АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2469/16-ц 22-ц/774/1471/К/17
Справа № 212/2469/16-ц Головуючий в 1-ій інстанції
Провадження 22-ц/774/1471/К/17 суддя Борис О.Н.
Категорія - 26 (ІІІ) Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

11 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Борщ А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на додаткове рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 11 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»- ОСОБА_4,

позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ОСОБА_6 «ЦГЗК») про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці в шкідливих умовах на підприємстві відповідача.

Так, оглядом МСЕК від 26.04.2000 року йому вперше встановлено втрату професійної працездатності по радикулопатії в розмірі 60%, починаючи з 24.04.2000 року, а також третю групу інвалідності.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах впливу шкідливих факторів, що перевищують гранично допустимий рівень, просив суд стягнути з ОСОБА_6 «ЦГЗК» на його користь моральну шкоду у сумі 150000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 «ЦГЗК» на його користь 30450 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб та на користь держави 551,20 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У квітні 2017 року позивач ОСОБА_3, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_5, звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що суд не вирішив питання про розподіл судових витрат та не стягнув з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 11 травня 2017 року стягнуто з ОСОБА_6 «ЦГЗК» на користь ОСОБА_3 витрати понесені на правову допомогу в сумі 2 000,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6 «ЦГЗК» просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що питання про стягнення витрат на правову допомогу не було предметом судового розгляду та такі вимоги позивачем взагалі не заявлялися.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_6 «ЦГЗК» - ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5, які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили її відхилити, залишивши додаткове рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції, не вирішив питання про розподіл судових витрат понесених позивачем ОСОБА_3 на правову допомогу згідно Договору про надання юридичної (правової) допомоги від 16 вересня 2016 року, укладеного між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_5, а тому заява про ухвалення додаткового рішення в цій частині є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги про те, що такі вимоги не заявлялися в суді першої інстанції є надуманими та суперечать матеріалам справи (а.с. 86-93).

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що розмір витрат на правову допомогу, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_6 «ЦГЗК» на користь позивача ОСОБА_3, визначено судом не вірно.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

У ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судових витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У пп. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», в редакції на час ухвалення рішення по справі - 25 жовтня 2016 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 приймав участь у розгляді справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 «ЦГЗК» про відшкодування моральної шкоди, як представник позивача за довіреністю (а.с. 46).

16 вересня 2016 року між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_5 було укладено Договір про надання юридичної (правої) допомоги, згідно Розділу 7 якого сторони погодились, що цей договір набирає чинності з моменту підписання (а.с. 87-90).

Додатковою угодою до Договору про надання юридичної (правої) допомоги від 16 вересня 2016 року сторони визначили, що адвокат (ОСОБА_5Г.) здійснює представництво ОСОБА_3 в суді щодо позову про стягнення моральної шкоди, повязаної з ушкодженням отриманим на виробництві, подання в разі необхідності апеляційної, касаційної скарг та їх складання, а також подальше представництво інтересів клієнта у судах. Також, сторони погодили порядок оплати правової допомоги (а.с. 91-92) та на виконання цієї угоди, ОСОБА_3 було сплачено 3 000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 16.09.2016 року (а.с. 93)

06 жовтня 2016 року позивач надав Договір про надання юридичної (правої) допомоги від 16 вересня 2016 року та додаткову угоду до нього до суду першої інстанції та просив суд стягнути на його користь з відповідача витрати, понесені на правову допомогу (а.с. 86).

З аналізу вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що за цим Договором позивачем було оплачені послуги адвоката ОСОБА_5 щодо участі у судових засіданнях суду першої інстанції після 06.10.2016 року.

Згідно матеріалів справи, адвокат ОСОБА_5 приймав участь у судовому засіданні 21.10.2016 року (а.с. 101-102) тривалістю 34 хвилини та в судовому засіданні 25.10.2016 року (а.с. 107-108) тривалістю 29 хвилин, а всього - 1 година 3 хвилини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на жовтень 2016 року становила 1 450 грн., а граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні становить 580,00 грн.

Таким чином, витрати на правову допомогу за участь адвоката ОСОБА_5 у судових засіданнях 21.10.2016 року та 25.10.2016 року становлять 609,00 грн., а не 2000,00 грн., як зазначив суд першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити додаткове рішення суду в частині визначеного судом розміру витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_6 «ЦГЗК» на користь позивача, зменшивши цей розмір з 2 000,00 грн. до 609,00 грн.

В іншій частині додаткове рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - задовольнити частково.

Додаткове рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 11 травня 2017 року змінити в частині визначеного судом розміру витрат на правову допомогу, стягнутих з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»на користь ОСОБА_3, зменшивши цей розмір з 2 000,00 грн. до 609 (шістсот девять) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: