Справа № 209/2921/14-ц
Провадження № 2/209/845/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року Дніпровський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

при секретарі Герасимчук І.О.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 09 серпня 2005 року в розмірі 13372,57 грн., яка складається з наступного: 2539,05 грн. заборгованість за кредитом; 9720,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 612,98 грн. - штраф (процентна складова).

На обґрунтування позову зазначено, що 09 серпня 2005 року ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та ОСОБА_2 уклали кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що ним підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", і "Тарифами Банку" складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення умов кредитного договору та законодавства України, ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань ОСОБА_2 станом на 30 квітня 2014 року має заборгованість 13372,57 грн., яка складається з наступного: 2539,05 грн. заборгованість за кредитом; 9720,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 612,98 грн. - штраф (процентна складова).

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримував, надав пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, просив позов задовольнити. Також пояснив суд, що строк позовної давності про стягнення заборгованості за кредитним договором не минув, оскільки строк дії банківської картки, що видавалася відповідачу був продовдений до серпня 2012 року. Не може пояснити, на підставі чого було встановлено строк дії банківської кредитної картки до серпня 2012 року. У 2010 році відповідач ОСОБА_2 звертався до ПАТ КБ "ПриватБанк" за отриманням банківських чи інформаційних послуг і тодіж було продовжено строк дії картки. До матеріалів справи він долучає компютерну роздруківку - звернення. Йому не відомо, чи це було звернення з приводу кредитного договору від 09 серпня 2005 року, але на підставі цього звернення банк продовжив строк дії картки, що була видана відповідачу у 2005 році. Він не може пояснити, на підставі яких первинних документів була складена довідка, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с. 55), де вказаний строк дії картки з 11.08.2005 року до серпня 2012 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, застосувавши позовну давність. Пояснив суду, що у 2005 році разом із зарплатною карткою ПАТ КБ "ПриватБанк" видав йому кредитну картку, строк дії якої був три роки. Він користувався цією кредитною карткою. В 2006 році звільнився з роботи і не міг повертати своєчасно кредит. Потім він втратив кредитну картку і договір. Банк ніколи не надавав кредитну картку строком дії на 7 років. Його дружина має кредитну картку, строк дії якої становить 5 років. Після 2006 року він мав дохід, проте ніхто його не повідомляв про борг і він згодом забув про цей борг. Він не звертався до ПАТ КБ "ПриватБанк" із заявою про продовження строку дії картки, який закінчився у 2008 році. Після закінчення строку дії картки повторна картка йому не видавалася.

Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 09 серпня 2005 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого банк передав відповідачу кредитну картку із встановленим початковим кредитним лімітом на суму 2000,00 грн., а відповідач зобовязався здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами, та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконував, його заборгованість за кредитом станом на 30 квітня 2014 року становить 13372,57 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, перевіреним судом (а.с.4-7).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення, тобто невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Відповідач в судовому засіданні просив застосувати позовну давність до спірних правовідносин та відмовити позивачу в задоволенні позову.

Відповідно ст 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягшнення на заставлене майно тощо).

В частині 4 ст. 267 передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач наполягав, що сток дії наданої йому ПАТ КБ "Приватьанк" кредитної картки був три роки, після чого вона не продовжувалася, не перевипускалася і йому не надавалася.

Представник позивача вважає, що позовна давність щодо стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за кредитом не сплинула, оскільки термін дії наданої відповідачу кредитної картки був з 11.08.2005 року до серпня 2012 року, а з позовом до суду банк звернувся 20.05.2014 року.

Проте, при ухваленні рішення суд не приймає до уваги надану представником позивача довідку (а.с.55) про те, що термін дії кредитної картки, яка надавадася відповідачу, був встановлений з 11.08.2005 року до серпня 2012 року. Вказана довідка про термін дії картки не підтверджена ніякими первинними документами банка про строк дії картки. Представник відповідача не міг пояснити суду на підставі яких документів була видана ця довідка. Як зазначено в позові, і це підтверджується заявою ОСОБА_2 на видачу кредитної картки (а.с.8), кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку був укладений 09.08.2015 року, а згідно зазначеної вище довідки (а.с. 55) кредитний договір підписаний з ОСОБА_2 11.08.2008 року. У заяві ОСОБА_2 на видачу банківської картки (а.с.8) строк дії карнки не обумовлений.

Суд також не приймає до уваги надане представником позивач комп'ютерне роздрукування "информация о приложении" з фото відповідача, оскільки воно ніяким чином не підтверджує продовження строку дії кридитної картки чи її перевипуск та надання відповідачу.

Згідно долученого до позову розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.4-7), останній раз повернення кредитних коштів відповідачем було здійснено 02.04.2008 року.

Суду не надано належних доказів того, що термін дії наданої позивачу кредитної картки був до серпня 2012 року, тобто протягом семи років.

Суд вважає доведеним, що переставши з 02.04.2008 року повертати кредитні кошти отриманні з карткового рахунку, позивач не мав наміру і в подальшому повертати їх, а тому не звертався до банку за продовженням строку дії картки, термін дії якої був три роки.

Як зазначено в заяві на видачу кредитної картки (а.с.8), строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. Трирічний строк дії кредитної картки закінчився у серпні 2008 року.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст. 261 ЦК України).

Суд вважає, що перебіг позовної давності на стягнення заборгованості з відповідача розпочався від дня, коли у банка винокло право пред'явити вимогу про погашення заборгованості, тобто з часу закінчення строку кредитного договору (закінчення терміну кредитної карти) у 2008 році.

Враховуючи те, що до дня звернення з позовом до суду 20.05.2014 року сплив строк позовної давності на стягнення заборгованості за кредитом (тіла кредиту), а відповідач просив застосувати позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 2539,05 грн.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти.

Відповідно до п.п. 5.4, 5.5, 5.5.2 Умов та правил надання банківських послуг погашення відсотків за кредитом виконується щомісячно за попередній місяць, і за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів у році. Проценти за користування кредитом (у тому числі простроченим кредитом) нараховуються в останній операційний день місяця за кожен календарний день, виходячи за фактично використані кредитні кошти, із дня списання із карткового рахунку.

Згідно п.п. 5.5.1, 5.5.2 Умов та правил надання банківських послуг при непогашенні кредиту в термін, встановлений п.п. 5.2, 5.3., 5.4, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, і на залишок заборгованості з простроченої суми кредиту розрахунок відсотків здійснюється відповідно до п. 5.5.2 з дати виникнення простроченої заборгованості. Розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється з дати списання з позичкового рахунка до майбутньої сплати відсотків, а також за період, що починається з попередньої дати сплати відсотків по поточну дату сплати відсотків. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Таким чином, умовами кредитного договору були встановлені окремі самостійні зобовязання по поверненню кредиту та сплати відсотків за користування ним. Тому у відповідача, при наявності простроченої заборгованості, виникає обовязок сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами. Відповідно, право позивача на отримання відсотків за користування кредитом вважається порушеним з моменту недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового платежу по сплаті відсотків.

З урахування зазначеного вище, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає нарахована заборгованість по процентам за користування кредитом, в межах строку позовної давності, тобто проценти нараховані протягом трьох років до звернення з позовом до суду. Зазначене вище відповідає правовій позиції викладеній у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року по справі №6-249цс15.

Згідно розрахунку заборгованості, загальна заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами станом на 30 квітня 2014 року становить 9720,54 грн.

В межах позовної давності, тобто за період з 20 травня 2011 року по 30 квітня 2014 року заборгованість за відсотками складає - 5353,23 грн. (9720,54 грн. - 4367,31 = 5353,23 грн.)

Отже стягненнню з відповідача на користь позивача підлягає 5353,23 грн

Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача також має бути стягнуто на користь позивача сплачений судовий збір.

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк " ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк, , заборгованість по відсоткам за кредитним договором № б/н від 09 серпня 2005 року у розмірі 5353,23 грн. та 134,15 грн., сплаченого судового збору, а всього 5487,39 грн. (пять тисяч чотириста вісімдесят сім грн. 39 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів після проголошення рішення апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Г.А. Байбара.