Ухвала

іменем україни

03 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 лютого 2017 року, ухвалу апеляційного суду Сумської області від 15 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 06 серпня 1990 року до 31 березня 2011 року вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання».

Згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання від 12 травня 2003 року № 55 їй були встановлені професійні захворювання. За висновком МСЕК від 11 серпня 2004 року ступінь втрати працездатності за вказаним захворюванням склав 25 %.

Відповідно до акта розслідування хронічного професійного захворювання від 27 березня 2007 року № 19 ОСОБА_4 були встановлені інші професійні захворювання. Відповідно до довідки МСЕК від 20 травня 2015 року їй встановлено втрату працездатності 65 % та ІІІ групу інвалідності безтерміново.

Посилаючись на те, що перше професійне захворювання, за яким їй на даний час встановлено 45 % втрати працездатності, у неї було виявлено у 2003 року, коли обов'язок з відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, було покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача на її користь 45 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 15 березня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в позові, виходив із того, що ОСОБА_4 було відшкодовано моральну шкоду, спричинену професійними захворюваннями, встановленими у 2003-2007 роках. На підтвердження цієї інформації ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» надало копію платіжного доручення від 26 листопада 2015 року № 29771, згідно з яким товариство сплатило позивачу 13 тис. грн на виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 серпня 2015 року, яким було стягнуто вказану грошову суму на користь ОСОБА_4 з роботодавця на відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності у розмірі 65 % внаслідок професійних захворювань.

У зв'язку з цим суд вважав, що підстави для відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди також Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відсутні. Фактично ОСОБА_4 повторно заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди за той період, за який їй вже було здійснено відшкодування моральної шкоди роботодавцем.

При цьому суд правильно застосував норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 лютого 2017 року, ухвалу апеляційного суду Сумської області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

О.В.Кадєтова