Провадження номер 2/741/361/17
Єдиний унікальний номер 741/708/17
РІШЕННЯ

іменем України

19 червня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Макіївської об'єднаної територіальної громади в особі Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на 1/2 частини спадкового житлового будинку та 1/2 частини житлового будинку,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Макіївської об'єднаної територіальної громади в особі Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на 1/2 частини спадкового житлового будинку та 1/2 частини житлового будинку. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_4. Після ліквідації колгоспних дворів вони не зареєстрували право власності на вищевказаний будинок. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частини вищевказаного житлового будинку. ОСОБА_3 є спадкоємцем померлого за заповітом, спадщину вона прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Коли позивач ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, то отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Позивач ОСОБА_4 зверталася до Центру надання адміністративних послуг з метою державної реєстрації права власності на належну їй частину будинку. Але отримала відмову у зв'язку з тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власності на нерухоме майно, а саме: у майні колгоспного двору, яке належало його учасникам на праві спільної сумісної власності. Тому позивачі звернулися до суду та просили судовим рішенням визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини житлового будинку у зв'язку з ліквідацією колгоспних дворів та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини житлового будинку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5

У судове засідання позивачі не з'явилися, представник позивачів ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позовної заяви, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача, Макіївської ОТГ в особі Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, у судове засідання не з'явився. Сільський голова направив до суду заяву, у якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу розглянути без участі представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що підтверджується довідкою Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 544 від 13 травня 2017 року (а. с. 12).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз'яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 належало по 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 як членам колишнього колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 8).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповідав ОСОБА_3, що підтверджується копією заповіту (а. с. 10) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 33). А, отже, спадкування після його смерті здійснюється за заповітом.

Позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5

Із копії спадкової справи після смерті №176/2016 убачається, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, отримала свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки та автомобіль (а. с. 26-30).

У судовому засіданні встановлено, що померлий ОСОБА_5 та ОСОБА_3 після ліквідації колгоспних дворів офіційно не оформили та не зареєстрували право власності на будинок.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії №693/02-31 від 05 травня 2017 року (а. с. 15).

Також установлено, що ОСОБА_4 відмовлено в реєстрації права власності на житловий будинок, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власності на нерухоме майно, у тому числі й на майно колгоспного двору, яке належало його учасникам на праві спільної сумісної власності, що підтверджується повідомленням Центру надання адміністративних послуг Носівської РДА №21/13-18 від 19 травня 2017 року (а. с. 16).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а. с. 17-20).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, вартістю 142103 грн., який складається з власне жилого будинку «А», веранди «а», крильця «а-1», сараю «Б», сараю «В», сараю «Г», сараю «Д», сараю «Ж», погреба «П», криниці «К», огорожі №1-2, загальною площею 67,7 кв. м житловою площею 34,5 кв. м вартістю 71051,50 грн.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, як учасником ліквідованого колгоспного двору, право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого у АДРЕСА_1, вартістю 142103 грн., який складається з власне жилого будинку «А», веранди «а», крильця «а-1», сараю «Б», сараю «В», сараю «Г», сараю «Д», сараю «Ж», погреба «П», криниці «К», огорожі №1-2, загальною площею 67,7 кв. м житловою площею 34,5 кв. м вартістю 71051,50 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.М. Дикий