Провадження № 22-ц/780/3612/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 51 03.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

03 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Олійника В.І.,

суддів Березовенко Р.В., Лівінського С.В.,

при секретарі Спеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 28 травня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Зазначала, що 27 квітня 2012 року рішенням Оболонського районного суду міста Києва, яке 16 жовтня 2012 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в сумі 930 грн., аліменти на її утримання в розмірі 822 грн. та разові додаткові витрати в сумі 11 890 грн., понесені на доньку ОСОБА_4. 06.11.2012 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва визначено місце проживання дитини - ОСОБА_4 з матірю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Вказувала, що відповідач жодної участі у вихованні дитини - ОСОБА_4 не бере, всі питання її виховання вирішуються нею без участі та підтримки зі сторони відповідача. З часу народження доньки її батько не цікавиться її житлово-побутовими умовами, її здоров'ям, ставленням дитини, проживанням, забезпеченням її потреб, тобто повністю ігнорує свої обовязки щодо утримання та виховання рідної доньки.

Просила позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який може унеможливити в подальшому відновлення відносин батька та дитини і не надано позивачкою суду жодних відомостей про таку поведінку відповідача, яка б негативно впливала на дитину, або інші обставини, які б свідчили про те що наявність батьківських прав у відповідача дійсно суперечить інтересам дитини та зумовлювали б застосування такої виключної міри як позбавлення відповідача батьківських прав

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За змістом ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії 1-БК №267178 ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.10.2012 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було розірвано.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.04.2012 року, яке 16.10.2012 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в сумі 930 грн., аліменти на її утримання в розмірі 822 грн. та разові додаткові витрати в сумі 11890 грн., понесені на доньку ОСОБА_4

06.11.2012 року рішенням Оболонського районного суду міста Києва визначено місце проживання дитини - ОСОБА_4 з матірю - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

За ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав.

Суд вірно не взяв до уваги Висновок Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки він носить для суду рекомендаційний характер і оцінюється нарівні з іншими доказами.

Крім того, жодних відомостей про таку поведінку відповідача, яка негативно впливала б на дитину, або інші обставини, які б свідчили про те, що наявність батьківських прав у відповідача дійсно суперечить інтересам дитини та зумовлювали б застосування такої виключної міри як позбавлення відповідача батьківських прав, позивачем не надано та судом не встановлено.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Практика Європейського суду з прав людини, як в силу ч.1ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який може унеможливити в подальшому відновлення відносин батька та дитини.

Такі висновки суду першої інстанції є такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.І. Олійник

Судді: Р.В. ОСОБА_6 Лівінський