Номер провадження: 22-ц/785/29/17Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

18.08.2016 року публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 «Приватбанк» (далі-Банк) звернулось із позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 21 594,86 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що 30.11.2011 року між Банком і відповідачем укладено договір б/н (далі-договір), за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При цьому, відповідач надав згоду, що підписана ним заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами Банку, які викладені на банківському сайті позивача складає між відповідачем і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Під час укладення угоди сторони договору виходили з того, що має місце договір приєднання, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 свої зобовязання виконав, надавши відповідачу кредит, а відповідач не надав Банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, ОСОБА_3 просив позов задовольнити.

Представник Банка не приймав участі у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Відповідач у суді першої інстанції позов визнав частково, подав заяву про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення неустойки, зазначивши, що черговий платіж прострочено з 15.01.2013 року, крім того, ОСОБА_3 без його згоди та повідомлення самостійно вдвічі підняв процентну ставку за прострочення зобовязання.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 12.12.2016 року позов задоволено частково: суд стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 876,09 гривень і судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 378 гривень. У стягненні неустойки у вигляді штрафів відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, незастосування судом строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості, не встановлення судом граничного строку дії картки.

Рішення суду у частині відмови у позові про стягнення неустойки у вигляді штрафів, у встановленому законом порядку, не оскаржено.

У засіданні колегії суддів: представник відповідача скаргу підтримав; представник Банка скаргу не визнала.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд постановив рішення із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за договором, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, яка складається із заборгованості за кредитом, процентами, пені й штрафів (а.с.3,4).

Суд, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково у частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами та пенею виходив з того, що між сторонами існують зобовязання, у звязку неналежним виконання відповідачем своїх зобовязань має місце заборгованість по кредиту у розмірі 1 450,78 гривень. Крім того, через те, що ОСОБА_3 нарахував подвійні проценти, не повідомивши про це відповідача, розмір процентів підлягає зменшенню до 14 425,22 гривень, а пеня, з врахуванням строку позовної давності, підлягає зменшенню до 1 000 гривень (а.с.117-121).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.11.2011 року між Банком і відповідачем укладено договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7,7 зворот-34).

Договір укладено шляхом підписання Заяви позичальника, в якій зазначено, що позичальник згоден з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком Договір надання банківських послуг. Позичальник ознайомився і згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які надані йому для ознайомлення у письмову вигляді. Умови і Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанка www.privatbank.ua, позичальник зобовязався виконувати Умови і Правила надання банківських послуг, а також регулярно знайомитись з їхніми змінами на сайті ПриватБанка (а.с.7, 7 зворот, 152,152 зворот).

При укладені зазначеного договору сторони виходили з вимог ст. 634 ч.1 ЦК України (договір приєднання), відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору у цілому. При цьому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Старт карткового рахунку проведено 30.11.2011 року, а кредитний ліміт до 1 500 гривень встановлено 16.05.2012 року (а.с.62).

У звязку із неналежним виконанням позичальником умов договору ( з 31.12.2012 року), станом на 30.06.2016 року у відповідача утворилась заборгованість з погашення кредиту та відсотків, крім того, ОСОБА_3 нарахував пеню і штрафи за порушення умов зобовязання (а.с. 5,6,144).

Строк дії картки № 4149 4377 1420 9705, яка була видана відповідачу на виконання

умов договору від 30.11.2011 року, встановлений до 31.07.2015 року (а.с.145).

Суд, приймаючи рішення про задоволення позову частково і стягуючи заборгованість

за кредитом та процентами, а також пеню виходив з того, що ОСОБА_3, належними та допустимими доказами довів те, що між сторонами у письмовій формі укладено кредитний договір.

Зважаючи на те, що правочин за змістом і формою відповідає вимогам ст. ст. 626, 628, 634, 638, 1055 ЦК України, відповідач порушив умови зобовязання і допустив заборгованість, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення заборгованості за кредитом, процентами та пенею.

Доводи відповідача у скарзі про те, що: суду не надано доказів про строк дії платіжної картки; у суді першої інстанції подано заяву про застосування строку позовної давності і кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув не заслуговують на увагу з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції, за клопотанням представника відповідача, витребував відомості щодо строку дії платіжної картки (а.с.139-141) і за повідомленням Банка від 19.04.2017 року, строк дії картки № 4149 4377 1420 9705, яка була видана відповідачу на виконання умов договору від 30.11.2011 року, встановлений до 31.07.2015 року(а.с.145).

Та обставина, що суд першої інстанції не витребував такі відомості, не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду.

В суді першої інстанції відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності лише до вимог про стягнення неустойки (пені,штрафу), а.с.105,106.

При цьому, суд, вирішуючи питання про стягнення пені, виходив із заяви про застосування строку позовної давності і розмір пені визначив виходячи з меж позовної давності (а.с.120).

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Доводи представника відповідача у засіданні колегії суддів про відсутність підстав, зокрема, для стягнення заборгованості за кредитом та процентами із посиланням на правову позицію Верховного Суду України від 11.02.2015 року і правовий висновок від 22.03.2017 року, а також на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.05.2017 року та від 17.05.2017 року по аналогічній категорії справ не можуть бути прийняті до уваги.

Правова позиція Верховного суду України від 11.02.2015 року у справі №6-240цс14 стосувалась підстав збільшення строків позовної давності, а у справі №6-2320цс16 від 22.03.2017 року доказів підписання Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які разом складають між сторонами кредитно-заставний договір.

Разом з тим, Верховний Суд України у справі №6-2320цс16 дійшов висновку про обґрунтованість висновків судів щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь Банка заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом.

Висновки в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.05.2017 року та від 17.05.2017 року стосуються лише конкретних справ, і, у розумінні ст. 360-7 ЦПК України, не є обовязковими.

Колегія суддів погоджується у даному випадку, що відповідач письмово підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява позичальника разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком Договір надання банківських послуг, щопідтверджується підписом відповідача на заяві.

Беручи до уваги, що між сторонами фактично укладено кредитний договір з дотриманням письмової форми (ст. 1055 ЦК України), при укладені договору сторони виходили з вимог ст. 634 ч.1 ЦК України (договір приєднання), зміст правочину зафіксований в одному документі і підписаний сторонами (ст. 207 ЦК України), договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України), зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України), при цьому відповідач письмово підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява позичальника разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком Договір надання банківських послуг, щопідтверджується підписом відповідача на заяві, відсутні правові підстави для ствердження у даному випадку про не укладення правочину між Банком та відповідачем.

Факт укладення правочину, отримання грошових коштів у кредит, користування кредитними коштами в період з 2011 року по 2013 рік, часткове погашення кредиту у зазначений період підтверджується належними та допустимими доказами і не заперечувалось відповідачем.

У встановленому законом порядку договір між сторонами не розірвано і не визнано недійсним, зокрема з підстав того, що позичальника не ознайомлено і він не погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банка, які, згідно заяви, надавались йому для ознайомлення у письмову вигляді, а також, що ОСОБА_3 не попереджав його письмово про те, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанка www.privatbank.ua, і позичальник зобовязувався виконувати Умови й Правила надання банківських послуг, а також регулярно знайомитись з їхніми змінами на сайті ПриватБанка (а.с.7 зворот, 152 зворот).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову частково, рішення суду відповідає вимогам закону, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_4

ОСОБА_5