин (нежитлове приміщення), а питання про його переведення у житлове приміщення (кімнату) вирішується у порядку, визначеному відповідним органом виконавчої влади, які вправі вирішувати ці питання, а не судом, що порушує визначену законом процедуру.

Доказів того, що ОСОБА_1 дотрималася процедури визначення готовності до експлуатації та оформлення правовстановлюючих документів на приміщення після здійснення переобладнання та процедури вирішення питань, повязаних із самовільним переобладнанням приміщення, вона не надала.

При цьому, посилання та обґрунтування заявленого нею позову статтею 383 ЦК України про те, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку, є безпідставним, оскільки ця норма матеріального права передбачає право саме власника квартири, тоді як позивачка у даному випадку є власником побутового приміщення, що не є житлом, а відтак ця норма не підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За таких обставин у задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Житло Інвест Полтава» про визнання права власності потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 223 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 325, 328, 383 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Житло Інвест Полтава» про визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.С. Гальонкіна