ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1820/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем судового засідання Горбань С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 р. ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3, відповідач) про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Позов обґрунтований такими обставинами. 16 травня 2016 р. відбулося залиття належної позивачу та третій особі квартири АДРЕСА_1. Працівниками ЖЕД-205 було встановлено, що залиття сталося з вищерозташованої квартири НОМЕР_1. Відповідно до звіту про оцінку розмір заподіяної позивачу майнової шкоди становить 1 479 грн. Окрім того за проведення оцінки позивачем було сплачено 1 800 грн. Діями відповідача позивачу заподіяно і моральну шкоду, яку вона оцінює у 7 000 грн. Моральна шкода виразилась у потрясінні та душевних хвилюваннях, яких позивач зазнала внаслідок неодноразових залиттів її квартири, та відчутті дискомфорту, оскільки у квартирі відчувається сирість та запах плісняви.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 позов підтримали пославшись на викладені у позовній заяві обставини.

Третя особа на боці позивача ОСОБА_4 (далі по тексту - ОСОБА_4, третя особа) подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність (а.с. 47).

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 позов не визнали пославшись на такі обставини. Належних доказів, які б підтверджували як сам факт залиття, так і вину відповідача у ньому, позивачем не надано. Акт про залиття не доводить вини відповідача і складений без дотримання вимог, встановлених Правилами утримання будинків та прибудинкових територій, оскільки в ньому не зазначені причини залиття та результати обстеження сантехнічного обладнання квартири відповідача. Насправді сантехнічне обладнання у квартирі відповідача справне, слідів залиття виявлено не було, а відтак невідомо, звідки взялася вода у квартирі позивача. Звіт оцінки вартості шкоди складено двома заінтересованими особами - позивачем та експертом, а відповідача для участі в огляді квартири позивача не запрошували, при обстеженні слідів залиття гіпсокартон зі стін не знімали, а отже і не могли встановити ні причину його псування, ні час, коли це сталося. Окрім того позивачем не надано доказів заподіяння їй моральної шкоди та її розрахунок.

Заслухавши позивача, представників сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1, яка розташована на сьомому поверсі, належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 та третій особі ОСОБА_4 в рівних долях (а.с. 5).

В період з 9 по 11 травня 2016 р. мав місце факт залиття квартири позивача водою, внаслідок чого було пошкоджено опоряджувальні покриття стелі кухні та коридору, що підтверджується актом від 16 травня 2016 р., складеним комісією ЖЕД-205 (а.с. 2), актом обстеження та фототаблицею до нього (а.с. 12, 20).

Сторона відповідача оспорює факт залиття квартири позивача, проте жодних доказів на його спростування суду не надала, а відповідно до положень ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що над квартирою позивача, на восьмому поверсі, розташована квартира НОМЕР_1, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 (а.с. 65-66, 67).

Згідно з приписами ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже з огляду на зміст вказаної норми матеріального права та положень ст. 10, 60 ЦПК України позивач, заявляючи вимогу про відшкодування шкоди, повинен зокрема довести такі складові: протиправну поведінку відповідача; настання шкоди; вину завдавача шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою, а відповідач, якщо він заперечує проти позову, - відсутність вини у завданні шкоди.

На підтвердження винності і протиправності дій відповідача та причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою позивач посилається на акт про залиття від 16 травня 2016 р., складений комісією ЖЕД-205, у якому зазначено, що причиною залиття є халатне відношення мешканців квартири НОМЕР_1 до сантехнічного обладнання.

Враховуючи, що вищевказаний акт не містить вказівки на конкретну причину залиття, він складений без огляду квартири відповідача і в ньому відсутні відомості про виклик відповідача для ознайомлення з актом і його підписання, доводи представника відповідача про те, що при складанні акту були допущені порушення вимог Правил утримання будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 р., є обґрунтованими.

Водночас відповідачем не надано належних, допустимих і достатніх доказів, які б доводили, що шкоди завдано не з її вини.

Як на одну з підстав своїх заперечень представник відповідача посилався на висновок експертно-технічного дослідження, відповідно до якого технічний стан інженерних мереж водопостачання (гарячого та холодного), водовідведення та опалення у квартирі відповідача задовільний, елементи, в цілому, придатні для експлуатації, але потребують ремонту, витоків води з систем водопостачання, водовідведення та опалення не виявлено (а.с. 56-64).

Проте зазначений висновок суд відкидає як неналежний доказ, оскільки обстеження квартири відповідача проведено майже через рік після залиття, а відтак висновок не містить інформації про стан сантехнічного обладнання на момент подій, які є предметом дослідження у цій справі.

Більш того з вказаного висновку вбачається, що в системах холодного та гарячого водопостачання, системи каналізації і водовідведення виявлені крапельні течі у місцях різьбових з'єднань трубопроводів, врізки кранів та запірної арматури, окремі пошкодження трубопроводів (свищі, теча), сліди ремонту трубопроводів і магістралей у вигляді хомутів, латок, заміни окремих ділянок, зварювань, корозії елементів системи, масова теча у місцях приєднання приладів.

Наведене вказує на неналежний стан сантехнічного обладнання у квартирі відповідача і свідчить на користь доводів позивача про те, що залиття сталося саме з вини відповідача.

Жодних доказів, які б підтверджували, що пошкодження опоряджувальних покриттів квартири позивача мало місце внаслідок аварійної ситуації на ділянці, за яку несе відповідальність житлово-експлуатаційна організація, стороною відповідача не надано.

Натомість той факт, що залиття припинилося без виклику аварійної бригади і відключення водопостачання в усьому будинку, дає підстави вважати, що джерело залиття знаходилося у квартирі відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України власність зобов'язує, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 своєю бездіяльністю, яка полягає в нездійсненні контролю за станом інженерних мереж та сантехнічного обладнання у належній їй на праві власності квартирі, допустила витік води, яка потрапила у квартиру позивача, чим завдала позивачу майнової шкоди.

Згідно з приписами ст. 1192 ЦК України, яка встановлює способи відшкодування шкоди, суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підтвердження розміру майнової шкоди позивачем надано Звіт з визначення розміру майнової шкоди, відповідно до якого вартість відновлювальних робіт складає 1 479грн. (а.с. 6-23).

Також позивачем понесено витрати на здійснення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 1 800 грн. (а.с. 4).

Доказів, які б спростовували вартість виконання ремонтних робіт у квартирі позивача, відповідач не надав, а тому суд вважає доведеним, що винною неправомірною бездіяльністю відповідача позивачу завдано матеріальної шкоди в зазначеному розмірі.

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, яка закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, та ст. 1167 цього Кодексу, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З огляду на встановлені обставини суд вважає доведеним, що винні неправомірні дії відповідача спричинили позивачу ОСОБА_2 душевні страждання, викликані пошкодженням належного їй майна, та зумовили зміни у звичному способі її життя, оскільки вона змушена була витрачати час, зусилля та власні кошти на збирання необхідних документів та звернення до суду, щоб довести порушення своїх прав.

З урахуванням наведеного та невеликого розміру завданої ОСОБА_2 матеріальної шкоди суд визнає обґрунтованою компенсацію завданої їй моральної шкоди в сумі 1500 грн. вважаючи, що такий розмір моральної шкоди є цілком розумним і справедливим.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд на підставі положень ст. 88 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Беручи до уваги, що при подачі позову позивачем не було сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди), суд стягує судовий збір за цю вимогу з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнові збитки в сумі 3279 гривень, компенсацію моральної шкоди в сумі 1500 гривень та судові витрати в сумі 551 гривня 20 копійок, а усього 5330 гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: