Провадження№2/522/3194/17
УХВАЛА

04 липня 2017 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1

у складі: головуючого судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Центральна універсальна товарна біржа, про усунення перешкод добровільного продажу предмету іпотеки та внесення коштів від продажу предмету іпотеки в рахунок погашення заборгованості ,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Центральна універсальна товарна біржа, в якій просить винести рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні нею права добровільного самостійного продажу належного їй нерухомого майна квартири №62 в будинку №6 по пов. Мукачівському в м.Одесі, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №3700 від 21.09.2006 року, посвідченим ПНОМНО ОСОБА_3 та внесення коштів від продажу в рахунок погашення бргу за кредитним договором №0 від 21.09.2006 року.

Одночасно, позивач звернулася до суду з письмовою заявою про забезпечення позову шляхом:

- заборони відчуження належного їй нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №3700 від 21.09.2006 року, посвідченим ПНОМНО ОСОБА_3, а також будь-яку передачу прав на неї до закінчення розгляду судом цієї справи;

- заборонити внесення відповідного запису про обтяження здійснити за рахунок позивача та відповідним органом, що здійснює таку реєстрацію за вибором позивача;

- заборонити Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Центральній універсальній товарній біржі здійснювати будь-які дії стосовно відчуження належного їй нерухомого майна - квартири №62 в будинку №6 по пов. Мукачівському в м.Одесі, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №3700 від 21.09.2006 року, посвідченим ПНОМНО ОСОБА_3, а також будь-яку передачу прав на неї до закінчення розгляду судом цієї справи.

В обґрунтування вимог заяви позивач вказує, що їй достовірно стало відомо про те, що 10.10.2016 року квартиру АДРЕСА_2, яка являється предметом іпотеки, виставлено на торги.

Домовленість з цього приводу вже існує між ПАТ «Дельта Банк» та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, торги будуть здійснюватися через Центральну універсальну біржу у м.Києві, про що представник Біржі повідомила її по телефону.

Крім того, як зазначає позивач, з січня 2013 року по теперішній час вона неодноразово намагалася отримати у іпотеко держателя письмову згоду на продаж Предмету іпотеки, тобто квартири АДРЕСА_2, однак кожного разу коли вже були потенціальні покупці на квартиру їй вкотре відмовлялося Іпотекодержателем в отриманні письмової згоди на продаж квартири.

Згідно п. 2.3.2 Іпотечного договору від 21.09.2006 року правом Іпотекодавця є порушення перед іпотеко держателем питання про надання письмової згоди на продаж та/або передачу третім особам Предмету іпотеки за умови переведення на покупця суми заборгованості, що виникла із зобовязання, забезпеченою іпотекою.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 03.10.2016 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, яку ухвалою апеляційного суду Одеської області скасовано та питання передано на новий розгляд.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд прийшов до наступного.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом установлено, що ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Приморського районного суду м.Одеси з позовними вимогами до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, крім того, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 21 вересня 2006 року та додатковою угодою № 1 від 30 січня 2009 року до вказаного кредитного договору у розмірі 4855281,64 грн.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

Постановою Правління НБУ № 150 від 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням ВК Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02 березня 2015 року запроваджена тимчасова адміністрація у ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 328 від 02 жовтня 2015 року та рішення ВК Фонду гарантування вкладів фізичних осбі № 181 від 02 жовтня 2015 року почато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Згідно ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд.

Статтею 46 вказаного Закону визначено наслідки початку процедури ліквідації банку, зокрема з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Частиною 9 ст. 152 ЦПК України також визначено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку (ч. 6); не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, відповідно до ст. 152 ч. 1 п 1 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві, і заходяться у нього або в інших осіб.

Спірна квартира АДРЕСА_1 відповідачеві не належить.

Проаналізувавши зміст позовних вимог ОСОБА_2, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки вимоги про накладення заборони щодо вищезазначеної квартири за наявності рішення про стягнення боргу та розгляд справи про звернення стягнення на предмет іпотеки - є способом утруднення виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, що є неприпустимим.

Керуючись ст..ст.151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення її позову до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Центральна універсальна товарна біржа, про усунення перешкод добровільного продажу предмету іпотеки та внесення коштів від продажу предмету іпотеки в рахунок погашення заборгованості

Суддя Н.А. Ільченко