Провадження № 2/643/323/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2017 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Погасій О.Ф., за участю секретаря Бровкіної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» про встановлення факту, визнання дій незаконними і заборони вчиняти певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. 14.04.2016 року позивач уточнив позовні вимоги, та просить встановити факт відсутності станом на 20.07.2007 року заборгованості у ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за тілом кредиту за кредитним договором, укладеним 24.09.2006 р. між ОСОБА_1 та ЗАТ (на зараз ПАТ) КБ «ПРИВАТБАНК» № НАЕНRK11320069; визнати дії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо нарахування заборгованості за тілом кредиту, відсотків за користуванням кредитом (тіла), пені та штрафних санкцій за несвоєчасне повернення тіла кредиту, за кредитним договором, укладеним 24.09.2006 р. між ОСОБА_1 та ЗАТ (на зараз ПАТ) КБ «ПРИВАТБАНК» № НАЕНRK11320069, після 20.07.2007 року такими, що суперечать діючому законодавству України; визнати дії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо автоматичного (договірного) списання грошових коштів з рахунку відкритого в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім'я ОСОБА_1 НОМЕР_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитною угодою № НАЕНRK11320069 такими, що суперечать діючому законодавству України; заборонити в подальшому ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» проводити автоматичне (договірне) списання грошових коштів ОСОБА_1 з будь-якого рахунку, відкритому у вказаній установі банку, в рахунок погашення заборгованості за кредитною угодою № НАЕНRK11320069.

Обґрунтовуючи доводи, позивач зазначає, що 24.09.2006р. уклав з відповідачем кредитний договір і отримав 6470грн. У зв'язку із виниклою заборгованістю, відповідач звернувся до суду про видачу судового наказу, який винесено 11.06.2007р. Згідно судового наказу з позивача стягнуто на користь банку заборгованість в сумі 8118,41грн. з судовими витратами. Судовий наказ позивачем отримано 10.07.2007р. та виконано 19.07.2007р. у повному обсязі добровільно. Виконавчий лист не видавався. Між тим, відповідачем з 2013р. проводилось списання грошових коштів з поточного карткового рахунку позивача. Вказане списання проводиться і після набрання сили рішенням суду від 10.07.2014року. Рішенням суду від 10.07.2014р. кредитний договір № НАЕНRK11320069 припинений з 19.07.2007року.

Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з посиланням на обставини, що викладені у позові, просив позов задовольнити, розглянути справу без його участі, про що виклав у письмовій заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності (а.с.237), проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, що викладені у запереченнях проти позову, просив розглянути справу без його участі, про що виклав у письмовій заяві.

В запереченнях представник відповідача ОСОБА_2 зазначив, що позивач посилається в позові на те, що дія укладеного між сторонами по справі кредитного договору від 24.09.2006 року припинена, оскільки стягнута заборгованість згідно наказу Московського районного суду м. Харкова від 11.06.2007 року станом на 23.05.2007 року в сумі 8118,41 грн. Зазначена сума була повністю сплачена ОСОБА_3 на користь банку 19.07.2007 р. З таким твердженням відповідач не погодився, оскільки належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Наказом Московського районного суду м. Харкова від 11.06.2007 року з ОСОБА_3 стягнута заборгованість 8118,41 грн., фактичне погашення якої відбулося 19.07.2007 року, що вважається простроченням грошового зобов'язання. За період з 23.05.2007р. по 19.07.2007 р. Банком нарахована додаткова заборгованість 729,42 грн. Відповідач підтвердив відсутність заборгованості за тілом кредиту, оскільки судовий наказ виконаний 19.07.2007 р.. Цей факт банком визнається і не оспорюється і за цією вимогою відсутній предмет спору. Після 20.07.2007 року Банком нараховувались лише інфляційні втрати за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми. Відсотки за користування кредиту, пеня та штрафні санкції за кредитним договором Банком не нараховувались. Банк здійснював договірне списання на підставі доручення ОСОБА_1 не за договором від 24.09.2006 р., а за договором банківського обслуговування від 29.06.20011 р., згідно якого Банк має право проводити договірне списання за всіх відкритих у Банку рахунків клієнта в погашення заборгованості Клієнта , яка виникла у зв'язку з невиконанням зобов'язань перед Банком. Відповідач вважає , що неможливо зобов'язати сторону по справі вчиняти дії з приводу правовідносин, які ще не настали, оскільки права позивача на час розгляду справи не порушені.

Суд, вивчивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до правил ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, встановлено, що 24.09.2006 р. між сторонами укладено кредитний договір і ОСОБА_1 отримав від відповідача 6470грн.

У зв'язку із виниклою заборгованістю, 11.06.2007р. Московським районним судом м. Харкова винесено судовий наказ, на підставі якого з ОСОБА_1 стягнуто на користь банку заборгованість в сумі 8118,41грн. з судовими витратами.

19.07.2007р. позивач у повному обсязі сплатив суму заборгованості на підставі судового наказу, що відповідно до вимог ЦК України вважається простроченням зобов'язання.

Такі обставини підтверджено копіями кредитного договору (а.с.9-10), судового наказу (а.с.11), квитанції № 52 від 19.07.2007р. про сплату заборгованості (а.с.12).

Також встановлено, що з грудня 2013 року відповідач став проводити автоматичне списання грошових коштів позивача з його карткового рахунку 588567.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.07.2014р. ухвалами апеляційного суду Харківської області від 20.08.2014р. та Вищого спеціалізованого суду України від 19.11.2014р. кредитний договір від 24.09.2006р., укладений між сторонами, визнано припиненим.( а.с.96-107).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у позивача відсутня заборгованість за тілом кредиту у відповідності до кредитного договору, укладеного 24.09.2006 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «ПРИВАТБАНК» № НАЕНRK11320069 на суму 6470,00грн, станом на 20.07.2007року.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України) . Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного суду України № 6-1206 цс 15 від 23 вересня 2015 року, яка згідно з вимогами ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Позивачем не зазначено в позові і не доведено які саме нарахування проводив відповідач після 20.07.2007 року за кредитним договором, укладеним між сторонами 24.09.2006 року, і що ці нарахування суперечать діючому законодавству України.

Позивачем не зазначено в позові і не доведено які суми були автоматично списані відповідачем з рахунку , відкритого в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на його ім'я № 588567, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором і що таке списання суперечить діючому законодавству України.

Позивач зазначив в позові рахунок № 588567, відкритий відповідачем на його ім'я, а в позовних вимогах просить заборони в подальшому ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» проводити автоматичне (договірне) списання грошових коштів ОСОБА_1 з будь-якого рахунку, відкритому у вказаній установі банку, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Позивач не надав доказів того, що на його ім'я відкриті ще рахунки, крім зазначеного вище.

На підставі викладеного, суд задовольняє позов частково, визнає що у позивача відсутня заборгованість за тілом кредиту у відповідності до кредитного договору, укладеного 24.09.2006 р. між ОСОБА_1 та ПрАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НАЕНRK11320069 на суму 6470,00грн, станом на 20.07.2007року.

В решті вимог суд відмовляє в задоволенні позові.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 60, 88, 169, 197 ч.2, 209,212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 536, 598-609, 625 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Встановити факт відсутності станом на 20.07.2007року заборгованості у ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за тілом кредиту за кредитним договором, укладеним 24.09.2006 р. між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НАЕНRK11320069.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ф. Погасій