У х в а л а

19 червня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 24 травня 2017 року у справі за позовом Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна, -

в с т а н о в и л а:

В січні 2017 року Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі - Тернопільське ОУ ПФУ Тернопільської області) звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що кошти у розмірі 42 грн 41 коп. були виплачені ОСОБА_2 у зв'язку з рахунковою помилкою, яка виникла у період з 01 грудня 2014 року по 31 березня 2016 року.

Посилаючись на вказані обставини Тернопільське ОУ ПФУ Тернопільської області просило вказані грошові кошти стягнути з відповідача як безпідставно набуті.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 24 травня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, Тернопільське ОУ ПФУ Тернопільської області просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що не встановлено факту недобросовісного набуття ОСОБА_2 отриманих коштів у розмірі 42 грн 41 коп., які є частиною пенсійної виплати, що призначена йому Тернопільським ОУ ПФУ Тернопільської області, як не встановлено й наявності рахункової помилки.

З висновками суддів не можна не погодитися з огляду на таке.

Встановлено, що відповідно до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_2 за листопад 2000 року заробітну плату вказано - 350 грн

75 коп., за жовтень 2006 року заробітну плату вказано - 837 грн 89 коп.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу -

ОСОБА_2 (форма ОК-5), сума заробітної плати за листопад 2000 року становила 350 грн 72 коп.; сума заробітної плати за жовтень 2006 року становила 837 грн 95 коп.

Відповідно до розпорядження начальника Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 24 березня

2016 року, установлено, що сума переплати пенсії за віком ОСОБА_2 в розмірі 42 грн 41 коп., згідно з довідкою відділу з призначення (виплати) пенсії, утворилася за період з 01 грудня 2014 року по 31 березня 2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України висловленою у постановах № 6-151цс13 від 22 січня 2014 року, № 6-91цс14 від

02 липня 2014 року.

Згідно ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони, які приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи наведене, суди дійшли обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність рахункової помилки, яка допущена працівниками позивача, та зловживань з боку відповідача або його недобросовісності.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову Тернопільського ОУ ПФУ Тернопільської області.

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Зводяться до оцінки доказів по справі, яким суди дали належну правову оцінку.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 24 травня 2017 року у справі за позовом Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович