Справа № 522/7088/15-ц
Провадження № 2/522/3411/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

за участю адвоката Веселової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору : Приморська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Одеська місцева прокуратура № 3, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення та вселення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_12, які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору : Приморська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Одеська місцева прокуратура № 3, про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення із цієї квартири, та про вселення до вказаної квартири (а.с. 203, 203-207).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 22-220/11 від 27 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2013 року, які залишені без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2014 року, за нею визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом від 23.06.2003 року ОСОБА_14, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_12, та вказану квартиру витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4, але, незважаючи на це, відповідач ОСОБА_4 разом з членами своєї сім'ї - відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 і малолітнім ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовляються звільнити згадану квартиру, та, більш того, відповідач ОСОБА_4 вселив в цю квартиру у якості піднайманців відповідачів ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і ОСОБА_9 разом з неповнолітніми ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, що призводить до порушення її права власності на спірну квартиру.

В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Веселова О.О. підтримали позов, а представник Одеської місцевої прокуратури № 3 - Тарєєв С.А. просив ухвали законне рішення у справі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_12 відмовилися від отримання судових повісток, про що свідчать поштові накладні кур'єрської служби доставки №№ 6401, 6369, 6402, 6404, 6405, 6406.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_16 не повідомила суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце наступного судового засідання була повідомлена під розписку відповідно до ч. 3 ст. 191 ЦПК України, про що свідчить довідковий лист від 19 червня 2017 року, який приєднаний судом до матеріалів справи.

Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі її органу опіки та піклування не повідомила суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про одержання нею судової повістки.

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області не повідомило суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце судового засідання було повідомлено належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання ним судової повістки.

Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення позивача, її представника та представника Одеської місцевої прокуратури № 3, суд доходить висновку, що позовна заява позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_17, діючи від імені померлої ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_14 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 14.08.2008 р., уклала з ОСОБА_18 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений Другою одеською державною нотаріальною контрою за р. № 1-4461, після чого ОСОБА_18 відчужив квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 28.01.2009 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О. за р. № 266.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2013 року у справі № 22-220/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_4 про визнання недійсною заяви про скасування заповіту, визнання недійсним заповіту, визнання права власності в порядку спадкування, визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2013 року, які залишені без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2014 року, позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі, та : визнано недійсною нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4, від 26.03.2008 р. про скасування заповіту (бланк ВКС 964126) за р. № 9-481, складеного ОСОБА_14 на користь ОСОБА_2; визнано недійсним заповіт від 14.05.2008 р., складений ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_17, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кучерук С.М.; визнано недійсною довіреність від 14.08.2008 р., видану ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4, посвідчену державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В.; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_14, від імені якої діяла ОСОБА_17 на підставі довіреності від 14.08.2008 р., та ОСОБА_18, посвідчений Другою одеською державною нотаріальною конторою за р. № 1-4461; визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом від 23.06.2003 р. ОСОБА_14, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13; та витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 на підставі ст. 388 ЦК України.

Відповідно до ст. 316, 319, 321, 383 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно віл волі інших осіб; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним, та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За приписами ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Проте відповідач ОСОБА_4 разом з членами своєї сім'ї - відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_5 та малолітнім ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовляються звільнити квартиру АДРЕСА_1, чим порушують права її законного власника - позивача ОСОБА_2

Крім того, відповідач ОСОБА_4, в період з 2014 року по 2016 рік, тобто вже після набрання законної сили рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2013 року у справі № 22-220/11, діючи незаконно та свідомо порушуючи право власності позивача ОСОБА_2, вселив в згадану квартиру у якості піднайманців відповідачів ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і ОСОБА_12 разом з неповнолітніми ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, які також відмовляються звільнити цю квартиру.

Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги, що, по-перше, право членів сім'ї власника квартири користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно, права членів сім'ї власника житла є похідними від прав самого власника; і, по-друге, позивач, з моменту набуття нею права власності на квартиру АДРЕСА_1, не давала згоди на вселення в цю квартиру відповідачів та/або не укладала з ними будь-яких угод щодо цієї квартири.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що порушене право власності позивача підлягає судовому захисту.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідачів в рівних частинах судові витрати в сумі 243,60 грн. на користь позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Задовольнити позов ОСОБА_2.

Усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом виселення з цієї квартири ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 разом неповнолітнім ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 разом з неповнолітніми ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітньою ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6.

Вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт НОМЕР_5, виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 16.12.2003 р., що зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (ІПН : НОМЕР_2, паспорт НОМЕР_6, виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 23.04.1996 р., що зареєстрований за адресою : АДРЕСА_4), ОСОБА_11 (ІНФОРМАЦІЯ_8, посвідка на постійне проживання НОМЕР_7, видана ВГІРФО ОМУ ГУМВС України в Одеській області, що зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1), ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_9, НОМЕР_4, виданий Центр-Міським РВ Криворізького ОМУ УМВС України в Дніпропетровській області, що зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1), ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_10, посвідка на постійне проживання НОМЕР_8, видана ВГІРФО м. Одеси 19.10.2011 р., що зареєстрований за адресою : АДРЕСА_3), ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_14, посвідка на постійне проживання НОМЕР_9, видана ВГІРФО ОМУ ГУМВС України в Одеській області 14.12.2010 р., що зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1) та ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_11, що зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1) в рівних частках судові витрати у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп., тобто з кожного по 30 (тридцять) грн. 40 коп., на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 10 липня 2017 року.

Суддя Н.А. Ільченко

06.07.2017