АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3639/17 Справа № 209/5149/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 вересня 2014 року у справі за поданням Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року заявник звернувся до суду з даним поданням, посилаючись на те, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2859-ц від 22.09.2010 року, виданого Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" суми боргу в розмірі 1950598,36 гривень. 05 вересня 2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення суду, про що винесено відповідну постанову, копію якої направлено сторонам. У встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду, боржник рішення не виконує. Враховуючи значну суму боргу та відсутність реального погашення боргу, а також беручи до уваги, що боржник приховує від державного виконавця дані стосовно отримання доходів є підстави вважати, що боржник може виїжджати за межі України і в даному праві боржника можливо обмежити до повного виконання ним цивільних зобов'язань. Про рішення суду боржнику відомо, проте небажання виконувати покладеного судом обов'язку щодо виплати коштів стягувачеві, виконувати законні вимоги державного виконавця та рішення суду в цілому, з боку боржника є очевидним. Тому заявник просив обмежити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України до виконання зобовязання згідно виконавчого провадження №44640735 з виконання виконавчого листа №2-2859 від 22.09.2010 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 вересня 2014 року тимчасово обмежено боржника, громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України до виконання зобовязання згідно виконавчого провадження №44640735 з виконання виконавчого листа №2-2859 від 22.09.2010 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 1950598,36 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог подання колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу місцевого суду скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником суду надано копію виконавчого листа №2-2859 від 22.09.2010 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 1950598,36 грн.(а.с.4). До подання також додано копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №44640735 від 05.09.2014 року з виконання зазначеного виконавчого листа №2-2859 (а.с. 3).

Постановляючи ухвалу про обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України до виконання зобовязання, згідно зазначеного вище виконавчого провадження, суд першої інстанції не встановив фактичні обставини, не перевірив факту ухилення боржника від виконання рішення, не зясував місце проживання та реєстрації боржника, не дослідив оригінал чи завірену копію виконавчого провадження.

Копія листа державного виконавця про виклик громадянина ОСОБА_2, що знаходиться на аркуші справи 5, не свідчить про отримання вказаного листа боржником, що унеможливлює зробити висновок про ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду.

Крім того, колегія звертає увагу, що місцевий суд передчасно та за відсутності відповідних доказів, дійшов висновку, що божник за виконавчим провадженням ВП №44640735 є громадянином України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 має громадянство Ізраїлю (а.с. 17, 43).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що місцевим судом порушено порядок розгляду подання державного виконавця, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням питання на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 вересня 2014 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді