Справа № 214/2516/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 червня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Горбуновій Л.С.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить : встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2, по день її смерті 08.11.2009 року, за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви вказала, що вона, заявник по справі, доводиться донькою покійній ОСОБА_2, яка померла 08.11.2009 року. За життя її мати була зареєстрована та до кінця грудня 2007 року мешкала за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Дімітрова, (зараз вул. Героїв АТО) б. 38, кв. 52. В даній квартирі вона була зареєстрована та мешкала спільно із своїм сином, братом заявниці, ОСОБА_3. Вказане житлове приміщення належало їм на праві спільної сумісної власності.

Так сталося, що 23.12.2007 року брат помер, та мати фактично прийняла спадщину після його смерті, оскільки була спільно із ним зареєстрована, однак правовстановлюючі документи на спадкове майно не отримувала, інших спадкоємців після смерті брата не було. Після смерті брата, мати почала себе дуже погано почувати та потребувала постійного стороннього догляду та допомоги. У зв'язку із такими обставинами, вона стала мешкати спільно із нею, заявницею, в належній їй квартирі, розташованій за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, 13/76. Надати до суду акт про фактичне проживання, завірений відповідною житлово-експлуатаційною організацією, не має змоги, у зв'язку із конфліктом, що виник між нею, як споживачем житлово-комунальних послуг, та даною організацією, однак даний факт буде підтверджений показами свідків, які мешкають спільно з нею в будинку, та їм відомо, що її мати на протязі двох років до своєї смерті мешкала спільно з нею в належній їй квартирі.

Так сталося, що 08.11.2009 року мати померла. Після смерті матері, одразу ж не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що є єдиною спадкоємицею майна своєї матері. Однак, утримувала житлову квартиру своєї покійної матері, сплачувала комунальні платежі, проводила поточний ремонт в квартирі.

В квітні 2017 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, маючи на меті отримати правовстановлюючі документи на квартиру, однак 11.04.2017 року державний нотаріус надав їй мені письмове роз'яснення, що вона, заявниця, не подала у встановлений строк заяву про прийняття спадщини, чи рішення суду про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем. У звязку із такими обставинами, їй розтлумачили про необхідність звернутися до суду. Саме тому, змушена просити суд про встановлення факту її, заявниці, постійного проживання із матірю на час її смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, вважає, що має право на спадкування за законом після смерті матері, як спадкоємець першої черги. Просить суд взяти до уваги, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.23 ППВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.2 ППВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК України залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Просить суд взяти до уваги, що спору про право між нею та заінтересованою собою в даний час немає. Саме тому звернулася до суду в порядку окремого провадження.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи. В порядку окремого провадження суд, зокрема, розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, визначено перелік фактів, що можуть бути встановленні в судовому порядку, однак даний перелік не є вичерпним, та в ч.2 даної норми зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Просить суд взяти до уваги, що встановлення даного факту є необхідним для подальшого отримання нею свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері на належну їй житлову квартиру, розташовану за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, 38/52.

Таким чином, враховуючи, що постійно мешкала із своєю матірю на час її смерті, то змушена просити суд встановити факт її постійного проживання із матір'ю - ОСОБА_2.

У судовому засіданні заявник заяву підтримала повністю, підтвердивши її зміст.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні дала показання, з яких вбачається, що заявницю знає з 1984-1985 року, стосунки нормальні. Матір заявниці також знає з цього часу. Їй відомо, що мати заявниці стала мешкати в квартирі № 76 буднику № 13 по вул. Єсеніна у м. Кривому Розі десь з 2005-2006 року, так як стала хворіти. Заявниця турбувалася про свою матір, у них була одна сімя.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: паспорт (а.с.5-6), свідоцтво про одруження (а.с.11), свідоцтво про смерть (а.с.13), свідоцтво про народження (а.с.15), свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.17), свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.19), свідоцтво про народження (а.с.23), свідоцтво про смерть (а.с.25), інформація (а.с.27), свідоцтво (а.с.31), технічний паспорт (а.с.33), квитанції про оплату (а.с.35-58), лист - розяснення (а.с.59), інформаційна довідка (а.с.60,62)..

Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини.

Заявниця ОСОБА_1 доводиться донькою ОСОБА_2, яка померла 8 листопада 2009 року, що підтверджується свідоцтвами (а.с.15,17, 25).

ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5, який помер 23 грудня 2007 року, у звязку з хворобами та потребою у сторонньому догляді, стала проживати однією сімєю з заявницею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується поясненнями заявниці, свідка, інформаційною довідкою (а.с.60).

11 квітня 2017 року заявниця звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 8 листопада 2009 року, яка нотаріусом прийнята не була, у звязку з пропуском установленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, що вбачається з листа - розяснення (а.с.59).

У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У судовому засіданні на підставі пояснень заявниці, свідка, письмових доказів: свідоцтв (а.с.15,17, 25), інформаційної довідки (а.с.60), листа - розяснення (а.с.59), встановлено, що заявниця ОСОБА_1 з 23 грудня 2007 року постійно проживала зі своєю матірю ОСОБА_2, по день її смерті 08.11.2009 року, за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 208, 212, 214, 215, 256, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2, з 23 грудня 2007 року по день її смерті 08.11.2009 року, за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов