Перемишлянський районний суд Львівської області
Справа № 449/81/17
Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:
складі головуючого судді Савчак А.В.
при секретарі Сторожинській О.М.
Добровільно заборгованість відповідачем не погашається, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
В судове засідання представник позивача СПТ «Антоній» - адвокат ОСОБА_2 не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась повторно.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно наказу №3 від 01.04.2011р. ОСОБА_1 прийнято на роботу продавця магазину м.Бібрка.
Згідно наказу №26 від 01.04.2011р. між підприємством та ОСОБА_1 було укладено про повну матеріальну відповідальність.
Згідно наказу №4 від 16.09.2016р. в магазині м.Бібрка призначено проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей на 18.09.2016р. Згідно акту від 18.09.2016р. ОСОБА_1 В,Л. відмовилась від ознайомлення з даним актом.
Як вбачається зі ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.
Пунктом 1 ст. 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
Згідно ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року за №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз'яснено, що суд розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття),переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), зобов'язаний перевірити,чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст.135-1 може бути укладено такий договір та чи був він укладений.
При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність,якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі.
Посада, яку займала відповідач ОСОБА_1 на час утворення нестачі продавець , зазначена в Переліку посад і робіт, що заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу/відпуску/, перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженому постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 р. № 447/24..
Суд вважає, що у звязку з укладенням між сторонами договору про повну матеріальну відповідальність відповідач зобов`язаний відшкодувати підприємству повну вартість шкоди, яка завдана останньому з вини відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також треба стягнути і судові витрати, які складаються з розміру сплаченого судового збору 1600,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 310, 314, 315-1 КЗпП України, суд
Позов споживчого товариства підприємства «Антоній» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди за нестачу товарно-матеріальних цінностей - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь СПТ «Антоній» Бібрського ССТ суму сплаченого судового збору у розмірі 1600.00 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя ОСОБА_3