Провадження № 2/325/272/2017
Справа № 325/731/17
21 липня 2017 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Пантилус О.П., при секретарі Орманджи Ф.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Приазовське Запорізької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку (далі ПАТ КБ) "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;
позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 02 грудня 2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 2.1.1.2.3., п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, згідно з якими відповідач при укладенні договору надав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і надав право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Зазначеним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих в період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ ПриватБанк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначену заборгованість за кредитним договором і судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного вирішення справи не заперечує.
Згідно інформації Ганнівської сільської ради Приазовського району Запорізької області від 13 червня 2017 року та відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання УДМС України в Запорізькій області від 29.05.2017 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
В судове засідання відповідач не з'явився, повістка з викликами на 19.06.2017року, 26.06.2017 року, 21.07.2017 року, які надіслані ОСОБА_1 за вищезазначеною адресою, повернуті до суду без вручення з довідкою підприємства Укрпошти про причини повернення наступного змісту: за закінченням терміну зберігання.
Відтак, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1, який відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з'явився з невідомої причини.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин (ч.2ст.77 ЦПК України).
Виходячи з наведених норм процесуального закону суд вважає ОСОБА_1 належне повідомленим про розгляд справи та визнає його неявку без поважних причин.
Тому, згідно ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст.197 ЦПК України в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Під час розгляду справи встановлено, що 02 грудня 2011 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, шляхом підписання сторонами заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, був укладений договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, обумовивши пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг, право банку на зміну (збільшення або зменшення) кредитного ліміту в будь-який момент.
Зазначені обставини підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, названими Умовами та Правилами, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду.
Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Розмір щомісячних платежів, згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, повинен складати 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, ОСОБА_1 з 03 жовтня 2013 року скористався коштами в межах кредитного ліміту, але зобовязання по сплаті кредиту належним чином не виконував, оскільки в період з 03 жовтня 2013 року року по 28 лютого 2017 року фактично не здійснив жодного платежу за кредитом (12.06.2014 року на картковий рахунок зазначеного кредиту була зарахована сума у розмірі 11 гривень 35 копійок).
Згідно зі ст.ст.525-527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону або договору, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.
В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Доказів належного виконання зобовязань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Заперечень щодо позовних вимог і розрахунку, а також заяв про застосування строків позовної давності суду не надано.
Позивачем відповідно до умов договору та у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань з 01.02.2014 року по 28.02.2017 року нараховувалася пеня в розмірі по 100,00 грн. щомісячно.
Загалом заборгованість з пені, згідно розрахунку, станом на 28.02.2017 року складає 3688,65 гривень, яка заявлена в позовних вимогах і підлягає стягненню в повному розмірі.
Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна (Універсальна, 30 днів пільгового періоду), штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань складає - 500 гривень +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
Пункт 2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг, передбачає, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.
Позивачем нарахований штраф в розмірі 500 грн. та 943,02 грн (5% від суми заборгованості з тіла кредиту, не сплачених процентів та пені).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.
У звязку зі стягненням на користь позивача суми пені, то стягнення суми штрафів, які нараховані також за прострочення виконання грошового зобовязання, суперечить ст.61 Конституції України, а тому в цій частині позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк судові витрати в розмірі 1486 (одну тисячу чотириста вісімдесят шість) гривень 28 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.П. Пантилус