Справа № 185/3651/17
Провадження № 2/185/2569/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого- судді Палюх Т. Д., при секретарі Федосімовій Ю.Д., розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 05.05.2017року звернулась до суду із позовом, в обгрунтування якого зазначила, що вона є власником житлового будинку № 85 по вулиці Молодіжній в м. Павлограді Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за за заповітом від 25.06.2005року, виданого нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, зареєстрованого у реєстрі за № 1-2388. Право власності позивача 30 червня 2005 року зареєстроване в КП "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентарізації".

13.04.2009року з її згоди у будинку була зареєстрована та стала проживати дружина її сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач у справі.

Після смерті сина відповідачка з 05 лютого 2016року припинила проживання у вищевказаному житловому будинку та переїхала на постійне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, але обов"язок зареєструватись на новому місці проживання не виконує. Будь-яких домовленостей між сторонами щодо користування будинком відсутні. Реєстрація відповідача в будинку позивача порушує її право володіння, користування та розпорядження свої майном на власний розсуд. Тому позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком № 85 по вулиці Молодіжній в м. Павлограді Дніпропетровської області

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Від заявленого нею у позовній заяві клопотання про допит свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивач відмовилась, вважає, що допит свідків не потрібен, оскільки на її думку, в матеріалах справи достатньо доказів. Суду пояснила, що після смерті сина ОСОБА_6 відповідачка з двома дітьми - ОСОБА_7, 2009року народження, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, продовжували проживати в її будинку. З лютого 2016року відповідач стала проживати з іншим чоловіком у орендованій квартирі, внуки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ще приходили та знаходились у будинку позивача, а у серпні 2016року відповідачка з цивільним чоловіком та дітьми переїхали на інше місце проживання до Кіровоградської області. В добровільному порядку відповідач не знімається з реєстрації з вказаного житлового будинку. Це заважає позивачу оформити субсидію.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, суду пояснила, що її чоловік ОСОБА_8 помер 11.08.2014року. Вона ще продовжувала проживати з дітьми в будинку позивача, згодом зустріла ОСОБА_9, з яким створила сім"ю. Позивач цього не сприйняла, тому вони спочатку проживали з ОСОБА_9 в Павлограді на квартирі, яку орендували, а в будинок по вулиці Молодіжній, 85, вона неодноразово приходила, оскільки там залишалися її речі, знаходились її діти, які перебували то з нею, то з бабою ОСОБА_10 Врешті у серпні 2016 року вона звільнилась з роботи з Павлоградського заводу технологічного обладнання і 02.08.2016року переїхала з дітьми та цивільним чоловіком ОСОБА_9 до його батьків за адресою: Кіровоградська область, Олександрівський район, с. Красносілка, вул. Миру, 3. 23.01.2017року в них народилась спільна дитина - ОСОБА_11. За даною адресою зареєстровано шестеро осіб, тому вона не має можливості там зареєструвати своє місце проживання. Вони з чоловіком планують через деякий час придбати будинок і тоді вона зніметься з реєстрації. Вона неодноразово пропонувала позивачу для оформлення субсидії узяти в неї довідку про склад сім"ї, якою засвідчено той факт, що вона та її діти фактично проживають не за адресою реєстрації, в тому числі пропонує це в судовому засіданні.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка є власницею будинку № 85 по вулиці Молодіжній в м.Павлограді Дніпропетровської області( а.с.5-6).

В даному будинку разом з нею зареєстровані, але з не проживають колишня невістка ОСОБА_2 - відповідач у справі, та внуки ОСОБА_7., ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується довідкою, виданою головою квартального комітету № 60 м. Павлограда ОСОБА_13 У довідці вказана дата, з якої відповідач та її діти не проживають у вказаному будинку - 05.02.2016року( а.с.7).

Згідно акту від 22.04.2017року, складеним головою квартального комітету № 60 м. Павлограда ОСОБА_13, сусідами ОСОБА_4 та ОСОБА_14, та підписаним позивачем ОСОБА_10, відповідач в житловому будинку № 85 по вулиці Молодіжна в м. Павлограді Дніпропетровської області не проживає з 05.02.2016року по теперешній час.( а.с.8).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає без реєстрації за адресою Кіровоградська область, Олександрівський район, с. Красносілка, вул. Миру, буд.3, що підтверджується довідкою Красносілківської сільської ради від 28.04.2017року ( а.с.19).

Судом встановлено, що відповідачка була зареєстрована в квартирі позивача, як невістка, тобто член сім'ї.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2. Листі Верховного Суду України від 26 травня 2001 року про викладення правових позицій щодо розгляду судами окремих категорій судових справ викладено особливості застосування норм матеріального та процесуального права при розгляді цивільних справ про визнання особою такою, що втратила право на користування житлом та виселення. Так, початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Однак повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності.

Відповідно до п. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

В судовому засіданні сторони підтвердили, що у період з 05.02.2016 року і по 01 серпня 2016 року відповідач проживала і працювала в місті Павлограді, і приходила в спірний будинок, оскільки там залишалися її речі, перебували її діти.

Цей факт підтверджується оглядом в судовому засіданні трудової книжки відповідача, в якій є запис за № 7 про її звільнення 01.08.2016року з ТОВ "Павлоградський завод технологічного обладання"за п.1 ст.36 КЗпП України, копія запису додана до матеріалів справи( а.с.20).

Оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не підтвердився факт відсутності відповідача в спірному будинку понад один рік, оскільки, як встановлено судом, вона переїхала на інше місце проживання у серпні 2016року.

Суд критично оцінює надані позивачем довідку та акт, видані головою квартального комітету № 60 м. Павлограда ОСОБА_13В.( а.с.7-8), вважає їх в частині вказаної в них дати повної відсутності відповідача в будинку з 05.02.2016року недостатнім доказом, оскільки іншими доказами вказана дата не підтверджується. Тому суд не виключає, що дата 05.02.2016року вказана в цих документах зі слів позивача.

Керуючись ст.ст. 10,11,88, 212-215,218 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. Д. Палюх