Провадження № 2/127/4219/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

11 вересня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді Ан О.В.

за участю секретаря Мельника А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що шлюб між сторонами було зареєстровано 30.01.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, про в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 132. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що на протязі подружнього життя у сторін виникали сварки та сперечки, так як вони не розуміли один одного, через різні погляди на життя, шлюб, сім'ю та виховання дітей. Постійні скандали призвели до того, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. На даний час сторони понад рік проживають окремо. У разі розірвання шлюбу, діти будуть проживати разом з матір'ю, спір про поділ майна у сторін відсутній. У зв'язку з вище викладеним ОСОБА_1 просить розірвати шлюб укладений з ОСОБА_2, та стягнути з нього понесені судові витрати.

Позивач до судового засідання не прибула, але подала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило.

За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого порядку вирішення спору.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.01.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 ( на 3 а.с. )

Причиною розладу в сім'ї стали різні характери і погляди на сімейне життя, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін та їхнім дітям.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя ( ч.1 ст.110 СК України ).

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивачка наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з 640,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.3, 6, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223, 224 ЦПК України, на підставі ст.ст.24, 105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, про в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 132.

Прізвище позивача ОСОБА_1 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1 640,00 грн. ( шістсот сорок гривень 00 коп. ) судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено через Вінницький міський суд Вінницької області до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з моменту винесення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: