Справа № 496/4434/16-ц
Провадження № 2/496/564/17
30 червня 2017 року Біляївський районний суд
у складі: головуючого Драніков С.М.
при секретарі Камочкіній А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на його частку, суд -
Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, який під час розгляду справи уточнила, в якому просить суд: визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя обєкт незавершеного будівництва, який містить собою сукупність будівельних матеріалів та конструктивних аліментів, з яких складається домоволодіння, розташоване за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Радісне, вул. Перемоги, 51; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину будівельних матеріалів та конструктивних аліментів, з яких складається домоволодіння, розташоване за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Радісне, вул. Перемоги, 51, та присадибної земельної ділянки площею 0,06 га. Свої вимоги мотивує тим, що в період шлюбу вони з відповідачем за спільні кошти збудували житловий будинок розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Радісне, вул. Перемоги, 51. Будинок було зведено на земельній ділянці, наданій відповідачу на підставі рішення Хлібодарської селищної ради від 12.10.2007 року. Так відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №961182, виданого 15.04.2008 року, виданого Хлібодарською селищною радою, відповідачу на праві власності належала земельна ділянка площею 0,13 га надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. У звязку з відчуженням частини земельної ділянки , проведеним 28.05.2008 року на даний час у відповідача залишилася земельна ділянка площею 0,06 га, розташована за вищевказаною адресою. Станом на теперішній час відповідач навмисно затягує оформлення у власність залишку земельної ділянки та введення в експлуатацію завершеного будівництва житлового будинку, намагаючись при цього позбавити її права претендувати на його частку, тому вона вимушена звернутись до суду з цим позовом. Вважає, що обєкт незавершеного будівництва, який містить собою сукупність будівельних матеріалів та конструктивних аліментів, з яких складається домоволодіння, розташоване за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Радісне, вул. Перемоги, 51, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, тому може бути поділена між сторонами в рівних частках.
Позивачка в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити повністю.
Відповідач в судове засідання не зявився за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлявся належним чином, та від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи.
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що факти, викладені в позовній заяві знайшли своє повне підтвердження, а тому позов підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що 16 січня 1988 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 зареєстрований Великодальницькою сільською радою Біляївського району Одеською області. Подружні стосунки у сторін не склалися у звязку з чим, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 07.11.2014 року шлюб між сторонами був розірваний.
Перебуваючи у шлюбі з відповідачем, сторони збудували житловий будинок розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Радісне, вул. Перемоги, 51. Будинок було зведено на земельній ділянці, наданій відповідачу на підставі рішення Хлібодарської селищної ради від 12.10.2007 року. Так відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №961182, виданого 15.04.2008 року, виданого Хлібодарською селищною радою, відповідачу на праві власності належала земельна ділянка площею 0,13 га надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. У звязку з відчуженням частини земельної ділянки , проведеним 28.05.2008 року на даний час у відповідача залишилася земельна ділянка площею 0,06 га, розташована за вищевказаною адресою.
Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньої спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Згідно з ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжя за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності.
Згідно з ст.61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно з ст.69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно з ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Пунктами 22 та 25 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 статті 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши надані позивачкою докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1
Керуючись ст.15,16,368,372 ЦК України, ст.60,61,69,70,СК України, ст.3,4,10,11,57-61,88,212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на його частку - задовольнити.
Визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя обєкт незавершеного будівництва, який містить собою сукупність будівельних матеріалів та конструктивних аліментів, з яких складається домоволодіння, розташоване за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Радісне, вул. Перемоги, 51.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину будівельних матеріалів та конструктивних аліментів, з яких складається домоволодіння, розташоване за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Радісне, вул. Перемоги, 51, та присадибної земельної ділянки площею 0,06 га.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмової заявою відповідача поданою протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.
На рішення суду може бути подано Апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції.
Суддя Біляївського районного суду
Одеської області ОСОБА_3