Справа № 361/8226/15-ц Головуючий у І інстанції Селезньова Т. В.
Провадження № 22-ц/780/2448/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 32 15.06.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Мережко М.В.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Київської області, Державної казначейської служби України про визнання фактів порушення конституційних прав державою Україна в особі органів прокуратури при провадженні кримінальної справи, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував наступним:

Прокурором міжрайонної Броварської прокуратури ОСОБА_3 30 вересня 1997 року було порушено кримінальну справу № 57-720 щодо посадових осіб АТ «Українська інвестиційна компанія «Приватна справа» за ст.143, ч.1 ст.148-8 КК України, розслідування якої було доручено слідчому відділу Броварського РВ ГУ МВС України в Київській області. В подальшому склад злочинів був перекваліфікований на ч.4 ст. 190, ч.1 ст.223 КК України (2001р.). В ході розслідування було встановлено, що посадові особи вказаного товариства ошукали близько мільйона громадян, шахрайським шляхом заволодівши їх грошовими коштами та іншими цінностями. В тому числі і позивач, довіряючи даному товариству, вклав свої трудові заощадження і майнові права, бажаючи захистити свої гроші від інфляції. Наприкінці 1997 року АТ «Українська інвестиційна компанія «Приватна справа» зникло, залишивши своїх інвесторів, в тому числі позивача, з неіснуючими на біржовому і фінансовому ринках акціями компанії. За таких умов позивач вважав себе поряд з іншими громадянами потерпілим від даних злочинів. На думку позивача бездіяльність і саботаж розслідування полягав у таких обставинах: основний підозрюваний ОСОБА_4 ні разу не викликався і не допитувався слідчими, хоча його місце знаходження було відоме; не притягнені винні особи до відповідальності. Всі прийняті слідчим органом постанови позивач вважає незаконними. Слідчі неодноразово закривали провадження у кримінальній справі. Вказував, що прокуратура не вживала заходів до належного розслідування даної кримінальної справи і протягом багатьох років не захищала і порушувала права потерпілих, підтримувала незаконні дії слідчих органів, без законних підстав неодноразово направляла справу до суду для закриття провадження в ній та оскаржувала в апеляційному порядку постанови суду про відмову у закритті такого провадження, чим допускала протиправні дії з свого боку. На підтвердження незаконності дій і бездіяльності відповідача позивач послався на постанову апеляційного суду від 18 квітня 2012року та на постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2012року і від 01 серпня 2012року, якими суд відмовляв прокурору у закритті провадження в даній кримінальній справі.

Позивач вважає, що при провадженні кримінальної справи № 57-720 він був позбавлений можливості оскаржувати постанови слідчого, бездіяльність слідчих і прокурорів, оскільки жодних повідомлень від слідчих органів і від прокуратури він як потерпілий не отримував. Вважає, що внаслідок недбалості і неналежного розслідування кримінальної справи та внаслідок неналежного контролю за досудовим розслідуванням кримінальної справи з боку прокуратури, його права як потерпілого від злочину порушені, а він позбавлений можливості захистити свої права як потерпілий у кримінальному провадженні протягом тривалого часу. Чисельні порушення правоохоронними органами і прокуратурою його прав, відсутність об'єктивного розслідування і контролю за розслідуванням з боку прокуратури завдали позивачу моральної шкоди, яка полягає у втраті грошових коштів, у душевних стражданнях, які він зазнав у зв'язку з неповагою правоохоронних органів і прокуратури до його конституційних прав. Також позивачу було завдано шкоду здоровю, погіршився його моральний стан, самопочуття, почалось прогресуюче старіння, виникла необхідність лікуватись, зокрема виникли хвороби зору.

У звязку з наведеним позивач просив суд визнати факт порушення його конституційних прав Державою Україна в особі Броварської міжрайонної (місцевої) прокуратури Київської області при провадженні кримінальної справи №57-720, в якій він є потерпілим, стягнути з відповідача 73320,00 грн. за завдану йому моральну шкоду та зазначити строк, протягом якого сума морального відшкодування буде йому сплачена.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним доказам у справі. Зазначає, що були порушені його конституційні права та завдано моральних страждань. Крім того вказує, що судом першої інстанції проігноровано доводи його позовної заяви та ухвалено протиправне рішення. За таких умов вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону, є усі підстави для стягнення з відповідачів на його користь моральної шкоди.

Прокуратура Київської області подала до суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначила, що досудове розслідування вказаної кримінальної справи проводилось на належному рівні, з дотриманням вимог чинного законодавства, правові підстави для стягнення морального відшкодування на користь позивача відсутні, а тому просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем його вимог, відсутності законних підстав для задоволення позову.

Згідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. При цьому нормативний акт, який би врегульовував випадки, умови та порядок такого відшкодування, на даний час не прийнятий. Окрім того, в судовому засіданні було встановлено, що остання постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 26.01.2016 р. була скасована прокурором Броварської місцевої прокуратури, і на даний час поновлено розслідування кримінального провадження, в якому позивач має статус потерпілого. За таких умов підстави для ухвалення рішення про відшкодування потерпілому завданої злочином шкоди в порядку ст. 1177 ЦК України на даний час відсутні.

Ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За таких умов має бути встановлено наявність шкоди, протиправність дій (бездіяльності) заподіювача шкоди та причинно-наслідковий звязок між такими діями та шкодою.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обовязок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_2 посилався на неналежне ведення розслідування посадовими особами кримінальної справи і порушення прав позивача у межах кримінального провадження, а також на відсутність належного контролю за проведенням досудового розслідування у даному кримінальному провадженні з боку прокуратури.

Питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування віднесене до порядку кримінального судочинства. Зокрема ч. 1 ст. 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду. За таких умов суд в рамках цивільного судочинства не може давати оцінку неправомірності дій чи бездіяльності як слідчого або слідчого органу, так і прокуратури чи конкретної посадової особи прокуратури при проведенні досудового розслідування. Незаконність дій вказаних осіб/органів має бути доведена стороною по справі.

В ході розгляду справи позивачем на доведення своїх вимог не було представлено відповідних судових рішень або рішень інших уповноважених органів щодо встановлення протиправності дій/бездіяльності прокуратури в рамках згаданого вище кримінального провадження, які б обґрунтовували позовні вимоги ОСОБА_2 Позивачем не було представлено належних та допустимих доказів з приводу того, що дії відповідача є незаконними, а також що ними було спричинено заявлену відповідачем шкоду. Не було доведено й того, що існує причинно-наслідковий зв'язок між діями безпосередньо відповідача та такою шкодою, зокрема у вигляді погіршення здоровя позивача. За таких умов твердження позивача залишилися недоведеними, відтак не можуть бути прийняті судом. На підставі наведеного суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_2, відтак й про відсутність підстав для задоволення позову. Не спростовують відповідності висновків суду першої інстанції й доводи апеляційної скарги.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а його рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких умов передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_5