Провадження № 4-с/127/126/17
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Марценюк А.М.

за участю:

заявника: ОСОБА_1, його представника: ОСОБА_2

заінтересованої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 по справі №127/17262/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною та визначення способу по прийняттю участі у її вихованні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця про повернення без виконання виконавчого листа по справі №127/17262/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною та визначення способу по прийняттю участі у її вихованні, в якій просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 від 15.06.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, зобовязавши його прийняти виконавчі документи по його заяві до виконання.

Вказана скарга мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2017 року у справі №127/17262/16-ц, з урахуванням рішення апеляційного суду Вінницької області від 11 травня 2017 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною та визначення способу по прийняттю участі у її вихованні та визначено позивачу спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_5, а саме:

- щопятниці батько забирає дитину зі школи за своїм місцем проживання та повертає дитину матері у суботу о 20 годині 00 хвилин;

- канікулярний час, святкові дні батьки за домовленістю між собою ділять порівну.

Як зазначає скаржник, відповідач фактично не виконує рішення суду належним чином, у звязку з чим ОСОБА_1 отримав у Вінницькому міському суді Вінницької області виконавчий лист та предявив його для примусового виконання до Центрального відділу ДВС м. Вінниця. Однак, за результатами розгляду заяви позивача рішенням державного виконавця Ксяновського М.С. від 15.06.2017р. виконавчий лист повернуто стягувачу без виконання, оскільки у виконавчому документі не вказані заходи примусового виконання рішення.

Заявник вважає рішення державного виконавця від 15.06.2017р. незаконним та таким, що суперечить вимогам статті 14 ЦПК України, у звязку з чим звернувся до суду зі скаргою.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 вимоги скарги підтримали про просили її вимоги задовольнити.

Головний державний виконавець Касяновський М.С. в судове засідання не зявився, надавши заперечення на скаргу, в яких зазначив, що прийняте ним рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання ґрунтується на вимогах Закону України «Про виконавче провадження», а тому просив у задоволенні скарги відмовити та надіслати відповідну ухвалу суду Центральному ВДВС.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала стосовно обставин викладених у скарзі, щодо невиконання нею рішення суду, зазначивши що рішення суду нею виконується, батько дитини має можливість безперешкодно спілкуватися з дитиною, якщо сама дитина цього бажає. Щодо рішення державного виконавця про повернення виконавчого листа, ОСОБА_3 просила суд прийняти законне рішення з цього приводу.

Відповідно до частини першої статті 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Таким чином, незважаючи на неявку державного виконавця в судове засідання, враховуючи надання ним суду письмового заперечення на скаргу та матеріалів виконавчого провадження, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду скарги та вважає за можливе провести розгляд скарги без участі державного виконавця.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги та цивільної справи №127/17262/16-ц, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Як встановлено судом, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2017 року у справі №127/17262/16-ц, частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною та визначення способу по прийняттю участі у її вихованні та визначено позивачу спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:

- щочетверга батько забирає дитину зі школи за своїм місцем проживання та повертає дитину матері у суботу о 20 годині 00 хвилин;

- канікулярний час, святкові дні батьки за домовленістю між собою ділять порівну.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 11 травня 2017 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2017 року змінено та викладено в такій редакції:

- щопятниці батько забирає дитину зі школи за своїм місцем проживання та повертає дитину матері у суботу о 20 годині 00 хвилин. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

На виконання рішення суду, 06 червня 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області ОСОБА_6 видано виконавчі листи.

15 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з заявою, якою просив прийняти виконавчий лист до виконання.

В судовому засіданні заявник пояснив, що судом було видано два виконавчі листи, однак заявою від 15.06.2017р. він просив прийняти до виконання лише виконавчий лист, щодо того, що канікулярний час, святкові дні батьки за домовленістю між собою ділять порівну.

Однак, 15 червня 2017 року, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1, головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4, з посиланням на пункт 7 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято рішення про повернення виконавчого документа без прийняття його до виконання, про що заявнику надіслано повідомлення №37718.

Визначаючись щодо обґрунтованості вимог скарги та надаючи юридичну оцінку діям державного виконавця суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини другої статті 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Частиною першою статті 369 ЦПК України закріплено, що виконавчий лист має відповідача вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII)

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Вимоги до виконавчого документа закріплено у статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно пункту 5 частини першої якої у виконавчому документі зазначаються резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Статтею 10 Закону №1404-VIII до заходів примусового виконання рішень віднесено:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2017 року у справі №127/17262/16-ц, з урахуванням рішення апеляційного суду Вінницької області від 11 травня 2017 року, визначено ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_5, а саме:

- щопятниці батько забирає дитину зі школи за своїм місцем проживання та повертає дитину матері у суботу о 20 годині 00 хвилин;

- канікулярний час, святкові дні батьки за домовленістю між собою ділять порівну.

В той же час, до Центрального ВДВС м. Вінниця стягувачем предявлено для примусового виконання виконавчий лист щодо того, що «канікулярний час, святкові дні батьки за домовленістю між собою ділять порівну».

Отже, судом встановлено, що як рішення суду, так і виданий виконавчий лист містить вказівку на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3, за домовленістю між собою, при вихованні своєї дитини ОСОБА_5 канікулярний час та святкові дні ділять порівну.

Таким чином, зі змісту рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2017 року у справі №127/17262/16-ц та виконавчого листа, виданого на його виконання, вбачається, що як у резолютивній частині рішення, так і у виконавчому листі не передбачено заходів примусового виконання рішень.

Відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Враховуючи наведені фактичні обставини та положення закону, головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження» прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання, про що 15 червня 2017 року заявнику надіслано повідомлення №37718.

При цьому, суд звертає увагу, що предметом дослідження судом про розгляді даної скарги є саме дії та рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а не обставин щодо фактичного виконання позивачем та відповідачем рішення суду щодо участі у вихованні дитини.

Наслідки невиконання рішення суду щодо участі батьків у вихованні дитини передбачені статтею 159 Сімейного кодексу України, відповідно до частини четвертої якої у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

Таким чином, під час розгляду скарги судом не встановлено порушень норм чинного законодавства при винесенні державним виконавцем повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання.

Посилання ж заявника на те, що ним було сплачено авансовий внесок для відкриття виконавчого провадження судом до уваги не приймається, оскільки положеннями частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що при поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 14, 368, 369, 383 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 по справі №127/17262/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною та визначення способу по прийняттю участі у її вихованні, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: