Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/3253/16-ц Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Категорія 27 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим згодом позовом до ПАТ КБ ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою. Зазначала, що 13 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 38 960 доларів США зі строком повернення з 13.06.2007 року по 12.06.2027 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 у той самий день укладено договір поруки. 18.03.2016 року банком предявлено позов про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як поручителя, в солідарному порядку. Вважає, що згідно вимог закону її зобовязання по договору поруки від 13.06.2007 року є припиненими, оскільки строк виконання основного зобовязання за кредитним договором було змінено, строк користування кредитом достроково сплив ще 03.01.2009 року, а саме через один календарний місяць після дати коли позичальник перестав сплачувати кредит, а відповідної вимоги до неї, як поручителя, у встановлений законом строк предявлено не було. Враховуючи вищевикладене просила, визнати поруку за договором поруки від 13.06.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 припиненою.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 червня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 38 960 доларів США зі строком повернення з 13.06.2007 року по 12.06.2027 року.

13 червня 2007 року на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання боржником зобов'язання по вказаному кредитному договору. Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Пунктом 12 договору поруки визначено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється: 1) з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; 2) якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; 3) у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; 4) після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а згідно п. 12 договору поруки, порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Позов до поручителя ОСОБА_1 подано банком в межах строку дії поруки, що не є підставою для визнання поруки припиненою.

Проте з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п.7.1. кредитного договору укладеного 13 червня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк», банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти на строк з 13 червня 2007 року по 12 червня 2027 року, а позичальник здійснює погашенння заборгованості сплачуючи щомісячний платіж в сумі 377,49 доларів США. Договір поруки, укладений між позивачкою та ПАТ КБ «ПриватБанк» на забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором набрав чинності з моменту його підписання 13 червня 2007 року і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення п'яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Також, пунктом 7.1. кредитного договору визначено, що у разі пропущення термінів оплати, передбачених в договорі (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, позичальник зобов'язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Як вбачається із наданого розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № ZRW1GK00003879 від 13 червня 2007 року, починаючи з 02 грудня 2008 року відбулося системне порушення строків сплати кредитних внесків.

Виходячи із умов пункту 7.1. кредитного договору та враховуючи те, що починаючи з 02 грудня 2008 року відбулося порушення строку сплати кредиту, а 120 днів з дня порушення припадає на квітень місяць 2009 року, колегія суддів вважає, що відбулася зміна строку повернення кредиту з 12 червня 2027 року на 30 квітня 2009 року.

В правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06 липня 2015 року по справі № 6-616цс15, зазначено, що відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України, у разі якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Отже, виходячи з умов кредитного договору та положень статті 599 ЦК України днем настання виконання основного зобов'язання у спірних правовідносинах є наступний день після спливу наданого банком у вимозі строку для добровільного виконання зобов'язання за кредитним договором.»

Зазначені норми закону залишилися поза увагою суду першої інстанції та застосовані ним не були.

Крім того відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 17.09.2014 по справі № 6-53цс14 при вирішенні питання припинення поруки слід враховувати те, що регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки, в тому числі: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Виходячи з положень статті 559 ЦК України, Верховний Суд України дійшов висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як поручителя, про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZRW1GK00003879 від 13 червня 2007 року тільки 26 березня 2016 року.

Оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено на квітень 2009 року, а відповідно до умов договору поруки строк дії такого закінчився після спливу п'яти років від дати виконання основного зобов'язання, тобто в квітні 2014 року, а з позовом в суд до поручителя банк звернувся тільки в березні 2016 року після закінчення строку дії договору поруки, то поруку слід вважати припиненою.

Отже, проаналізувавши в сукупності встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи, підтверджені дослідженими доказами, що були надані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень, судова колегія приходить до висновку, що вимоги позивачки про припинення поруки є підставними та доведеними належними і допустимими доказами, а тому оскаржуване рішення на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги і ухваленням колегією суддів рішення про задоволення позову, підлягають стягненню із ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 1 157 грн. 52 коп. судових витрат, які складаються з: 551 грн. 20 коп. судовий збір за подання позовної заяви та 606 грн. 32 коп. судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою задовольнити.

Визнати припиненою поруку за договором поруки від 13 червня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» на забезпечення кредитного договору № ZRW1GK00003879 від 13 червня 2007 року.

Стягнути з приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 157 грн. 52 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді