29.06.2017 Справа № 482/1499/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

29 червня 2017 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ітріна М.В., секретаря судового засідання Шведової Я. О., за участю відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому у судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк (далі Банк) до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2016 р. Банк звернувся до суду з позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 23.09.2013 р. між ним та ОСОБА_2 укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначили, що боржник свої зобовязання по Договору не виконує. Станом на 30.09.2016 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 13 588,02 грн.

З посиланням на ці обставини і статті 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050 і 1054 ЦК України просили стягнути з відповідача заборгованість по кредиту та судові витрати по справі.

У судове засідання представник Банку не зявився, але надали суду заяву, в якій позов підтримали, а справу просили розглянути за відсутності представника.

У судовому засіданні відповідач заявлені вимоги визнала частково, оскільки не погоджується з нарахованим штрафом та процентами.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом те, що 23 вересня 2013 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно якого остання отримала кредитну картку «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» № 421688, з терміном дії до останнього дня липня місяця 2017 року.

Вказаний договір складається із Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки типу «Master Card Mass» «Універсальна» 55 днів пільгового періоду», Умов і Правил надання банком послуг.

Зі змісту Анкети-заявника і Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки типу «Master Card Mass» «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» видно, що ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі базової ставки 2,5 % на місяць, тобто 30 % річних.

Щомісячний платіж повинен сплачуватися до 25 числа місяця наступного за звітним у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складають між нею та Банком договір, що підтверджується її підписом у анкеті-заяві.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами цивільного Кодексу щодо зобов`язань.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11 ЦК(частин 1, 2 ст. 509 ЦК).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За характером, укладений між Банком та ОСОБА_1 договір, є договором приєднання.

В силу ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач, підписавши 23 вересня 2013 року Заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг був повідомлений про зміст цих Умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті Банку «www.privatbank.com.ua», про що зазначено у самій анкеті-заяві.

Відповідачем не оспорюється факт підписання Заяви-анкети, отримання кредитної картки «Універсальна» та факт користування грошовими коштами.

Судом зясовано, і вказане не оспорюється відповідачем, що вона неналежним чином виконувала свої зобовязання за договором. Несвоєчасно погашала борг, а в подальшому взагалі припинила його виплату.

Так, з наданого Банком розрахунку видно, що станом на 30 вересня 2016 року утворилася заборгованість у сумі 13 588,02 грн, що складається з:

- заборгованості за кредитом 3 353,93 грн;

- заборгованості по відсоткам за користування кредитом 8 010,85 грн;

- заборгованості за пенею 1 100 грн;

- штрафу (фіксована частина) 500 грн;

- штрафу (процентна складова) 623,24 грн.

Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергового платежу позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК).

Як видно з розрахунку боргу Банк в односторонньому порядку збільшував процентну ставку за кредитним договором з 01.09.2014 р. до 34,80 %, а з 01.04.2015 р. до 43,20 %.

Суд вважає, що збільшення процентної ставки не було погоджено з відповідачем і не відповідає процентній ставці, що зазначена в Анкеті-заяві (30,0 %), а тому не може застосовуватися при визначенні боргу.

Період прострочення з 26 лютого 2014 р. по 30 вересня 2016 р. складає 945 днів. Тому ураховуючи розмір процентної ставки, що відповідає умовам договору 30,0% слід стягнути з відповідача борг по процентам за вказаний період у сумі 2 646 грн (3 353,93 тіло х 30 % /360 х 945).

Таким чином, загальний розмір боргу за тілом та процентами становить 5 999,93 грн.

Крім того, підлягає стягненню з відповідача розмір пені, що становить 1 100 грн, а також штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн.

Виходячи з аналізу ч. 2 ст. 549 ЦК України, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобовязання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобовязання.

За змістом цього зобовязання нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу повязане не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення платежів), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобовязань, а тому в цій частині вимог штраф (процентна складова) слід відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь Банку підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Банку задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк (р/р 3111, , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором без номера від 20 вересня 2010 року, станом на 31 жовтня 2016 року у сумі 7 599,93 (сім тисяч пятсот девяносто девять гривень 93 коп.) гривень, що складається з:

- заборгованості за кредитом 3 353,93 грн;

- заборгованості по відсоткам за користування кредитом 2 646 грн;

- заборгованості за пенею 1 100 грн;

- штрафу (фіксована частина) 500 грн.

В решті позовних вимог щодо стягнення процентів, пені та штрафу (процентна складова) відмовити за безпідставністю відповідно.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк (р/р 3111, , МФО 305299) сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 564,98 (пятсот шістдесят чотири гривень 98 коп.) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий