Справа № 1023/2018/12 Головуючий у І інстанції Орел А. С.
Провадження № 22-ц/780/4409/17 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 58 14.09.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 10 липня 2017 року за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 10 липня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування постановленої ухвали зазначено, що постановою державного виконавця від 15 лютого 2017 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, пред'явленого стягувачем в межах встановленого законом строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виходячи з викладеного, заява боржника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, безпідставна і задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість зазначеного судового рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права при її постановленні.

Просить ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 10 липня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, виконавчий лист №1023/2018/12, виданий Славутицьким міським судом Київської області, надійшов 21 листопада 2013 року до Васильківського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області і того ж дня державним виконавцем відкрито виконавче провадження ( а.с. 140, 173-176 ).

Постановою державного виконавця від 26 січня 2016 року виконавчий документ повернуто стягувачеві з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» ( а.с. 177 ).

20 січня 2017 року стягувачем повторно пред'явлено до виконання виконавчий лист №1023/2018/12, виданий Славутицьким міським судом Київської області ( а.с. 178-179, 180 ).

Постановою державного виконавця Васильківського МРДВС ГТУЮ в Київській області від 15 лютого 2017 року повторно відкрито виконавче провадження, на переконання апеляційного суду, обгрунтовано ( а.с. 181-182 ).

Такий висновок, з огляду на наведене, грунтується наступник.

За ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року виконавчі листи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, який обчислюється з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII.

Згідно п. 5 Перехідних положень цього Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох місяців.

Згідно ч. 3 ст. 23 цього Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Враховуючи зазначене, на переконання апеляційного суду, місцевий суд вірно дійшов до висновку, що строк пред'явлення виконавчого документа до виконання не пропущено, оскільки він переривався.

Разом з цим, суд другої інстанціївважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 125 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Крім цього, у виконавчому листі має бути зазначений строк пред'явлення його до виконання згідно положень п. 6 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року, однак, у ньому зазначений термін пред'явлення до 06 травня 2014 року відповідно до положень ст. 251 ЦК України.

Зазначена обставина, з точки зору суду другої інстанції, є підставою для звернення до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі, а не визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Будь-яких інших доказів на підтвердження заявлених вимог заявник не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, постановляючи ухвалу з цього приводу, суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, повністю дотримався вимог ст. 369 ЦПК України та правильно прийшов до висновку про необґрунтованість заявлених вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість зазначеного судового рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права при постановленні ухвали, зокрема, ст. 369 ЦПК України, і цивільних прав та інтересів апелянта, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції.

За таких обставин, постановлена ухвала не підлягає скасуванню згідно положень п. 1 ст. 312 ЦПК України, т.я. вона постановлена з додержанням вимог закону.

При цьому, інші обставини, зазначені в апеляції, зокрема, про те, що виконавчий лист пред'явлений до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання, про відсутність в матеріалах виконавчого провадження постанови про повернення виконавчого листа стягувачеві, на переконання апеляційного суду, не слугують підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки, повністю спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 10 липня 2017 року за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба