АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Гальонкіна С.А. Кузнецової О.Ю.

при секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» - ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2017 року

в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначав, що 25.10.2012 року в Октябрському районі м. Полтави сталася дорожньо транспортна пригода внаслідок якої з вини водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3 було пошкоджено застрахований за договором добровільного страхування транспортних засобів у АТ «СК «АХА Страхування», транспортний засіб «Geеlу», д/н НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4 (далі Страхувальник) на праві приватної власності.

Внаслідок ДТП застрахованому автомобілю «Geеlу», заподіяно технічні ушкодження вартість яких визначена в сумі 60238 грн. 36 коп., та вказана сума була виплачена ОСОБА_4 згідно договору страхування.

У відповідності з вимогами ст. 993 та ст. 1191 ЦК України прохали стягнути вказану суму з відповідача.

Заочним Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави Полтавської області від 23 червня 2015 року позовні вимоги було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» виплачену суму страхового відшкодування у розмірі 60238 гривень 36 копійок, судові витрати у справі в сумі 602 гривні 38 копійок, а всього стягнуто грошові кошти в сумі 60840 гривень 74 копійок.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 9 листопада 2017 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» відмовлено.

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» прохало рішення суду скасувати та постановити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апелянт вказував, що рішення місцевого суду постановлено всупереч вимог матеріального та процесуального права при неповно зясованих обставинах справи. Вказував, що ними надано докази, які свідчать про винність виключно відповідача в даному ДТП, та що розмір заподіяних збитків належним чином доведено.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, врахувавши доводи та заперечення сторін у справі, колегія суддів приходить до висновку про задоволення скарги.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено, що винуватцем ДТП є лише відповідач у справі, не визначено ступінь вини осіб у скоєному ДТП та не вірно визначено розмір заподіяних збитків.

Однак висновок місцевого суду зроблений всупереч вимог матеріального та процесуального права.

За положеннями ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний звязок між ними, а також вину заподіювана шкоди.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Такими законами, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобовязання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобовязанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обовязків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобовязання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обовязок з відшкодування шкоди не виконала.

(Правова позиція ВСУ в справі № 6-2809цс 15)

Згідно з вимогами ст. 11,57-66 ,212 ЦПК України особа, яка бере участь в справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що сторонам належним чином було розяснено їх процесуальні права, попереджено про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій та цими правами сторони розпорядилися диспозитивно.

При розгляді справи суд виступає незалежним та неупередженим і не віддає перевагу жодній із сторін процесу (вимоги ст. 6 Європейської конвенції, в тому числі і щодо розяснення сторонам процесуальних наслідків вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 25.10.2012 року керуючи автомобілем НОМЕР_3, по вул. К. Шосе від вул. Серьогіна в напрямку вул. 23 Вересня в м. Полтава, на регульованому нерівнозначному перехресті вулиць К. Шосе 23 Вересня, виїхав на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, яким керував водій ОСОБА_4С, який рухався в зустрічному напрямку.

Згідно з постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 14 грудня 2012 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 23.12.2015 року винуватцем даної ДТП є саме відповідач ОСОБА_3 При розгляді адміністративної справи колегією суддів апеляційного суду Полтавської області було призначено комплексну судово - авто технічну та транспортно-трасологічну експертизу, результати якої було враховано апеляційним судом при розгляді адміністративної справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце ДТП та чи сталася вона з вини відповідача. При цьому така постанова суду є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України (п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Таким чином доводи ОСОБА_3 про те, що не лише він винуватий в ДТП, а й водій ОСОБА_4 є неспроможними. Висновки місцевого суду, про недоведеність лише вини відповідача у ДТП, є неправильними.

Невірними є висновки місцевого суду і в частині визначення розміру заподіяних збитків.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності з договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 51-а/12 п від 19 квітня 2012 року ОСОБА_4 застрахував транспортний засіб у позивача в даній справі - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування».

Дана дорожньо транспортна пригода була визнана страховим випадком, та у відповідності з висновком експертного авто -товарознавчого дослідження № 16-10 від 29 жовтня 2012 року розмір збитків було визначено в розмірі 60238 грн. 36 коп., які страховик виплатив ОСОБА_4

Заперечуючи проти розміру заподіяної шкоди, в ході судового розгляду справі відповідачем ОСОБА_3 не надано, належних, допустимих доказів на підтвердження неспроможності, чи неточності вказаного письмового доказу у справі (клопотання про призначення експертизи не заявлялося, інші письмові висновки до суду не подавалися)

За таких обставин жодних підстав у місцевого суду для висновку про недоведеність розміру заподіяної шкоди не було.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування судового рішення та постановлення у справі нового рішення про задоволення позовних вимог. Позивачем належним чином доведено підстави для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди: наявність самої шкоди, її розміру, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний звязок між ними, а також вину заподіювана шкоди.

Стягненню на користь позивача підлягають і судові витрати у справі, сплачені розміри судового збору при розгляді справи в місцевому та апеляційному суді.

Керуючись ст. 303, 307, ч.3,4 ст. 309, 319, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2017 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» виплачену суму страхового відшкодування у розмірі 60238 гривень 36 копійок, судові витрати по справі у сумі 1264 гривні 76 копійок.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти діб шляхом подачі касаційної скарги до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді : /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Полтавської області _________ П.С. Абрамов