У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ ЄвграфоваЄ.П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 01 червня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення державного виконавця,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову від 16 вересня 2016 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-1192/11 від 29 січня 2014 року, який видано на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2013 року, що набуло чинності 25 квітня 2013 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми боргу у розмірі 3 106 809 грн 26 коп.

Зазначав, що стягувачем пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, а заяву про пред'явлення виконавчого листа подано особою без підтвердження його повноважень на вчинення цих дій. При цьому заявник виходив з того, що після попереднього повернення виконавчого листа стягувачеві, цей строк, що складає один рік, має поновлюватись, а не встановлюватись заново.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 01 червня 2017 року, у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані ухвали та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження постановою від 16 вересня 2016 року відповідають вимогам ст. ст. 22, 23 Закону України «Про виконавче провадження», тобто з додержанням строків пред'явлення виконавчого документу до виконання, та вчинені відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав відкриття виконавчого провадження.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки суду першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 01 червня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення державного виконавця відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних і

кримінальних справ Є.П.Євграфова