Справа № 342/79/17
Провадження № 2/342/193/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретарів судового засідання Петруняк Н.А., Сьомкайло І.-М.І.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, 2009р.н. з 1600 грн. на суму 800 грн. щомісячно на утримання лише ОСОБА_6 до досягнення нею повноліття; звільнити позивача від заборгованості по аліментах в сумі 28800 грн., яка виникла у період з 01.01.2014 року по 01.01.2017 рік та від сплати аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в подальшому, з 01.01.2017 року, до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві покликається на те, що 18 лютого 2013 року рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області було задоволено позов ОСОБА_3, на користь останньої вирішено стягувати з нього аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину. За даним рішенням відділом ДВС Городенківського РУЮ щомісячно проводиться нарахування аліментів на користь ОСОБА_3 в сумі по 1600 грн. на двох дітей. Однак, так склалося, що сторони більше трьох років проживають окремо, позивач в с. Сороки Городенківського району, а відповідачка перебуває за кордоном. Сторони домовилися, що їх дочка ОСОБА_7 проживатиме з мамою за кордоном, а старша дочка ОСОБА_8 проживає з позивачем. Відповідно, починаючи з кінця 2013 року - початку 2014 року дочка ОСОБА_5 проживає з позивачем, навчається у Сороківській загальноосвітній школі та перебуває повністю на його утриманні. Підтвердженням доводів позову є довідки із Сороківської загальноосвітньої шкоди № 63 від 30.08.2016 року, № 104 від 21.12.2016 року про те, що ОСОБА_5 дійсно навчається у даному навчальному закладі, та довідки Сороківської сільської ради № 447 від 07.09.2016 року, № 666 від 21.12.2016 року про те, що ОСОБА_5 дійсно проживає з 2014 року з батьком. Отже, враховуючи той факт, що одна із дочок, на утримання якої відповідачка має отримувати аліменти від позивача, проживає з ним, то відповідно у цій частині розмір аліментів необхідно зменшити на половину, залишити в сумі 800 грн. щомісячно, тільки на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживає з мамою. Відповідно до виконавчого листа № 342/10/13-ц та розрахунку по аліментах, наданого позивачу старшим державним виконавцем ВДВС Городенківського РУЮ, заборгованість по аліментах в цілому становить 74329,05 грн. З них за період з січня 2014 року по січень 2017 року на одну дитину припадає 28800 грн., від сплати яких позивач просить суд його звільнити.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з наведених в ньому підстав. Позивач пояснив, що дочка ОСОБА_5 дійсно проживає з 2014 року в с. Сороки разом з ним та його батьком, навчається в 9 класі Сороківської школи. Протягом цього часу він повністю утримував дочку, купував одяг, турбувався про її харчування, навчання. Мати ОСОБА_3 виїхала в Чехію, забрала до себе дочку ОСОБА_7. Біля трьох місяців ОСОБА_5 проживала в двоюрідної сестри відповідачки ОСОБА_9 в с. Сороки. Одного разу вона прийшла до батька і попросила, що хоче жити разом з ним. Узгодивши питання про місце проживання дочки з її матірю, ОСОБА_5 залишилась проживати у нього в с. Сороки по вул. Чорновола, 9, де постійно проживає його батько ОСОБА_10, а мама ОСОБА_11 на роботі в Італії, приїздить тільки у відпуск. У вересні 2016 р. три тижні дочка проживала в матері в Чехії. Позивач перебував за кордоном: з 11.09.2015р. по 20.11.2015 р. в Чеській республіці, з 10.10.2016 р. по 16.10.2016 р. в Польщі, з 15.12.2016 р. до січня 2017р. та з 28.01.2017р. по 07.03.2017 р. - в Польщі. Під час його відсутності за адресою зареєстрованого місця проживання - в с. Сороки, дочка ОСОБА_8 проживала разом з його батьком ОСОБА_10 Відповідачка один раз передавала гроші на виготовлення віз на обох дітей, дід їздив з дітьми до Львова. Також пояснив, що дозволи на виїзд дітей за кордон він надавав добровільно, судом не приймались рішення про надання дозволів про виїзд дітей за кордон без його згоди. Пояснив, що він сплачував аліменти на дітей за судовим рішенням від 18.02.2013 р., оплату проводив поштовими переказами на імя відповідачки в с. Топорівці та через банк. Деякий час в нього було скрутне становище, перебував на лікуванні, взяв кредит, тому не сплачував аліменти в повному обсязі. Не заперечив, що в м. Коломия має сімю.

Представник позивача ОСОБА_2 суду пояснила, що хоча згідно судового рішення з позивача стягуються аліменти в розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину, на двох дітей, однак, одна з дочок, - ОСОБА_5, на утримання якої позивач сплачує аліменти відповідачці, фактично проживає разом з ним.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_12 в судовому засіданні позов не визнали, просять відмовити в задоволенні позову. Суду відповідачка пояснила, що вона проживає в Чехії, де має приватне підприємство. Разом з нею проживає молодша дочка сторін ОСОБА_12. Її старша дочка ОСОБА_5 проживає в Україні в с. Сороки по вул. Чорновола, 9, разом з батьком позивача. В 2014 р., коли дочка ОСОБА_8 була в 6 класі, то проживала в її сестри ОСОБА_13 в с. Топорівці і доїжджала до школи в с. Сороки. В 2015 р. дочка мала йти в 7 клас, вона пропонувала, щоб дочка жила в м. Коломия з батьком і там відвідувала школу, але батько не мав такої можливості, тому залишила дочку проживати в своєї двоюрідної сестри в с. Сороки, звідки вона пізніше пішла проживати до батька. В 2016 р. відповідачка отримала громадянство Чехії, в серпні забрала з собою обох дітей, мала намір дати їх там до школи, але в старшої дочки закінчувався термін дії документів, і щоб її не депортували, була вимушена відправити дочку в Україну. Після закінчення 9 класу дочка повинна приїхати до неї в Чехію, щоб там продовжувати навчання. Протягом 2013-2014р. батько частково сплачував аліменти, але в 2017 р. ніяких оплат не надходило. Вона зверталась з приводу обмеження батька у виїзді за кордон у звязку з несплатою аліментів.

Представник відповідача ОСОБА_12 вважає позов безглуздим, так як батько не надає дочці ОСОБА_8 повноцінного виховання, оскільки не постійно проживає разом з дочкою. Мама, яка проживає в Чехії, приймає участь у вихованні цієї дочки, спілкується з нею через «вайбер»; якщо виникають якість проблеми, то дід телефонує до відповідачки. Не надаючи дозволу на виїзд дитини за кордон, батько штучно створює ситуацію, щоб мама не змогла вивезти дитину за кордон, та ухиляється від сплати аліментів, тому порушене кримінальне провадження за ухилення від сплати аліментів. З даних ДВС видно, що несплата батьком аліментів на утримання дітей призвела до виникнення заборгованості.

Суд, вислухавши сторони, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч.3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2001 р. Від шлюбу мають двоє дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_12. Про те, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, свідчить копія її свідоцтва про народження серії 1-НМ № 146012, виданого 18.06.2002 р. виконкомом Сороківської сільської ради Городенківського району.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2013 року по справі № 342/10/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6 вирішено стягувати з відповідача на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі по 800 (вісімсот) гривень, щомісячно на кожну дитину; стягнення аліментів розпочати з 04.01.2013 року і проводити до досягнення дітьми повноліття. Із змісту рішення вбачається, що діти перебувають на утриманні і вихованні позивачки, батько в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає. На час розгляду даного позову сторони спільно не проживають.

Згідно відмітки в паспорті позивача ОСОБА_1 серії СЕ № 543211, виданого 14.10.2010 р. Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області, його зареєстрованим місцем проживання є с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області.

Відповідно до розрахунку про розмір заборгованості зі сплати аліментів, складеного старшим державним виконавцем Городенківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 03.01. 2017 року, борг ОСОБА_1 по виконавчому листу № 342/10/13-ц , виданому 18.02.2013 р. Городенківським районним судом, за аліментами в користь ОСОБА_3 на утримання двох неповнолітніх дітей за період з січня 2013 року по грудень 2016 року складає 74329, 05 грн. За вказаний період предявлено 6 квитанцій на суму 2316,10 грн.

Як вбачається із довідок, виданих виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, з 2014 р. проживає в с. Сороки (№ 447 від 07.09.2016 р., № 666 від 21.12.2016 р., № 132 від 03.04.2017 р.). В довідці № 132 зазначено, що вона проживає в господарстві ОСОБА_10, вул. Чорновола, 9 с. Сороки; в довідці № 666 відображено, що вона проживає ІНФОРМАЦІЯ_9, але не зареєстрована.

Виданими Сороківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів довідками стверджено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, дійсно була учнем школи з 01.09.2014 р. по 30.08.2016 р. (№ 63 від 30.08.2016 р.), з 01 вересня 2014 р. навчається в ОСОБА_14 ступенів і станом на 21 грудня 2016 р. є ученицею 9 класу даної школи (№ 104 від 21.12.2016 р.), дійсно була учнем школи з 01.09.2014 р. по 30.08.2016 р., з 26.09.2016 р. по даний час навчається в 9 класі (№ 10 від 10.03.2017 р.), станом на 03 квітня 2017 р. є учнем Сороківської ОСОБА_14 ступенів (№ 14 від 03.04.2017 р. з 01.09.2014 р.).

Висновком інспектора Городенківського ВП від 23.03.2017 р. стверджено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад злочину, відповідальність за який передбачена ст. 164 КК України, та встановлено, що одна з дочок, на яку він повинен сплачувати аліменти в користь ОСОБА_3, - ОСОБА_5, фактично проживає разом з батьком.

Ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно положень ст.160 СК України - місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. ОСОБА_5 досягла віку 14 років 22.05.2016 р.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ст. 12 Конвенції про права дитини, ст.171 СК України передбачено забезпечити дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. А тому в судовому засіданні, з дотриманням вимог ст. 182 ЦПК України, із видаленням із зали судового засідання за ухвалою суду позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_3, 20.04.2017 р. допитана ОСОБА_5. Дитина суду пояснила, що вона навчається в 9 класі Сороківської школи. З другої половини навчального року 7 класу вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_10 з своїм дідом ОСОБА_10 та батьком ОСОБА_1. Ствердила, що під час її проживання в будинку дідуся, куди вона прийшла жити від двоюрідної тітки, про неї дбають як тато, так і мама. Однак, мама приділяє більше уваги її молодшій сестрі, яка проживає з мамою, а тато приділяє більше уваги своєму молодшому синові, який проживає в м. Коломия. За час проживання в с. Сороки, в будинку дідуся, на її утримання батько витрачає більше коштів, він купує як продукти харчування, так одяг, і все, що потрібне для дому; за цей час саме дідусь став для неї і матірю, і батьком.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він є батьком позивача. Його онука ОСОБА_5 з 2014 р. навчалась в Сороківській школі, де він працював в котельній. Спочатку онучка жила в родичів невістки в с. Топорівці, доїздила до школи в с. Сороки. Потім жила в с. Сороки в двоюрідної сестри колишньої невістки ОСОБА_3. Одного разу в школі він побачив, що в дитини синці на руках, запитав що сталось, вона заплакала, і попросилась жити з ним. Він переговорив з невісткою ОСОБА_3, з сином, і після того з другого півріччя 2014-2015 навчального року ОСОБА_5 постійно жила в належному йому будинку. Його син ОСОБА_15 живе і в Сороках, і в Коломиї, а також виїжджає на заробітки. Коли не перебуває на заробітках, то 2-3 рази в тиждень відвідає дочку в с. Сороки, привозить продукти. Протягом канікул ОСОБА_5 жила в Коломиї разом з татом, але можливості проживати в Коломиї постійно, - не було. Свідок пояснив, що з 2014 р. два рази відповідачка присилала йому на карточку по 50 доларів. Також пояснив, що він утримує домашнє господарство: корову, свині, кури, а внучка, по мірі можливостей, допомагала йому по господарству, він контролював і допомагав їй у навчанні.

В наданих до суду 11.07.2017 р. додаткових письмових поясненнях представник відповідача ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_5 закінчила навчання в Сороківській школі і разом з мамою виїхала за кордон для оформлення документів та влаштування там дитини в школу. За весь період судового розгляду батько сплатив на утримання дітей аліменти в розмірі 3 тис. грн., при тому що заборгованість по сплаті аліментів, за даними ДВС, складає біля 90 тисяч гривень. Представник покликається на письмове повідомлення до суду ОСОБА_5 стосовно її неправдивих пояснень на суді з метою уникнення на неї тиску зі сторони батька і дідуся. Повідомляє, що батьком надано дозвіл на виїзд ОСОБА_5 на навчання за кордон. До додаткового пояснення додані ксерокопії: заяви батька ОСОБА_1 про дозвіл на виїзд за кордон ОСОБА_5 та паспорта ОСОБА_5 з відміткою про перетин кордону України 08.07.2017 р.

27.04.2017 р. до суду по пошті (з відміткою на конверті м. Івано-Франківськ) поступила заява ОСОБА_5, датована 20.04.2017 р., в якій зазначено, що в судовому засіданні вона не зовсім правильно та ясно надала пояснення, бо хвилювалася, і зараз стверджує, що вона проживає з дідусем ОСОБА_10 в с. Сороки по вул. Чорновола, 9, а батько проживає з своєю сімєю в м. Коломия і іноді навідується до неї; вона хоче, щоб батько надалі сплачував аліменти на її утримання. Вона влітку хоче поїхати з мамою за кордон, насправді її вихованням займається дідусь, а не батько.

В подальшому, 15.06.2017 р. по пошті (з відміткою на конверті с. Сороки) поступила заява ОСОБА_5, датована 13.06.2017 р., в якій вона просить суд врахувати її свідчення, які вона давала в судовій залі без мами і тата, а також зазначає, що заяву від 20 квітня вона писала під диктовку ОСОБА_4 Даним письмовим поясненням спростовуються посилання представника відповідача стосовно неправдивих пояснень ОСОБА_5 в судовому засіданні 20.04.2017 р.

Ч.2 ст.197 Сімейного кодексу України визначає, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

В даному випадку іншою істотною обставиною, що має істотне значення для часткового звільнення позивача ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами є те, що дочка ОСОБА_5, на утримання якої судом присуджені аліменти з позивача в користь відповідачки в розмірі по 800 грн. щомісяця, з січня 2015 р. до 08.07.2017 р. не проживала разом з відповідачкою, а перебувала на матеріальному утриманні батька - позивача ОСОБА_1 Тому суд приходить до висновку, що позивача слід звільнити від сплати заборгованості по аліментах, яка виникла в період з 01.01.2015 р. по 01.01.2017 р., в сумі 19200 грн. (800 грн. х 24 місяці =19200 грн.), що стягуються з нього на користь ОСОБА_3, які присуджені рішенням Городенківського районного суду від 18 лютого 2013 року в справі № 342/10/13-ц, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В позові ОСОБА_1 ставив вимогу про звільнення його від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 в подальшому, з 01.01.2017 р. до досягнення нею повноліття. Оскільки неповнолітня ОСОБА_5 з 01.01.2017 р. по 08.07.2017 р. перебувала на матеріальному утриманні батька - позивача ОСОБА_1, тому є підстави для звільнення його від сплати аліментів з 01.01.2017 р. до 08.07.2017 р. на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що присуджені рішенням Городенківського районного суду від 18 лютого 2013 року в справі № 342/10/13-ц.

Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Неповнолітня дочка сторін - ОСОБА_5 08.07.2017 р. разом з відповідачкою ОСОБА_3 виїхала в Чеську Республіку, що в судовому засіданні 11.07.2017 р. ствердила представник позивача. Про виїзд ОСОБА_5 за межі України свідчить ксерокопія її закордонного паспорта з відміткою про перетин 08.07.2017 р кордону України. Отже, з 08.07.2017 р. вона не проживає разом з батьком та не перебуває на його матеріальному утриманні, тому відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 1600 грн. на суму 800 грн. щомісячно на утримання лише ОСОБА_6 до досягнення нею повноліття.

На підставі ст.ст. 182, 183, 192, 197 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60,61, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах, яка виникла в період з 01.01.2015 р. по 01.01.2017 р., в сумі 19200 грн., що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 01.01.2017 р. до 08.07.2017 р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ничик Г.І.