29 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ІзмайловоїТ.Л., Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом керівника Білоцерківської місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_4, третя особа - Білоцерківське міськрайонне управління юстиції Київської області, про визнання недійсним наказів Головного управління Держземагенства у Київській області, договорів оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня
2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 грудня
в с т а н о в и л а:
У квітні 2015 року прокурор Білоцерківського району Київської області (правонаступником якого є Білоцерківська місцева прокуратура Київської області) звернувся до суду із позовом до Головного управління Держземагенства у Київській області (правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Київській області), ОСОБА_4, третя особа - Білоцерківське міськрайонне управління юстиції Київської області, про визнання недійсним наказів Головного управління Держземагенства у Київській області (правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Київській області), договорів оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що за результатами розгляду клопотання Державної інспекції сільського господарства в Київській області та звернень ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6, директора СФГ «Нове» ОСОБА_7 встановлено порушення вимог земельного законодавства під час відведення земельних ділянок, які знаходяться на території Білоцерківського району в адміністративних межах Розаліївської, Михайлівської, Йосипівської сільських рад, в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_4
ОСОБА_4 27 вересня 2013 року та 09 грудня 2013 року звернувся із заявами (клопотаннями) до Головного управління Держземагентства у Київській області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення, для ведення фермерського господарства площею 143,8059 га та 12,5083 га, які розташовані на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 20,4433 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 12,0200 га та 8,0000 га, які розташовані на території Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.
09 грудня 2013 року надано дозвіл ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищезазначених земельних ділянок в оренду.
На підставі вказаних наказів начальником Управління Держземагентства у Білоцерківському районі 31 березня 2014 року укладено з фізичною особою ОСОБА_4 договори оренди вказаних земельних ділянок та підписано акти приймання-передачі земельних ділянок.
Вказував, що в заявах (клопотаннях) від 27 вересня 2013 року та від
09 грудня 2013 року поданих ОСОБА_4 до Головного управління Держземагентства у Київській області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду не обґрунтовано розміри вищевказаних земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання таких великих площ земельних ділянок, не зазначено при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства. Крім того, під час перевірки встановлено, що ОСОБА_4 намірів займатись фермерським господарством не мав, оскільки у нього не має сільськогосподарської техніки та інших засобів для обробітку земель, що підтверджується листом Державної інспекції сільського господарства в Київській області № 05-09/109 від 22 січня 2015 року.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 29722186 від 19 листопада 2014 року, виданої Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області за ОСОБА_4 не зареєстровано будівель, споруд та інших приміщень, які він може використовувати для ведення фермерського господарства.
Крім цього, відповідно до листа Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області за № 4059/9/18-02 від 21 листопада 2014 року,
ОСОБА_4 на обліку, як платник податків, не перебуває.
Начальником управління Держземагентства у Білоцерківському районі Київської області, всупереч вимогам законодавства та вказаних наказів,
31 березня 2014 року з ОСОБА_4 укладено договори оренди земельних ділянок: площею 143,8059 га (кадастровий номер НОМЕР_1), строком на 21 рік та 12,5046 га (кадастровий номер НОМЕР_2), строком на 27 років які розташовані на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 20,4433 га (кадастровий номер НОМЕР_3), строком на 49 років, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 12,0200 га (кадастровий номер НОМЕР_4) та 8,0000 га (кадастровий номер НОМЕР_5), строком на 27 років, які розташовані на території Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.
Крім того, в указаних вище договорах оренди землі від 31 березня
2014 року пунктом 53 передбачено, що орендар має замовити за власний рахунок проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки та протягом шести місяців з дати підписання сторонами договору подати Орендодавцю витяг із затвердженої технічної документації з нормативно грошової оцінки земельної ділянки разом з проектом додаткової угоди щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки, проведеної відповідно до Закону України «Про оцінку земель» та розміру орендної плати, визначеного на її основі. Також, пунктом 55 договорів оренди земельних ділянок передбачено, що у випадку невиконання орендарем умов пункту 53 договору є підставою для його дострокового розірвання за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Відповідно до листа Білоцерківської районної ради за № 02-10-46 від 05 березня 2015 року, станом на вказану дату районна рада не приймала рішення про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок площею 143,8059 га та 12,5083 га, що надані ОСОБА_4 в оренду для ведення фермерського господарства в межах Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, земельних ділянок площею 20,4433 га, в межах Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, двох земельних ділянок загальною площею 20,0200 га, в межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.
Визнати недійсними договори оренди земельних ділянок укладених
31 березня 2014 року начальником Управління Держземагентства у Білоцерківському районі з фізичною особою ОСОБА_4 площею 143,8059 га (кадастровий номер НОМЕР_1), строком на 21 рік та 12,5046 га (кадастровий номер НОМЕР_2), строком на
27 років, які розташовані на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 20,4433 га (кадастровий номер НОМЕР_3), строком на 49 років, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 12,0200 га (кадастровий номер НОМЕР_4) та 8,0000 га (кадастровий номер НОМЕР_5), строком на 27 років, які розташовані на території Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.
Скасувати рішення Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію від 14 квітня 2014 року та 28 квітня 2014 вказаних договорів оренди землі.
Зобовʼязати ОСОБА_4 повернути Головному управлінню Держземагентства у Київській області земельні ділянки площею 143,8059 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та 12,5046 га (кадастровий номер НОМЕР_2), які розташовані на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 20,4433 га (кадастровий номер НОМЕР_3), яка розташована на території Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 12,0200 га (кадастровий номер НОМЕР_4) та 8,0000 га (кадастровий номер НОМЕР_5), які розташовані на території Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.
Вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсними та скасовано накази Головного управління Держземагентства у Київській області за № № КИ/:03:003/00010066, КИ/:02:017/00010065, КИ/:07:008/00010067, КИ/:01:002/00010069 від

09 грудня 2013 року, якими надано дозвіл ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтовним розміром 12,5083 га, яка розташована на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, земельної ділянки орієнтовним розміром 20,4433 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, земельних ділянок орієнтовним розміром 12,0200 га та 8,0000 га, які розташовані на території Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Визнано недійсними та скасовано накази Головного управління Держземагентства у Київській області за № № КИ/:03:003/00013338, КИ/:03:003/00013339 від

11 лютого 2014 року, за № КИ/:02:017/00012583 від 24 січня

2014 року та за № КИ/:07:008/00013372 від 12 лютого 2014 року, якими затверджено «Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду» та надано ОСОБА_4 в оренду для ведення фермерського господарства земельну ділянку площею 12,5046 га (кадастровий номер НОМЕР_2), строком на 27 років яка розташована на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 20,4433 га (кадастровий номер НОМЕР_3), строком на 49 років, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 12,0200 га (кадастровий номер НОМЕР_4) та 8,0000 га (кадастровий номер НОМЕР_5), строком на 27 років, які розташовані на території Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Визнано недійсними договори оренди земельних ділянок укладених

31 березня 2014 року між начальником Управління Держземагентства у Білоцерківському районі та фізичною особою ОСОБА_4 площею 143,8059 га (кадастровий номер НОМЕР_1), строком на 21 рік та 12,5046 га (кадастровий номер НОМЕР_2), строком на 27 років, які розташовані на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 20,4433 га (кадастровий номер НОМЕР_3), строком на 49 років, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 12,0200 га (кадастровий номер НОМЕР_4) та 8,0000 га (кадастровий номер НОМЕР_5), строком на 27 років, які розташовані на території Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Скасовано рішення Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію від 14 квітня 2014 року та 28 квітня 2014 року вказаних договорів оренди землі.

Зобовʼязано ОСОБА_4 повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Київській області земельні ділянки площею 143,8059 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та 12,5046 га (кадастровий номер НОМЕР_2), які розташовані на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 20,4433 га (кадастровий номер НОМЕР_3), яка розташована на території Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 12,0200 га (кадастровий номер НОМЕР_4) та 8,0000 га (кадастровий номер НОМЕР_5), які розташовані на території Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2016 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 грудня

2016 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що на момент видачі у 2013 році Головним управлінням Держземагенства у Київській області оспорюваних наказів фермерське господарство ОСОБА_4 взагалі не було засноване, сільськогосподарська техніка відсутня, наймані працівники відсутні.

ОСОБА_4 у клопотаннях не обґрунтував розміри земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання таких великих площ земельних ділянок, не зазначив при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства та не надав підтвердження наявності техніки, необхідної для обробітку такої площі землі, не зазначив про кількість членів фермерського господарства та наявності у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність.

Доказів того, що уповноважений орган при прийнятті оскаржуваних наказів перевірив, обґрунтування значно великих розмірів земельних ділянок, про які просив в клопотанні, які перспективи діяльності власного фермерського господарства він наводив при цьому та які з них були враховані при прийнятті рішень Головним управлінням Держземагентства у Київській області про надання йому в оренду земельних ділянок значної площі, зокрема, чи мав ОСОБА_4 можливість самостійно, силами та працею членів фермерського господарства вести фермерську діяльність, чи мав (має) він власну техніку для обробітку землі, ресурси для залучення найманих працівників чи оренди сільськогосподарської техніки, суду надано не було.

Також суди зазначили, що представником відповідача не надано доказів того, що за ОСОБА_4 зареєстрована сільськогосподарська техніка, що викликає обґрунтовані сумніви в його спроможності обробляти такі великі обсяги землі й використовувати її за цільовим призначенням, тоді як одним із принципів земельного законодавства є забезпечення раціонального використання і охорони земель (п. «г» ст. 5 ЗК України), а Закон України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство» спрямований на створення умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4

27 вересня 2013 року та 09 грудня 2013 року звернувся із заявами (клопотаннями) до Головного управління Держземагентства у Київській області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення, для ведення фермерського господарства площею 143,8059 га та 12,5083 га, які розташовані на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 20,4433 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 12,0200 га та 8,0000 га, які розташовані на території Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

На підставі вказаних заяв наказами Головного управління Держземагентства у Київській області за № № КИ/:03:003/00010066, КИ/:02:017/00010065, КИ/:07:008/00010067 КИ/:01:002/00010069 від

09 грудня 2013 року надано дозвіл ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вище зазначених земельних ділянок в оренду.

В подальшому наказами Головного управління Держземагентства у Київській області за № № КИ/:03:003/00013338, КИ/:03:003/00013339 від 11 лютого 2014 року, за № КИ/:02:017/00012583 від 24 січня 2014 року та за № КИ/:07:008/00013372 від 12 лютого 2014 року затверджено «Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду» та надано ОСОБА_4 в оренду для ведення фермерського господарства земельні ділянки площею 143,8059 га (кадастровий номер НОМЕР_1), строком на 21 рік та 12,5046 га (кадастровий номер НОМЕР_2), строком на 27 років, які розташовані на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 20,4433 га (кадастровий номер НОМЕР_3), строком на 49 років, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 12,0200 га (кадастровий номер НОМЕР_4) та 8,0000 га (кадастровий номер НОМЕР_5), строком на 27 років, які розташовані на території Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

31 березня 2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Київській області (орендодавець) в особі начальника управління Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області та фізичною особою ОСОБА_4 (орендар) укладено договори оренди вказаних земельних ділянок та підписано акти приймання-передачі земельних ділянок.

Вищезазначені договори оренди землі зареєстровані 14 квітня

2014 року та 28 квітня 2014 року у Реєстраційній службі Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, 29 серпня 2014 року вчинено запис про реєстрацію фермерського господарства «Житні землі», керівником якого є ОСОБА_4

Згідно Статуту Фермерського господарства «Житні землі», засновником та членом господарства є ОСОБА_4, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

З огляду на положення статей 22, 31, 93, 124 ЗК України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди.

За правилом ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Частинами 2 та 3 ст. 134 ЗК України визначені випадки, коли земельні торги не проводяться, а передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється в порядку, встановленому ст. 123 цього Кодексу. Зокрема, земельні торги не проводяться при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Отже, ст. 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Разом з тим відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім ЗК України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України. У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України - загальним.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов'язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов'язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства передбачений спеціальним Законом України«Про фермерське господарство».

Так, згідно з абз. 1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (абз. 2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство»).

Частинами 2 та 4 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом.

Отже, спеціальний Закон України «Про фермерське господарство» визначає обов'язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які дещо відрізняються від загальних вимог, передбачених ст. 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинно бути зазначено не лише про бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (ст. 5 ЗК України) та меті правового регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає в створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (преамбула Закону України «Про фермерське господарство»).

Крім того, Закон України «Про фермерське господарство» передбачає, що заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна бути розглянута по суті. При цьому норми Закону України «Про фермерське господарство» не містять імперативної вказівки про задоволення заяви за наявності певних формальних умов, допускаючи можливість прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про відмову в задоволенні заяви без визначення виключного переліку підстав для відмови.

З огляду на зазначене, судові палати у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України дійшли висновку, що при вирішенні позовних вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягають правила надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, згідно із ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» як спеціального по відношенню до ст. 123 ЗК України.

Таким чином, за змістом статей 1, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» умов і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на розгляд суду спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб'єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

У справі, яка переглядається, на обґрунтування позовних вимог прокурор зазначав, крім іншого, що ОСОБА_4 одержуючи в оренду для створення фермерського господарства земельні ділянки площею 143,8059 га та 12,5083 га, які розташовані на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 20,4433 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 12,0200 га та 8,0000 га, які розташовані на території Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, не обґрунтував в заяві необхідності одержання землі такої значної площі з урахуванням можливості її обробітку, не вказав перспектив діяльності фермерського господарства, наявності в нього техніки для обробітку землі, не зазначив про кількість членів фермерського господарства та наявності у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Вказані вище висновки, узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 03 лютого 2016 року № 6-2902цс15, від 11 травня 2016 року № 6-2903цс15, від 18 травня 2016 року № 6-248цс16, яка відповідно до норм ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку, що розглядаючи заяви ОСОБА_4 та видаючи накази про надання дозволу на розробку проекту і передачу ділянок в оренду, Головне управління Держземагенства у Київській області не дотрималось вимог Закону України «Про фермерське господарство» та не дало оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, не пересвідчилося в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства, не перевірило доводів заявника, наведених на обґрунтування розміру земельної ділянки, не перевірило перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів. Крім того, на момент видачі у 2013 році наказів Головного управління Держземагенства у Київській області фермерське господарство ОСОБА_4 взагалі не було засноване, сільськогосподарська техніка відсутня, наймані працівники відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 грудня

2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від

20 грудня 2016 року в справі за позовом керівника Білоцерківської місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_4, третя особа - Білоцерківське міськрайонне управління юстиції Київської області, про визнання недійсним наказів Головного управління Держземагенства у Київській області, договорів оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко