Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Григоренко М.П., Хилевич С.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-

в с т а н о в и л а :

12 жовтня 2016 року ПАТ "ПриватБанк" звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, без номеру, від 06 травня 2010 року у розмірі 37543 (тридцять сім тисяч пятсот сорок три) гривні 94 копійки, яка складається з тіла кредиту у розмірі 17945 (сімнадцять тисяч девятсот сорок п'ять) гривень 52 копійки, заборгованості за процентами у розмірі 16 634 (шістнадцять тисяч шістсот тридцять чотири) гривні 42 копійки, заборгованості зі сплати пені та комісії у розмірі 700 (сімсот) гривень 00 копійок та штрафів у розмірі 2 264 (дві тисячі двісті шістдесят чотири) гривні 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що дія картки закінчилавсь у червні 2011 року, відповідач в останнє здійснював погашення заборгованості в червні 2012 року, у всіх інших випадках з рахунку відповідача здійснено автоматичнее погашення частини кредиту без згоди боржника, стороною у спорі заявлено клопотання про застосування строку позовної давності яке є підставою для відмови в позові.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2017 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, 06 травня 2010 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом подання анкети-заяви на відкриття карткового рахунку, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 17 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки

Відповідач, подавши відповідну анкету-заяву, підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають укладений між ним та позивачем договір про надання банківських послуг.

З доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що після укладення договору відповідач користувався кредитними коштами, отриманими ним за договором (а.с.4-9).

Згідно з пунктом 1.1.7.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про інформування однією зі сторін зазначеного вище договору іншу сторону про його припинення, відповідно цей договір з моменту його укладення автоматично пролонгувався на кожні наступні 12 місяців після укладення.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, вбачається, що ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, у результаті чого станом на 30 вересня 2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 37 543 грн. 94 коп., зокрема тіло кредиту17 945 грн. 52 коп., заборгованість за процентами 16 634 грн. 42 коп., заборгованість за пенею та комісією за користуванням кредитом становить 700 грн. 00 коп., заборгованість зі сплати штрафів становить 2 264 грн. 00 коп. (а.с.4-9).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) та оплатити Винагороду Банку.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредиту.

Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості, проте не врахував наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий висновок міститься в Постанові ВСУ від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003цс15, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, відповідач не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині, а в позові в цій частині слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги щодо не застосування судом першої інстанції строків позовної давності не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Частиною першою статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач після відкриття йому карткового рахунку та встановлення кредитного ліміту користувався кредитними коштами та періодично здійснював виплати для погашення заборгованості за кредитним договором. Останні платежі за договором були здійснені ним 28 січня 2016 року у розмірі 350 грн. 00 коп., 29 січня 2016 року у розмірі 20 грн. 00 коп., 03 лютого 2016 року в розмірі 250 грн. 00 коп., 21 березня 2016 року в розмірі 2100 грн. 00 коп. та 25 березня 2016 року в розмірі 1000 грн. 00 коп. шляхом поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування, що підтверджується копією виписки по картці/рахунку від 08 листопада 2016 року та спростовує доводи представника відповідача про автоматичне погашення частини кредиту.

Таким чином, здійснення відповідачем періодичних платежів на виконання умов кредитного договору для погашення наявної заборгованості свідчить про визнання останнім свого боргу, що переривало строк позовної давності, після чого перебіг даного строку починався заново з дня, наступного за днем останнього погашення відповідачем заборгованості, тобто з 25 березня 2016 року.

Оскільки позовна заява позивачем подана до суду 12 жовтня 2016 року, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позов подано у межах позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення штрафів з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" штрафів у розмірі 2 264 (дві тисячі двісті шістдесят чотири) гривні 00 копійок скасувати.

В задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді :