ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2401/16-ц
Провадження № 2/210/302/17
У Х В А Л А

іменем України

"22" червня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Чайкіної О.В.,

за участю секретаря Куксенко О.В.

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про захист трудових прав робітника, -

В с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває на розгляді вищевказана цивільна справа.

Представником позивача у судовому засіданні 21 червня 2017 року заявлено клопотання про прийняття до розгляду уточненої позовної заяви від 19 червня 2017 року. У звязку з поданням уточненого позову просив залишити позови в редакції від 22 квітня 2016 року, 28 липня 2016 року, 30 березня 2017 року, до Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг про захист трудових прав робітника без розгляду.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала з приводу прийняття уточненого позову.

Суд, ознайомившись з матеріалами справ, приходить до наступних висновків.

Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права (ст. ст. 3, 4, 11 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивачеві належить й право визначення предмета, підстав та обсягу позовних вимог.

Разом з тим, ЦПК України містить обмеження щодо уточнення заявлених позовних вимог, зміни предмету або підстав позову.

Так, в силу ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову. При цьому, до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Як вбачається з позову в редакції від 22 квітня 2016 року, позивач просив суд:

1) визнати протиправним та скасувати пункт перший розпорядження ПАТ "АМКР" за № 124 від 17 жовтня 2014 року щодо визначення ОСОБА_2 як робітника, який підлягає вивільненню з дати видання розпорядження,

2) визнати протиправним і скасувати попередження № 1 від 21 жовтня 2014 року про наступне вивільнення ОСОБА_2 не пізніше ніж 25.12.2014р.;

3) зобов"язати ПАТ "АМКР" допустити ОСОБА_2 до виконання обов"язків на посаді "аудитор систем якості" в підрозділі 03.00.00. "Внутрішній аудит", оформивши ці відносини з 25.12.2014р.

Як вбачається з позову в редакції від 28 липня 2016 року, позивач просив суд:

1) визнати протиправним та скасувати пункт перший розпорядження ПАТ "АМКР" за № 124 від 17 жовтня 2014 року щодо визначення ОСОБА_2 як робітника, який підлягає вивільненню з дати видання розпорядження,

2) визнати протиправним і скасувати попередження № 1 від 21 жовтня 2014 року про наступне вивільнення ОСОБА_2 не пізніше ніж 25.12.2014р.;

3) визнати протиправним фактичне відсторонення позивача від виконання своїх функціональних обов"язків менеджера СМК і процесів з 17 жовтня 2014 року і по цей час і у зв"язку із чим визнати протиправним невиплату ОСОБА_2 персональної премії за цей же період;

4) стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену персональну премію за період часу з 17 жовтня 2014 року по день прийняття рішення судом,

5) стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20000,00грн.,

6) зобов"язати ПАТ "АМКР" допустити ОСОБА_2 до виконання обов"язків на посаді "аудитор систем якості" в підрозділі 03.00.00. "Внутрішній аудит", оформивши ці відносини з 25.12.2014р.;

7) визнати недійсним п.п. 1.1. п. 1 Наказу № 792 від 24 червня 2016 року щодо виключення посади ОСОБА_2 із штатного розкладу департаменту з якості з 26 вересня 2016 року;

8) визнати недійсним Попередження № 1 від 02 липня 2016 року про наступне звільнення ОСОБА_2

Тобто, позивач, не змінюючи предмету та підстав позову, збільшив розмір позовних вимог.

Як вбачається з позову в редакції від 30 березня 2017 року, позивач просив суд:

1) визнати протиправним та скасувати пункт перший розпорядження ПАТ "АМКР" за № 124 від 17 жовтня 2014 року щодо визначення ОСОБА_2 як робітника, який підлягає вивільненню з дати видання розпорядження,

2) визнати протиправним і скасувати попередження № 1 від 21 жовтня 2014 року про наступне вивільнення ОСОБА_2 не пізніше ніж 25.12.2014р.;

3) визнати дискримінаційним, протиправним та скасувати наказ відповідача № 664 від 22 березня 2017 року щодо простою та визначення місця дислокації ОСОБА_3;

4) визнати протиправним фактичне відсторонення позивача від виконання своїх функціональних обов"язків менеджера СМК і процесів з 17 жовтня 2014 року і по цей час і у зв"язку із чим визнати протиправним невиплату ОСОБА_2 персональної премії за цей же період;

5) стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену персональну премію за період часу з 17 жовтня 2014 року по день прийняття рішення судом,

6) стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену виробничу премію за період часу з 23 березня 2017 року по день прийняття рішення судом,

7) стягнути з відповідача на користь позивача ь моральну шкоду у розмірі 40000,00грн.

8) зобов"язати ПАТ "АМКР" допустити ОСОБА_2 до виконання обов"язків на посаді "аудитор систем якості" в підрозділі 03.00.00. "Внутрішній аудит", оформивши ці відносини з 25.12.2014р.; визнати недійсним п.п. 1.1. п. 1 Наказу № 792 від 24 червня 2016 року щодо виключення посади ОСОБА_2 із штатного розкладу департаменту з якості з 26 вересня 2016 року;

9) визнати недійсним Попередження № 1 від 02 липня 2016 року про наступне звільнення ОСОБА_2

Тобто, позивач, не змінюючи предмету та підстав позову, знову збільшив розмір позовних вимог.

Як вбачається з позову в редакції від 19 червня 2017 року, позивач просить суд:

1) поновити ОСОБА_2 на посаді менеджера СМК і процесів (внутрішній аудит) департаменту з якості на ПАТ "АМКР" з 29 травня 2017 року

2) стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за увесь час вимушеного прогулу;

3) визнати протиправним та скасувати пункт перший розпорядження ПАТ "АМКР" за № 124 від 17 жовтня 2014 року щодо визначення ОСОБА_2 як робітника, який підлягає вивільненню з дати видання розпорядження,

4) визнати протиправним і скасувати попередження № 1 від 21 жовтня 2014 року про наступне вивільнення ОСОБА_2 не пізніше ніж 25.12.2014р.;

5) визнати дискримінаційним, протиправним та скасувати наказ відповідача № 664 від 22 березня 2017 року щодо простою та визначення місця дислокації ОСОБА_3;

6) визнати протиправним фактичне відсторонення позивача від виконання своїх функціональних обов"язків менеджера СМК і процесів з 17 жовтня 2014 року і по цей час і у зв"язку із чим визнати протиправним невиплату ОСОБА_2 персональної премії за цей же період;

8) стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену персональну премію за період часу з 17 жовтня 2014 року по день прийняття рішення судом,

8) стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену виробничу премію за період часу з 23 березня 2017 року по день прийняття рішення судом,

9) стягнути з відповідача на користь позивача ь моральну шкоду у розмірі 60000,00грн.

10) зобов"язати ПАТ "АМКР" допустити ОСОБА_2 до виконання обов"язків на посаді "аудитор систем якості" в підрозділі 03.00.00. "Внутрішній аудит", оформивши ці відносини з 25.12.2014р.; визнати недійсним п.п. 1.1. п. 1 Наказу № 792 від 24 червня 2016 року щодо виключення посади ОСОБА_2 із штатного розкладу департаменту з якості з 26 вересня 2016 року;

11) визнати недійсним Попередження № 1 від 02 липня 2016 року про наступне звільнення ОСОБА_2

Таким чином, у поданому позові в редакції від 19 червня 2017 року позивач не лише збільшив розмір позовних вимог, а також зміниів і предмет позову в частині позовних вимог щодо поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України, залежно від обставин справи суд має право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року №2 постановлено, роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце за умови, що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи. У разі роз'єднання позовів підставою для провадження щодо вимог, виділених у самостійне провадження, є ухвала суду про роз'єднання позовів і копія пред'явленого позову.

У разі розєднання судових справ, виділена в окреме провадження судова справа підлягає автоматичному розподілу на загальних підставах.

Зі змісту позову в останній редакції (від 19 червня 2017 року) позивач вважає наказ № 792 від 24 червня 2016 року протиправним, тому оскаржує його у судовому порядку. ПРи цьому, оскаржуваний наказ слугував підставою для звільнення з посади.

Вказані позовні вимоги, не є однорідними, мають різні предмети, але пред"явлені з одних и тих же підстав, та їх вирішення в різних провадженніях ускладнить вирішення справи по суті, та призведе до затягування вирішення питань про правомірність звільнення, оскільки вирішення питання про правомірність звільнення безпосередньо пов"язана з вирішенням питання про правомірність наказу № 792 від 24 червня 2016 року.

Суд, враховуючи положення ст. 10, 11,27,31 ЦПК України, враховуючи виключне право позивача обирати спосіб захисту порушеного права, приходить до висновку про прийняття позову ОСОБА_2 до ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про захист трудових прав робітника (в редакції позовних вимог 19 червня 2017 року), та залишенням без розгляду позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про захист трудових прав робітника (в редакції від 22 квітня 2016 року, 28 липня 2016 року, 30 березня 2017 року).

Крім того, враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги про поновлення на роботі, суд в порядку ст. 35 ЦПК України приходить до висновку про необхідність залучення до участі у справі Первинної профспілкової організації регіональної профспілки працюючої молоді ПАТ "АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг" в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору.

Враховуючи, вищевикладене, керуючись ст. 27, ст. 31, ст. 35, ст. 126, ст.ст. 208 210 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Прийняти до розгляду уточнений позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про захист трудових прав робітника (в редакції позовних вимог від 19 червня 2017 року).

Залишити без розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про захист трудових прав робітника (в редакції позовів від 22 квітня 2016 року, 28 липня 2016 року, 30 березня 2017 року).

Залучити до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Первинну профспілкову організацію регіональної професійної спілки працюючої молоді Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг".

Оголосити перерву у розгляді справи до 02 серпня 2017 року - до 10 год.30 хв.

В судове засідання викликати сторін, та їх представників, третю особу.

Копію ухвали та копію позову направити третій особі.

Ухвала в частині залишення первісного позову без розгляду може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суддя: О. В. Чайкіна