РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

при секретарі - Чалій Т.П.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4» про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що він є клієнтом ПАТ «ПУМБ», між сторонами укладено договір банківського рахунку №4127 з використанням пластикової картки №234870, на який йому нараховується заробітна плата. 22.06.2017р. відповідач списав з зазначеного карткового рахунку на свою користь грошові кошти в сумі 2050,00 грн. Вважає такі дії ОСОБА_5 незаконними та безпідставними, оскільки списання коштів з його рахунку відбулось без наявності на примусовому виконанні судового рішення про стягнення з нього на користь банку грошових коштів, без його згоди та відповідного розпорядження, а тому списані кошти підлягають поверненню. У звязку з цим просить стягнути з відповідача на його користь безпідставно списані грошові кошти в сумі 2050,00 грн.

Крім того вказує, що внаслідок таких неправомірних дій відповідача було порушено його право власності, у звязку з чим він зазнав моральних страждань, які оцінює в суму 1000,00 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити. Додатково пояснила, що в 2010 році між позивачем ОСОБА_3 та АТ «ОСОБА_6 Капітал» дійсно було укладено кредитний договір, згідно умов якого чоловік отримав в кредит 4972,00 грн. з кінцевим терміном повернення - 08.06.2013р. З березня 2015р. позивач працює в АТ «Мотор Січ», виплата йому заробітної плати здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок, відкритий в ПАТ «ПУМБ». Під час користування послугами банку, в червні 2017р., після перерахування його заробітної плати на картковий рахунок, позивач виявив безпідставне списання банком коштів зі свого рахунку в сумі 2050,00грн. Підстави списання коштів ОСОБА_6 пояснив поверненням кредитної заборгованості за договором від 2010р., на що нібито позивач надавав згоду. Однак такі дії відповідача є протиправними, оскільки грошові кошти списані без наявності на примусовому виконанні судового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача вказаної кредитної заборгованості, без відповідного розпорядження позивача та з порушенням трирічного строку позовної давності щодо предявлення вимог про повернення заборгованості за споживчим кредитом. Зокрема, відповідно до п.7 ч.11 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Враховуючи, що споживчий кредитний договір від 08.12.2010р. припинив свою дію зі спливом визначеного в Пропозиції тридцятимісячного строку, останній платіж за кредитом позивач повинен був здійснити 08.06.2013р., то строк позовної давності щодо вимог про повернення кредиту сплинув 08.06.2016р. і з цього часу ОСОБА_6 не має права вимагати його повернення. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що в результаті незаконного списання усієї суми заробітної плати, позивач зазнав втручання в своє право власності на грошові кошти, позбувся їх, ці кошти були необхідними для утримання родини. Він пережив душевне хвилювання з цього приводу, нервував, погіршився його стан здоровя, піднявся тиск.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, подала письмові заперечення проти позову та суду пояснила, що 08.12.2010р. між позивачем та ПАТ «ОСОБА_6 Капітал» (правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ») було укладено кредитний договір №GP-2255521, згідно умов якого ОСОБА_6 надав позичальнику кредит в сумі 6016,12 грн., з яких 4972,00 грн. на споживчі цілі та 1044,12 грн. для сплати страхового платежу за договором страхування. Підписанням такого договору позивач надав ОСОБА_5 безвідкличне доручення в порядку договірного списання списувати з будь-якого рахунку, відкритого або того, що буде відкритий на його імя у ОСОБА_5, грошові кошти для погашення суми кредиту, сплати процентів за користування ними, комісій та інших платежів, передбачених кредитним договором. 03.05.2012р. позивачем була підписана Заява-анкета (опитувальник) №15065980 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «ПУМБ», згідно якої позивачу було відкрито картковий рахунок. Умовами п.4.2.9 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «ПУМБ», передбачено право ОСОБА_5 здійснювати договірне списання коштів з карткового рахунку клієнта у випадках та на умовах, передбачених цим договором та іншими договорами, які укладені з ОСОБА_5. 19.07.2016р. ПАТ «ОСОБА_6 Капітал» приєднався до ПАТ «ПУМБ», в звязку з чим на баланс останнього була передана заборгованість за кредитним договором №GP-2255521 від 08.12.2010р. в сумі 7090,55 грн., з яких: 582,22 грн. заборгованість за сумою кредиту, 240,64грн. заборгованість за комісією, 6258,60 грн. пеня. 22.06.2017р. в порядку договірного списання і в рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №GP-2255521 від 08.12.2010р., з карткового рахунку позивача ОСОБА_5 було списано кошти в сумі 2050,16 грн. На підставі викладеного та враховуючи, що договірне списання коштів з рахунку передбачено законодавством та умовами договорів, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що 08.12.2010р. між позивачем ОСОБА_3 та ПАТ «ОСОБА_6 Капітал» було укладено кредитний договір №GP-2255521, відповідно до якого ОСОБА_6 надав позичальнику кредит в сумі 6016,12 грн., з яких 4972,00 грн. на споживчі цілі, 1044,12 грн. для сплати страхового платежу, зі сплатою 15% річних за користування кредитом на строк 30 місяців.

Порядок повернення кредиту встановлено графіком платежів, згідно з яким розмір щомісячного платежу за кредитом становить 362,04 грн. і повинен сплачуватись щомісячно, починаючи з 08.01.2011р. по 08.06.2013р.

Датою погашення заборгованості за кредитним договором (погашення кредиту та/або сплата процентів та/або комісії тощо) є дата списання ОСОБА_5 у терміни (дати), визначені в п.2.4.3 кредитного договору, з рахунку ОСОБА_5 коштів у розмірах такої заборгованості та зарахування їх на відповідні рахунки в ОСОБА_5 по обліку заборгованості позичальника (п.2.4.4 Основних умов кредитування).

Крім того, відповідно до п.2 Пропозиції укласти договори (оферта), ОСОБА_3 надав ОСОБА_5 безвідкличне доручення в порядку договірного списання списувати з будь-якого рахунку, відкритого або того, що буде відкритий на його імя у ОСОБА_5, грошові кошти для погашення суми кредиту, сплати процентів за користування ними, комісій та інших платежів, передбачених цією Пропозицією, в тому числі Кредитним договором.

03.05.2012р. відповідно до заяви-анкети №15065980 шляхом приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «ПУМБ» позивачу ОСОБА_3 було відкрито картковий рахунок №4127 та видано пластикову картку.

Згідно з п.4.2.9 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «ПУМБ», ОСОБА_6 має право здійснювати договірне списання коштів з карткового рахунку клієнта, відкритого в ОСОБА_5, на загальну суму здійснених операцій з використанням картки та/або її реквізитів, комісій ОСОБА_5 згідно діючих тарифів ОСОБА_5 та примусове списання коштів згідно чинного законодавства України. ОСОБА_5 також має право здійснювати договірне списання коштів з карткового рахунку у випадках та на умовах, передбачених цим договором та іншими договорами, які укладені з ОСОБА_5.

Підписанням цієї заяви-анкети позивач подтвердив, що всі умови Договору йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

19.07.2016р. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб здійснено запис про припинення юридичної особи - ПАТ «ОСОБА_6 Капітал», правонаступником останнього є ПАТ «ПУМБ», у звязку з чим на баланс останнього була передана заборгованість за кредитним договором №GP-2255521, укладеним 08.12.2010р. між ПАТ «ОСОБА_6 Капітал» та ОСОБА_3, в сумі 7090,55 грн., з яких: 582,22 грн. заборгованість за кредитом, 240,64грн. заборгованість за комісією, 6258,60 грн. пеня.

22.06.2017р. з карткового рахунку №4127, відкритого на імя ОСОБА_3 в ПАТ «ПУМБ», в рахунок повернення заборгованості позивача за кредитним договором №GP-2255521 від 08.12.2010р. ОСОБА_5 було списано кошти в загальній сумі 2050,16 грн.

За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч.1,3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку ОСОБА_6 зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком. ОСОБА_5 не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Ст.1071 ЦК України визначає перелік підстав списання грошових коштів з рахунку клієнта. Так, ОСОБА_6 може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між ОСОБА_5 і клієнтом.

Згідно п.1.38 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», договірне списання - списання ОСОБА_5 з рахунків клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється ОСОБА_5 у порядку, передбаченому у договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Згідно з п.26.1 ст. 26 Закону платник при укладенні договорів із ОСОБА_5 має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Згідно з п.6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21.01.2004р. №22, якщо кредитором за договором є ОСОБА_6, що обслуговує платника, то право цього ОСОБА_5 на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна ОСОБА_5 для списання ним коштів з рахунку платника.

Згідно із ч.1 ст.1073 ЦК України в разі безпідставного списання грошових коштів ОСОБА_5 з рахунка клієнта або порушення ОСОБА_5 розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка ОСОБА_6 повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ст.22, 23 ЦК України особа має право на відшкодування збитків (матеріальної шкоди) та моральної шкоди внаслідок порушення її прав.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, а також у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства у спосіб, визначений законом.

Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства, повно, всебічно та обєктивно зясувавши обставини справи та оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозвязку і достатності, належності та допустимості, суд вважає безпідставними доводи позивача ОСОБА_3 та його представника про незаконність списання грошових коштів з його карткового рахунку на користь відповідача в рахунок погашення кредитної заборгованості.

При цьому, суд виходить з того, що між сторонами склалися договірні правовідносини, які регулюються зобов'язальним правом, умовами Договору комплексного банківського обслуговування, якими передбачена безумовна згода позивача ОСОБА_3 на списання ОСОБА_5 коштів з його карткового рахунку, відкритого у ПАТ «ПУМБ», зокрема, з метою погашення заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається зі змісту Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «ПУМБ», сторони передбачили усі істотні умови цього Договору відповідно до вимог чинного законодавства та інших нормативно-правових актів і дійшли згоди щодо них, що підтвердили підписанням Договору банківського обслуговування.

Вказане свідчить також про те, що сторони розуміли зміст умов договору, свої права та обовязки, наслідки їх невиконання.

Суд враховує, що позивач ОСОБА_3 при укладенні Договору банківського рахунку мав можливість детально ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від його укладання договору, проте договір був ним підписаний, що сторонами в судовому засіданні не заперечувалось, тому ці обставини відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доведенню іншими належними та допустимими засобами доказування.

Отже, виходячи з вимог ст.638, 1066 ЦК України Договір банківського обслуговування від 03.05.2012р. є укладеним, чинним і таким, що підлягає обовязковому виконанню.

Крім того, суд враховує і те, що факт звернення ОСОБА_3 до ПАТ «ОСОБА_6 Капітал», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», з приводу отримання кредиту, факт укладання кредитного договору №GP-2255521 від 08.12.2010р., факт наявності заборгованості за ним, її розмір також не оспорюється сторонами, у звязку з чим відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини також не підлягають доказуванню.

Таким чином, оскільки укладений між сторонами Договір банківського обслуговування містив узгоджену сторонами умову про договірне списання коштів з карткового рахунку клієнта, відкритого в ОСОБА_5, на загальну суму здійснених операцій з використанням картки та/або її реквізитів, в т.ч. заборгованості за кредитними договорами позивача, беручи до уваги, що наявність такої заборгованості позивачем не оспорюється, суд вважає, що дії відповідача щодо списання 22.06.2017р. з карткового рахунку ОСОБА_3 в ПАТ «ПУМБ» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №GP-2255521 від 08.12.2010р. грошових коштів в сумі 2050,16 грн. є правомірними. Вказані дії жодним чином не порушують прав позивача як споживача банківських послуг.

Доводи представника позивача щодо неправомірності списання коштів з рахунку позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитом через сплив строку позовної давності за вимогами про повернення заборгованості за зазначеним кредитним договором, суд вважає безпідставними, виходячи з такого.

Так, згідно з ст.256, 257 та ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Таким чином, позовна давність пов'язується із судовим захистом суб'єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити захист належного їй цивільного права.

При цьому, діюче цивільне законодавство України не визнає сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов'язання. Так, згідно ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ст.599), переданням відступного (ст.600), зарахуванням (ст.601), за домовленістю сторін (ст.604), прощенням боргу (ст.605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст.606), неможливістю виконання (ст.607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (ст.608,609).

Крім того, згідно з ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії.

Суд також враховує, що встановлена п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» заборона вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, також не припиняє зобовязань, а є лише обмеженням позикодавця у праві предявляти такі вимоги. Під вимогою слід розуміти запит про добровільну або примусову реалізацію права (інтересу), для задоволення якого необхідні дії зобовязаної особи, суду, або іншого органу, уповноваженого на примусові дії, спрямовані на захист такого права.

Договірне списання коштів з рахунку позивача не є вимогою банку. У даному випадку кредитор безпосередньо вчиняє дії, передбачені умовами договору і така самостійна реалізація права не може бути обмежена у будь-який спосіб, крім зміни умов договору.

Списання коштів з рахунку на підставі договору також не є стягненням, оскільки умови договору про таке списання є волевиявленням сторін, а не примусовою дією.

Незважаючи на те, що на теперішній час позивач змінив субєктивне ставлення до умов договору в частині списання коштів з його рахунків, на які він добровільно погодився під час отримання кредиту та відкриття банківського рахунку, це не є підставою для визнання дій ОСОБА_5 по списанню коштів протиправними, оскільки відповідні зміни до договору банківського обслуговування внесені сторонами за взаємною згодою не були, а одностороння зміна умов договору не допускається.

В даному випадку ОСОБА_6 діяв згідно умов укладеного між сторонами договору та вимог чинного законодавства, доказів на підтвердження незаконності дій відповідача суду не надано, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення списаних 22.06.2017р. з банківського рахунку позивача грошових коштів в сумі 2050,16грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також моральної шкоди в сумі 1000,00грн.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити повністю.

Згідно з ч.6 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі ухвали Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.07.2017р. за заявою позивача ОСОБА_3 були застосовані заходи забезпечення його позову шляхом заборони ПАТ «ПУМБ» вчиняти дії щодо списання грошових коштів з рахунку №4127, відкритого на імя ОСОБА_3

У зв'язку з тим, що в задоволенні позову ОСОБА_3 даним судовим рішенням відмовлено, суд вважає необхідним скасувати раніше застосовані заходи забезпечення позову.

Керуючись ст.3,6,15,16,22,23,252-267,525,526,598, 627,628,631,638,1066,1071,1073 ЦК України, Законом України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», Законом України «Про захист прав споживачів», Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою НБУ від 21.01.2004р. №22, ст.3,4,10,11,57-61,88,154,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4» про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити повністю.

Заходи забезпечення позову у вигляді заборони ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» вчиняти дії щодо списання грошових коштів з рахунку №4127, відкритого на імя ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, - скасувати.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 15.09.2017р.

Суддя Н.А.Мурашова

14.09.2017