Номер провадження 2/754/453/17
Справа №754/8022/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне рішення суду виготовлено 07 липня 2017 року)

03 липня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Грегуль О.В.

при секретарі - Сивенко В.В.

розглянувши у відкритому судому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: ОСОБА_2, про визнання кредитного договору та іпотечного договору припиненими,

ВСТАНОВИВ:

16.06.2016 року до суду надійшов вищевказаний первісний позов, вимоги якого уточнювались у процесі розгляду справи і в якому позивач просив визнати припиненим договір про відкриття кредитної лінії № 360-07-Ил від 23.05.2007 року, укладений між ним і ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та додаткові угоди до нього, а також, просив визнати припиненим іпотечний договір від 23.05.2007 року № 832, укладений між ним і ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на те, що його зобов'язання перед відповідачем за зазначеними договорами мають бути припинені, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

У судовому засіданні позивач зі своїм представником, позов підтримали і просили про його задоволення.

Представник відповідача позов не визнав і посилаючись на його безпідставність, просив відмовити в задоволенні позову.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, надіславши заяву з проханням розглядати справу за її відсутності.

Позивач та представники сторін не заперечували проти розгляду справи по суті за відсутності третьої особи по справі.

З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті за відсутності третьої особи по справі.

Вислухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Попереднє найменування відповідача було ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», проти чого ніхто не заперечував у судовому засіданні.

23.05.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем, укладено договір про відкриття кредитної лінії № 360-07-Ил, за умовами якого позивачу було відкрито кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в розмірі: 120000 доларів США зі сплатою процентів на строк до 20.05.2022 року. Кредитні грошові кошти позивач зобов'язався повертати разом із процентами щомісячними платежами.

23.05.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем, укладено іпотечний договір у забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за договором про відкриття кредитної лінії № 360-07-Ил від 23.05.2007 року.

04.11.2014 року між відповідачем і третьою особою, укладено договір-заяву № 300937/68031/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті в сумі: 100000 доларів США на строк з 04.11.2014 року по 09.11.2015 року.

11.08.2015 року третя особа звернулась до відповідача із заявою про дострокове повернення вкладу.

17.08.2015 року між позивачем та третьою особою, укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за договором-заявою № 300937/68031/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті від 04.11.2014 року.

17.08.2015 року третя особа звернулась до відповідача із повідомленням про відступлення права вимоги.

17.11.2016 року між позивачем і третьою особою, укладена додаткова угода до договору про відступлення права вимоги.

31.08.2015 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням-заявою про відступлення права вимоги та зарахування зустрічних вимог, в якій позивач заявив про припинення своїх зобов'язань перед відповідачем за кредитом, посилаючись на те, що в нього перед відповідачем є заборгованість по кредиту в сумі: 62558,51 доларів США, а у відповідача перед ним є заборгованість в сумі: 100000 доларів США, тому на підставі ст. 601 ЦК України, його зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог і відповідач має сплатити йому: 37441,49 доларів США.

Листом відповідача від 15.09.2015 року, позивачу відмовлено в припиненні його кредитних зобов'язань, шляхом зарахування зустрічних вимог.

Згідно зі ст. 598 ЦК України, 1. Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 2. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. 3. Особливості припинення зобов'язань за договорами купівлі-продажу цінних паперів, укладених на фондовій біржі, встановлюються законодавством. 4. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобов'язань на певних підставах не допускається.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, 1. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 600 ЦК України, 1. Зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Згідно зі ст. 601 ЦК України, 1. Зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. 2. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

На час звернення позивача до відповідача із повідомленням-заявою про відступлення права вимоги та зарахування зустрічних вимог, строк виконання позивачем своїх зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії № 360-07-Ил від 23.05.2007 року, ще не настав, оскільки цей договір діє до 20.05.2022 року.

На час вирішення даного спору судом, позивач зі своїм представником, не надали суду доказів, що відповідач заявив до позивача вимоги про дострокове виконання останнім своїх зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії № 360-07-Ил від 23.05.2007 року.

Тому, вирішення питання про зарахування зустрічних вимог, це в даному конкретному випадку, право відповідача, а не обов'язок.

З урахуванням викладеного, правові підстави для задоволення позову відсутні.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Оскільки позов не задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем по даній справі судові витрати, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4-11, 209, 213-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати по справі, покласти на ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: