Справа № 752/8058/17
Провадження № 2-о/752/294/17
У Х В А Л А

20.04.2017 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Шкірай М.І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи - Київська міська рада та Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту прийняття спадщини, суд -

Встановив

Заявник звернулась до суду із вказаною заявою, в якій просила суд встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1

Для встановлення даного факту заявнику необхідно для оформлення спадщини, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про те, що із даної заяви вбачається спір про право.

Судом встановлено, що 09.12.2014 року ОСОБА_1 звернулась до Третьої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

З листа завідувача Третьої Київської державної нотаріальної контори від 11.12.2014 року за № 2303/01-169 вбачається, що вказану заяву залишено без розгляду у зв'язку із не підтвердженням факту смерті ОСОБА_2 та пропущено строк визначений ст. 1220 ЦК України.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Главою 86 ЦК України та Законом України «Про нотаріат», визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Статтею 67 Закону України «Про нотаріат» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду, в силу ст. 50 Закону України «Про нотаріат».

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою стороною, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Із поданої ОСОБА_1 заяви вбачається спір про право на спадкове майно, тому вона не може розглядатись в порядку окремого провадження.

В зв'язку з чим, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження по даній справі .

Керуючись ст. 256 ЦПК України,-

Ухвалив

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за ОСОБА_1, заінтересовані особи - Київська міська рада та Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту прийняття спадщини.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п'яти днів з дня отримання її копії до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя