У Х В А Л А

Іменем України

22 червня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів Фазикош Г.В., Джуга С.Д.,

секретарі Чучка Н.В.,

з участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

представника прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3

і представника Державної казначейської служби України ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Закарпатської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із даним позовом, мотивуючи тим, що 16 січня 2006 року начальником слідчого відділу прокуратури м. Ужгород ОСОБА_5 порушено кримінальну справу №6100506 відносно нього за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України.

21 квітня 2006 року старшим слідчим слідчого відділу прокуратури м. Ужгород ОСОБА_6 було винесено постанову про притягнення позивача як обвинуваченого і на підставі матеріалів кримінальної справи 10 травня 2006 року затверджено обвинувальний висновок про обвинувачення ОСОБА_1Е за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, а саме, по факту вимагання та отримання хабара від ОСОБА_7 та інших осіб, які здійснювали перевезення пасажирів по Закарпатській області.

Позивач зазначає, що перебував під слідством з 16 січня 2006 року по 31 грудня 2015 рік, тобто повних 119 місяців, під час якого до нього застосовувалась підписка про невиїзд, яка діяла безпосередньо до закриття кримінальної справи.

За вказаний період часу судами різних інстанцій кримінальна справа декілька разів поверталась прокурору м. Ужгород для організації додаткового розслідування, прокурором змінювалось обвинувачення, виносився вирок Ужгородського міськрайонного суду від 29 вересня 2010 року, яким позивача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України та призначено покарання, однак такий був скасований, а справу направлено на новий судовий розгляд.

У зв'язку із змінами чинного законодавства та на виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду від 30.12.2013 року, внесено відомості до ЄРДР №0001147 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

31 грудня 2015 року прокурор Ужгородської місцевої прокуратури закрито кримінальне провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Позивач вважає, що починаючи з 16 січня 2006 року по 31 грудня 2015 року незаконно перебував під слідством, відповідно до нього неправомірно було застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

На підставі викладеного позивач просив суд встановити, що розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок незаконного перебування під слідством у період з 16 січня 2006 року по 31 грудня 2015 року становить 517 650, 00 грн. та стягнути з Держави за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача дану моральну шкоду.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 172 550 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити рішення суду в цій частині та стягнути із відповідача моральну шкоду в розмірі 517 650,00 грн., так як рішення постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, судом неповно зясовано обставини справи, що внаслідок незаконного перебування під слідством із 16 січня 2006 року по 31 грудня 2015 року, зазнав моральних страждань, витрачав кошти на лікування у звязку із загостренням хвороби, принижено його честь, гідність, ділову репутацію, створено чималих незручностей для життя, до нього було застосовано запобіжний захід підписку про невиїзд, що не давало змоги нікуди виїхати, були порушені нормальні життєві звязки, позбавлено можливості реалізувати свої звички та бажання.

Заслухавши пояснення сторін, яку беруть участь у справі, судова колегія приходить до наступного висновку.

Матеріалами справи стверджується, що 16 січня 2006 року відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України по факту вимагання та отримання хабара від гр. ОСОБА_7 та інших осіб, які здійснювали перевезення пасажирів по Закарпатській області і постановою слідчого відділу прокуратури м. Ужгород від 21 квітня 2006 року притягнуто його, як обвинуваченого, а 10 травня 2006 року затверджено обвинувальний висновок.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2007 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 повернуто прокурору м. Ужгород для організації додаткового розслідування, яка 21 травня 2008 року була скасована апеляційним судом Закарпатської області та направлена на новий судовий розгляд.

Постановою Ужгородський міськрайонний від 08 грудня 2008 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 368 КК України повторно повернуто прокурору м. Ужгород для проведення додаткового розслідування.

10 листопада 2009 року старшим слідчим прокуратури м. Ужгород ОСОБА_6 була прийнята постанова про закриття кримінальної справи по окремому епізоду.

14 грудня 2009 року повторно затверджено обвинувальний висновок по обвинуваченню ОСОБА_1

20 квітня 2010 року прокурором Дорошевич Р.Р. винесено постанову про зміну обвинувачення і дії обвинуваченого перекваліфіковано з ч. 2 на ч. 1 ст. 368 КК України.

Вироком Ужгородського міськрайонного суду від 29 вересня 2010 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки з позбавленням права обіймати пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 2 роки, в порядку ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від призначеного покарання.

Даний вирок оскаржено ОСОБА_1, однак йому було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку.

Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 лютого 2012 року справу направлено на новий судовий розгляд.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня 2012 року вирок Ужгородського міськрайонного суду від 29 вересня 2010 року відносно ОСОБА_1 скасовано і кримінальна справа направлена прокурору м. Ужгород для додаткового розслідування.

02 листопада 2012 року повторно затверджено обвинувальний висновок щодо ОСОБА_1 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 30 грудня 2013 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 368 КК України повернуто прокурору для організації досудового розслідування.

Протягом всього часу розгляду кримінальної справи відносно позивача був застосований запобіжний захід - підписка про невиїзд.

31 грудня 2015 року прокурором Ужгородської місцевої прокуратури прийнято постанову про закриття кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Сторонами не заперечується, що фактично ОСОБА_1 перебував під слідством та судом з 16 січня 2006 року по 31 грудня 2015 року, тобто 119 місяців.

Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» із послідуючими змінами, передбачено відшкодування громадянинові моральної шкоди у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян і завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до ст. 4 вищезазначеного Закону України, відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих хвязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під час перебування під слідством та судом з 16 січня 2006 року по 31 грудня 2015 року, ОСОБА_1 зазнав моральних страждань у звязку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, відносно нього було застосовано запобіжний захід підписку про невиїзд, що обмежувало його права у праві виїзду і створює чималих незручностей для життя, погіршило стан його здоровя, принижено честь, гідність, ділову репутацію і з урахуванням характеру, конкретних обставин справи, характер моральних страждань, їх наслідків і інших негативних впливів, обсяг заподіяних страждань у їх сукупності, суд першої інстанції, із посиланням на положення ч. 3 ст. 13 Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», обґрунтовано визначив розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування позивача під слідством та судом.

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, результати оцінки доказів відображені в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті, обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_9