Справа № 527/2619/16-ц
провадження 2/527/144/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого - судді Левицької Т.В.,

при секретареві - Папенко Л.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3. ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,-

В С Т А Н О В И В :

19.12.2016 року позивач ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди. Позов мотивований тим, що 01.02.2016 року близько 16 години 40 хвилин на вул. Леніна (Центральна) в м.Глобине Полтавської області ОСОБА_4, керуючи належним йому автомобілем «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, при русі в районі домоволодіння № 99, не впорався з керуванням транспортного засобу, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де керований ним автомобіль зіткнувся з автомобілем ВАЗ 2108, державний реєстраційний номер 423 29 СК, під керуванням ОСОБА_1. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою слідчого СВ Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області від 10.03.2016 року кримінальне провадження було закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, копію постанови про закриття кримінального провадження було направлено начальнику Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області для вирішення питання щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП.Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 10.06.2016 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода та її наслідки сталися в результаті порушення водієм ОСОБА_4 правил дорожнього руху України, але справу пропритягненя ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.Після даної ДТП, із 02.02 по 15.02.2016 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ «Глобинський Центр Первинної Медико-Санітарної Допомоги» та йому було встановлено діагноз - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку та множинні рани та садна обличчя, що підтверджується Випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 966.В подальшому, ОСОБА_5Є перебував на стаціонарному лікуванні у Глобинській ЦРЛ із 22.02 по 29.02.2016 року, що підтверджується Випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 1196. У зв'язку з перебуванням на лікуванні позивачем були понесені затрати на медикаменти та харчування (копії товарних чеків додаються) в сумі 4363,56 грн. Крім того, позивач отримав від ПАТ «Страхова група «ТАС» суму страхового відшкодування в розмірі 7806,00 грн на ремонт автомобіля ВАЗ 2108. Проте, відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №70-16 від 14.06.2016 року, вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля ВАЗ-2108, державний реєстраційний номер 423 29 СК, становить 11938,10 грн, тобто різниця недоотриманих коштів становить 4132,10 грн. та витрати на проведення автотоварознавчого обстеження в сумі 1100,00 грн.Тобто, загальна сума матеріальних збитків становить 9595,66 грн.Позивач зазначає, що його син та члени родини тривалий час знаходяться в стані морального пригнічення та психологічного дискомфорту. Пригода сталася в зимовий період часу, в навчальний період. У зв'язку з лікуванням ОСОБА_5 був вимушений пропускати навчання у школі, що негативно вплинуло на його успішність. До цього часу стан здоров'я сина не задовільний, супроводжується головними болями у зв'язку з чим лікування продовжується. Крім того, відповідач ніяким чином не намагався в добровільному порядку відшкодувати хоча б частину завданих збитків. Завдану моральну шкоду оцінює в 40 000.00 грн. З урахуванням викладеного прохає: - стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 9595 гривень 66 копійок; - стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 40000 грн; - стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, посилаючись на підстави та обставини, зазначені у позові та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечував з підстав, зазначених у письмових запереченнях на позов. Вказав, що дорожньо транспортна пригода стала наслідком порушення ПДР, в тому числі, і позивачем.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що в частині стягнення матеріальної шкоди позивачем не вірно визначений відповідач, оскільки цивільна відповідальність ОСОБА_4 була застрахована, то саме страхова компанія повинна бути належним відповідачем по справі, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтованими.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_6 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Ч.1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню не підлягають.

В судовому засіданні встановлено, що 01.02.2016 року близько 16 год. 40 хв. на вул. Леніна (Центральна) в м.Глобине Полтавської області, поблизу домогосподарства № 99, ОСОБА_4, керуючи належним йому автомобілем «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, не впорався з керуванням транспортного засобу, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де керований ним автомобіль зіткнувся з автомобілем ВАЗ 2108, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відомості про вказане правопорушення були внесені до ЄРДР за № 0000059 від 01.02.2016 року за ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого СВ Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області від 10.03.2016 року вказане кримінальне провадження було закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. ОСОБА_6 постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що у пасажира автомобіля ВАЗ ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді різаних ран обличчя.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 10.06.2016 року (справа № 537/2438/16-ц) справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_4 закрито, у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. З постанови вбачається, що: дорожньо транспортна пригода та її наслідки сталися в результаті порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України; вина ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є доведеною повністю.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Постанова Крюківського районного суду м. Кременчука від 10.06.2016 в справі № 537/2438/16-п, якою встановлено винність ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, набрала законної сили 21.06.2016 року, в звязку з чим вказана обставина не підлягає доказуванню.

В звязку з викладеним, неспроможними є доводи відповідача ОСОБА_4 щодо відсутності його вини у вчиненні дорожньо транспортної пригоди.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результатів порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 01.03.2014 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як встановлено в судовому засіданні, в результаті дорожньо транспортної пригоди, яка сталася 01.02.2016 року, автомобіль ВАЗ 2108, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні ушкодження.

ОСОБА_6 довіреності, позивач ОСОБА_1 є належним володільцем вказаного транспортного засобу та у відповідності до ст. 396 ЦК України має право на відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням автомобіля.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 70-16 від 14.06.2016 року, вартість матеріальних збитків, спричинених автомобілю ВАЗ 2108, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 11938,10 грн.

ОСОБА_6 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ 7692375 від 21.04.2015 року цивільно правова відподальність ОСОБА_4 була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС».

Відповідно до листа ПАТ «Страхова група «ТАС» № 3676 від 02.07.2016 року, страхове відшкодування в сумі 7806 грн. ( матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля) буде виплачено ОСОБА_1 В подальшому, як вбачається з пояснень ОСОБА_1О в судовому засіданні, вказана сума страхового відшкодування була сплачена на його користь.

Тобто, не відшкодованими залишаються матеріальні збитки, спричинені пошкодженням автомобіля ВАЗ 2108, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в сумі 4132,10 гривень (11938,10-7806) та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1100 грн., тобто в загальній сумі 5232,10 грн.

Крім того, в результаті дорожньо транспортної пригоди неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та множинних ран та саден обличчя, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 966.

Існування прямого причинно наслідкового звязку між дорожньо транспортною пригодою та тілесними ушкодженнями, що утворилися у ОСОБА_5 визнано сторонами, а тому у відповідності до положень ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Внаслідок отриманих в результаті ДТП тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Кременчуцької міської дитячої лікарні з 02.02.2016 року по 15.02.2016 року та неврологічному відділенні Глобинської ЦРЛ з 22.02.2016 року по 29.02.2016 року, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого № 966 від 15.02.2016 року та № 1196 від 29.02.2016 року.

Під час лікування позивач ОСОБА_1 придбавав ліки, медичні препарати для лікування сина ОСОБА_5 згідно лікарських призначень на загальну суму 2495,71 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви та дослідженими в судовому засіданні товарними чеками.

Крім того, позивач прохає стягнути з відповідача витрати на проведення медичних обстежень ОСОБА_5 в загальній сумі 1440 грн., проте, суд вважає доведеними лише витрати на проведення в звязку з наслідками ДТП обстеження у виді МЗКТ головного мозку в сумі 480 грн.

В той же час, позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні не доведено необхідність витрат на проведення обстежень в ПП «Лікувально діагностичний центр «Арніка плюс» згідно товарного чеку № 2285 за період з 02.03.2016 року по 25.03.2016 року в сумі 960 грн. Вказані дослідження були проведені через значний проміжок часу після ДТП, їх проведення здійснювалося без направлення лікувальної установи, відсутній причинно наслідковий зв'язок між отриманими ОСОБА_5 тілесними ушкодженнями під час ДТП та проведеними дослідженнями.

Крім того, не підлягають до стягнення витрати , проведені позивачем ОСОБА_1 на придбання продуктів харчування в сумі 427,85 грн, оскільки необхідність здійснення вказаних витрат не підтверджена належними та допустимими доказами ( призначення додаткового харчування лікарем тощо).

На підставі встановлених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 8207,81 грн. ( 5232,10+2495,71+480).

Суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача ОСОБА_3 на той факт, що відповідач ОСОБА_4 не є належним відповідачем, оскільки його цивільна відповідальність була застрахована, тому саме страховик має нести матеріальну відповідальність за завдану шкоду в межах встановлених лімітів.

В той же час, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 січня 2016 року по справі №6-2808цс15, який згідно вимог ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

ОСОБА_6 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості .

ОСОБА_1 в обґрунтування розміру завданої моральної шкоди в позовній заяві зазначає, що він, його син та члени сімї тривалий час знаходилися в стані морального пригнічення та психологічного дискомфорту; в звязку з лікуванням син пропускав навчання в школі, що негативно вплинуло на його успішність; до цього часу стан здоровя сина ОСОБА_5 залишається незадовільним, постійні головні болі, лікування продовжується та оцінив її в 40000 грн.

При визначення розміру моральної шкоди, спричиненої позивачу ОСОБА_1 та його сину ОСОБА_5, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує характер страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_5 в звязку з фізичним болем, душевних страждань, в звязку з порушенням звичайного укладу життя, тривалості перебування його на лікуванні в лікарняних закладах та вважає заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди надмірним і вважає доведеним факт спричинення моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на положення вищенаведеної норми, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 513,69 грн сплаченого ним судового збору ( пропорційно до розміру задоволених позовних вимог про стягнення шкоди).

Керуючись ст. ст. 15, 16,1166,1188 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88,158, 213-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 8207 ( вісім тисяч двісті сім) гривень 81 коп., моральну шкоду в сумі 5000 ( пять тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 513,69 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ Т. В. Левицька