УхвалА

іменем україни

19 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Хмельницьке виробниче сільськогосподарське-рибоводне підприємство» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 20 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 1 лютого 1996 року він працював на посаді заступника директора по маркетингу і комерційній діяльності фірмового магазину «Риба». 7 грудня 2009 року наказом відкритого акціонерного товариства «Хмельницьке виробниче сільськогосподарське-рибоводне підприємство», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Хмельницьке виробниче сільськогосподарське-рибоводне підприємство» (далі - ПАТ «Хмельницькрибгосп») його звільнено з роботи з 9 грудня 2009 року на підставі п. 1 ст. 36 КзПП України. 11 січня 2010 року наказом ПАТ «Хмельницькрибгосп» його прийнято на работу директором фірмового магазину «Риба». Наказом ПАТ «Хмельницькрибгосп» від 25 жовтня 2010 року його звільнено з роботи з 12 листопада 2010 року на підставі ст. 38 КЗпП України.

Зазначав про те, що відповідач при звільненні не провів нарахування та виплату всіх належних йому сум, а саме не виплатив заборгованість по заробітній платі за три місяці з вересня 2009 року по листопад 2009 року у розмірі 5 904 грн 32 коп. Вважав, що такими діями товариства порушено його трудові права.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4 просив суд стягнути з ПАТ «Хмельницькрибгосп» на його користь заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції у розмірі 11 838 грн 54 коп. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а саме з 25 жовтня 2010 року по 2 червня 2016 року у розмірі 98 789 грн 92 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Хмельницькрибгосп» на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції у розмірі 11 838 грн 54 коп. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку у розмірі 98 789 грн 92 коп., а всього 110 628 грн 46 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 20 лютого 2017 року рішення міськрайонного суду скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. 116 КЗпП України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що на день звільнення позивача ПАТ «Хмельницькрибгосп» як роботодавець провело з ним розрахунок по всім сумам, належним йому від товариства, що підтверджується відповідними доказами, наявними у матеріалах справи, у тому числі довідкою від 6 лютого 2016 року, відомостями на виплату грошових коштів за 2010 рік, приходною накладною від 9 лютого 2010 року, накладною від 25 травня 2010 року, розрахунковими відомостями з січня 2010 року по листопад 2010 року, відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної податкової адміністрації України від 19 серпня 2016 року.

Посилання касаційної скарги про не проведення з позивачем повного розрахунку при звільненні спростовуються фінансовими документами про отримання у рахунок заробітної плати товару, на яких є підписи позивача і зазначені факти ним не спростовані, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик