Номер провадження: 22-ц/785/2302/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів Дрішлюка А.І., Таварткіладзе О.М.,

з участю секретаря Поліхранової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Одеська Спеціалізована Біржа Нерухомості, про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

в с т а н о в и л а:

18.10.2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 13.01.1998 року між нею та відповідачем на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості був укладений договір купівлі-продажу квартири 34 в будинку № 10 "Б" по проспекту Маршала Жукова в м. Одесі, при цьому в договорі зазначено, що він не підлягає нотаріальному посвідченню. 22 січня 1998 року вона зареєструвала право власності на зазначену квартиру в КП «ОМБТІ та РОН».

У теперішній час відсутність нотаріального посвідчення заважає їй розпорядитися квартирою, вона не в змозі оформити угоду нотаріально через ухилення відповідача. До відмови нотаріуса у посвідченні угоди вона не знала, що форма угоди не відповідає вимогам закону.

Тому вимушена звернутись до суду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційні скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що 13.01.1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості був укладений договір купівлі-продажу квартири 34 в будинку № 10 "Б" по проспекту Маршала Жукова в м. Одесі(а.с.6-7), договір у встановленому на час укладення договору порядку, 22 січня 1998 року зареєстровано в бюро технічної інвентаризації (а.с.7 зворот).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що право позивачки не можна вважати оспореним, невизнаним або порушеним і нею обраний невірний спосіб захисту прав до суду треба звернутися із позовом про визнання права власності.

Водночас предявлення позову про визнання права власності в силу вимог ст. 3 ЦПК України передбачає так само як і інші способи захисту наявність порушення, невизнання або оспорення прав, свобод чи інтересів і якщо підстави, передбачені ст. 3 ЦПК України відсутні, то жодний спосіб захисту прав не застосовується.

Крім того, поза увагою суду залишилось те, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8, 9 Контитуції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

На підставі ч. 2 ст. 47 ЦК (1963 року) суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального оформлення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами й одна зі сторін повністю або частково виконала її, а друга ухиляється від нотаріального оформлення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього, отже такий спосіб захисту як визнання угоди дійсною передбачений законом.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 28 квітня 1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" зі змінами та доповненнями роз'яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах).

Таким чином, укладання договору купівлі продажу на біржі, може бути підставою визнання його недійсним, відтак погодитися із висновком суду про те, що право позивачки на майно є неоспоримим неможна.

Крім того, загальновідомим є те, що можливість розпорядження майном, право на яке зареєстровано на біржі, обмежене.

При цьому право власності позивача відповідачем ОСОБА_3 не оспорюється.

Зважаючи на викладене, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому на підставі п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Вбачається зі справи, що угода сторонами виконана, державна реєстрація здійснена, на момент укладення договір міг бути укладеним сторонами з дотриманням вимог закону, обєктивна можливість посвідчити угоду нотаріально відсутня, в інший спосіб захистити право сторона не може, тому вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Оскільки перешкоди у здійсненні права реалізації майна у позивачки виникли в 2016 році, то строк позовної давності не можна вважати пропущеним.

Керуючись ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири № 34 в будинку № 10 "Б" по проспекту Маршала Жукова в місті Одесі, зареєстрований Одеською Спеціалізованою Біржою нерухомості 13.01.1998 року за №98.01-856, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: