Ухвала

іменем україни

12 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю «Вінницяметалопостач», Вінницької міської ради про визнання припиненим договору оренди в частині окремих земельних ділянок та визнання недійсним договору суборенди,за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 09 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, зазначаючи, що 20 грудня 2013 року вона уклала з ПАТ «Вінницяметалопостач», правонаступником якого є ТДВ «Вінницяметалопостач», договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «И», загальною площею 7,6 кв. м, частини споруди № 3, споруди № 4, що складає 2/25 частки комплексу виробничих будівель і споруд.

Згідно з п. 4 даного договору все нерухоме майно продавця знаходиться на орендованих земельних ділянках згідно з договором оренди земельної ділянки від 04 лютого 2005 року № 71 та угоди (новації) про внесення змін (доповнень) до договору оренди від 26 лютого 2013 року. Будівля літ. «И» розміщена на земельній ділянці площею 0,1611 га, споруди № № 3, 4 - на земельній ділянці площею 0,4782 га.

Посилаючись на ч. 2 ст. 120, п. п. «а», «е» ч. 1 ст. 141 ЗК України, ч. 1 ст. 377 ЦК України, добровільну відмову ТДВ «Вінницяметалопостач», висловлену у листі до Вінницької міської ради від 22 грудня 2015 року № 06-23-67532, від права користування земельними ділянками, на яких розташовані продані об'єкти нерухомого майна, норми Закону України «Про оренду землі», ОСОБА_4 вважала, що договір оренди земельної ділянки від 04 лютого 2005 року № 71, укладений між Вінницькою міською радою та ТДВ «Вінницяметалопостач», підлягає припиненню з дати укладення нею договору купівлі-продажу нерухомого майна з ТДВ «Вінницяметалопостач», тобто з 20 грудня 2013 року щодо земельних ділянок, розташованих під відчуженими ОСОБА_4 об'єктами нерухомого майна.

Однак, після продажу частини будівель і споруд, ТДВ «Вінницяметалопостач» 01 червня 2014 року уклало з ОСОБА_4 договір суборенди земельних ділянок № СБ-2, на яких розташовані придбані нею у власність об'єкти нерухомості. За цим договором, який не пройшов державної реєстрації в органах ДЗК, до ОСОБА_4 перейшло право користування даними земельними ділянками строком до 31 жовтня 2033 року. У пп. 2.2 договору суборенди зазначено, що у разі припинення договору оренди припиняється чинність договору суборенди. ОСОБА_4 вважала, що договір суборенди земельних ділянок є укладеним, але не набув чинності у зв'язку з відсутністю державної реєстрації.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2016 року позов задоволений частково.

Припинено з 20 грудня 2013 року право користування ТДВ «Вінницяметалопостач» земельною ділянкою загальною площею 0,1611 га, кадастровий номер НОМЕР_1, земельною ділянкою площею 0,4792 га, кадастровий номер НОМЕР_2, шляхом припинення у вказаній частині договору оренди земельної ділянки від 04 лютого 2005 року, укладеного між Вінницькою міською радою та ВАТ«Вінницяметалопостач».

У задоволенні позову про визнання недійсним договору суборенди від 01 червня 2014 року № СБ-2 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 09 лютого 2017 року зазначене судове рішення в частині задоволених позовних вимогскасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовлено.

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що згідно з п. 40 договору оренди земельної ділянки від 04 лютого 2005 року перехід права власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на орендованій земельній ділянці, до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. 01 червня 2014 року між ПАТ «Вінницяметалопостач» та ОСОБА_4 укладений договір суборенди земельної ділянки № СБ-2, відповідно до умов якого товариство передало позивачу у строкове платне володіння і користування частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 0,6403 га під придбаними у власність будівлями і спорудами. Строк дії договору суборенди встановлений, як і строк дії договору оренди, до 31 жовтня 2033 року. 18 серпня 2015 року ТДВ «Вінницяметалопостач» направило Департаменту комунальних ресурсів Вінницької міської ради лист з приводу внесення змін до договору оренди земельної ділянки у зв'язку з відчуженням частини будівель і зменшенням площі орендованої земельної ділянки. У відповідь заявникові і ОСОБА_4 на її відповідне звернення був роз'яснений порядок вирішення порушеного питання.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, зазначав, що звернення ОСОБА_4 до суду з даним позовом є передчасним, здійсненим без виконання власних обов'язків майбутнього орендаря частини земельної ділянки, що перебуває у власності територіальної громади міста та в оренді з 2005 року у ТДВ «Вінницяметалопостач». Жоден з відповідачів у справі не вчиняв дій, які б перешкоджали позивачу в реалізації за її бажанням власних задумів відносно частини земельної ділянки по АДРЕСА_1.

При цьому апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

Г.І.Мостова