Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 320/7652/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Міщенко Т.М.
Провадження № 22-ц/778/1815/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

За участю секретаря: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 березня 2017 року у справі за позовом Дочірнього підприємства «Газ Мелітополя» Публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ДП «Газ Мелітополя» ПАТ «Мелітопольгаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову представник ДП «Газ Мелітополя» ПАТ «Мелітопольгаз» зазначала, що 18.01.2008 року між ВАТ «Мелітопольгаз» та ОСОБА_3 було укладено договір № Г-20209 про надання послуг з газопостачання, за умовами якого ВАТ «Мелітопольгаз» прийняло на себе зобов'язання здійснювати постачання природного газу, а ОСОБА_3 - своєчасно розраховуватися за надані послуги.

Протягом дії договору споживачем постійно порушувались умови договору та норми чинного законодавства України щодо оплати за спожитий природний газ, що призвело до виникнення заборгованості.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь: заборгованість в розмірі 39 481,50 грн.; пеню 7 262,63 грн.; інфляційні втрати 2 303,30 грн.; 3 % річніх 893,66 грн. та судовий збір в розмірі 1 378 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 березня 2017 року позов ДП «Газ Мелітополя» ПАТ «Мелітопольгаз» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ДП «Газ Мелітополя» ПАТ «Мелітопольгаз» суму заборгованості в розмірі 39 481,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ДП «Газ Мелітополя» ПАТ «Мелітопольгаз» пеню в розмірі 7 262,63 грн., інфляційні втрати в сумі 2 303,30 грн., 3 % річних в розмірі 893,66 грн. та судовий збір в сумі 1 378 грн., а всього - 11 837,59 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить визнати дії ДП «Газ Мелітополя» ПАТ «Мелітопольгаз» щодо визначення та нарахування боргу неправомірними, рішення суду скасувати.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За положеннями ст.ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18.01.2008 року між ВАТ «Мелітопольгаз» та ОСОБА_3 було укладено договір № Г-20209 про надання послуг з газопостачання, за умовами якого ВАТ «Мелітопольгаз» прийняло на себе зобов'язання здійснювати постачання природного газу, а ОСОБА_3 - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки та на умовах, передбачених цим договором (а.с. 6-7).

За порушення умов вказаного договору позивачем на адресу ОСОБА_3 неодноразово надсилалися попередження про зобовязання сплатити борг або зявитися в абонентський відділ для визначення порядку та строків ліквідації заборгованості. В протилежному випадку буде припинено газопостачання (а.с. 8, 9).

Проте, оплати за спожитий природний газ від відповідача не поступало, договір про реструктуризацію між сторонами не укладався.

07.06.2016р. ДП «Газ Мелітополя» ПАТ «Мелітопольгаз» звернулося до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за спожитий природній газ, пені, інфляційних втрат та 3 % річних (а.с. 4).

24.06.2016р. було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ДП «Газ Мелітополя» ПАТ «Мелітопольгаз» заборгованості за спожитий природній газ, інфляційних втрат, 3 % річних, судового збору.

12.07.2016р. ОСОБА_3 подав до суду заяву про скасування судового наказу з тих підстав, що з сумою заборгованості не згодний.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.07.2016 року вищевказаний судовий наказ було скасовано (а.с. 5).

У період з 06.12.2014р. по 12.07.2016р. відповідач має заборгованість у розмірі 39 481,50 грн. (а.с. 10).

В рахунок погашення заборгованості відповідачем за період з жовтня 2014р. по липень 2016р. було сплачено: 28.10.2014р. 649,44 грн., 24.02.2015р. 894,00 грн., 23.07.2015р. 1 290,54 грн., 12.07.2016р. - 7894,62 грн., інших платежів здійснено не було. При цьому, у період з лютого 2015р. по лютий 2016р. показники лічильника ОСОБА_3 позивачу не надавались (а.с. 10).

Як пояснив відповідач, показники лічильника він не повідомляв, оскільки з новими правилами постачання природного газу не був ознайомлений, з грудня 2014 року в нього не було можливості своєчасно оплачувати надані послуги.

Відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999р. № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004р. № 476), яка була чинною на час спірних відносин (втратила чинність 16.07.2016р.), Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2496, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015р. за № 1382/27827.

Відповідно до п. 17 Постанови КМ України «Про затвердження правил надання населенню послуг з газопостачання» № 2246 від 09.12.1999р., зі змінами (в редакції на час спірних відносин), розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим та зазначаються споживачем у платіжних документах. Газопостачальне та газорозподільне підприємства мають право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів.

Згідно п. 14 розділу ІІІ Правил постачання природного газу (в редакції на час спірних відносин) розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п'яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку.

За положеннями п. 22 розділу ІІІ Правил постачання природного газу (в редакції на час спірних відносин) побутовий споживач зобов'язаний, серед іншого, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» № 420 від 03.04.2014р. (втратила чинність 01.04.2015р.), було встановлено роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення. Так, якщо обсяг споживання природного газу не перевищує 6 000 м.куб. за наявності газових лічильників ціна за 1 м.куб. газу становить 1,788 грн.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» № 583 від 03.03.2015р. (постанова втратила чинність 05.08.2016р. на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1224 від 07.07.2016р.) було встановлено роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення (з урахуванням податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, тарифів на послуги з транспортування, розподілу і постачання природного газу за регульованим тарифом), у разі використання природного газу: 1) для приготування їжі та/або підігріву води 7,188 грн. за 1 м-3; 2) для індивідуального опалення або комплексного споживання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води): у період з 01 травня по 30 вересня (включно) 7,188 грн. за 1 м-3; у період з 01 жовтня по 30 квітня (включно): за обсяг, спожитий до 200 м-3 природного газу на місяць (включно), 3,600 грн. за 1 м-3; за обсяг, спожитий понад 200 м-3 природного газу на місяць, 7,188 грн. за 1 м-3.

Як встановлено судом першої інстанції та визнається відповідачем, ОСОБА_3 показники лічильника у ДП «Газ Мелітополя» ПАТ «Мелітопольгаз» у період з 06.12.2014р. по 06.02.2016р. не передавав, відповідно, ці показники не фіксувались. В результаті здійснених представниками позивача обходів по вул. Авіаторів в м. Мелітополі Запорізької області з метою зняття показників лічильника, в будинку № 7 (за адресою відповідача) зняти показники у вказаний період виявилось не можливим, оскільки двері будинку ніхто не відчиняв.

Після чергового обходу контролера 06.02.2016р. за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Авіаторів, 7, на особовому рахунку відповідача Г-20209 було зафіксовано показники лічильника 44 900 м.куб., тобто, обсяг спожитого природного газу склав 6 040 м.куб.

У зв'язку з тим, що відповідачем не проводився облік витрат природного газу у власних платіжних документах, та жодного разу показники лічильника не фіксувались у ДП «Газ Мелітополя» ПАТ «Мелітопольгаз», визначити щомісячні витрати природного газу працівники ДП «Газ Мелітополя» ПАТ «Мелітопольгаз» не мають можливості. Тому, працівниками позивача було проведено нарахування заборгованості на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» № 583 від 03.03.2015р., що станом на 06.02.2016р. склала 39 109,92 грн. (а.с. 10).

На дату обходу контролера - 19.04.2016р. показники лічильника були 46 050 м.куб., а отже сума заборгованості склала 47 376,12 грн.

21.04.2016р. представником ВАТ «Мелітопольгаз» та ОСОБА_4 було складено акт про відключення газових приладів за адресою: м. Мелітополь, вул. Авіаторів, 7 (а.с. 31).

12.07.2016р. відповідачем було частково погашено суму заборгованості у розмірі 7 894,62 грн. (а.с. 29).

З урахуванням встановлених обставин та вищенаведених положень законодавства суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що остаточна сума заборгованості станом на 12.07.2016р. становить 39 481,50 грн. (47 376,12 грн. - 7 894,62 грн.).

Щодо застосування до даних правовідносин ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції правильно виходив із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - сплату грошей за надані послуги.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Отже, боржник несе відповідальність за несвоєчасне здійснення оплати за надані послуги у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Крім того, правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за надані послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Тому, з урахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно вважав, що поряд з основною сумою боргу, з ОСОБА_4 на користь позивача слід стягнути інфляційні втрати за весь час прострочення в сумі 2 303,30 грн., а також 3 % річних від простроченої суми в розмірі 893,66 грн. згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 11-12).

Крім того, позивачем відповідно п. 19 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2496, було нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, за період з 21.04.2016р. по 21.10.2016р. в розмірі 7 262,63 грн., тобто в межах строків, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України (а.с. 11).

Разом з тим, за результатами апеляційного розгляду справи колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені до 1 000 грн.

Так, за положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за наявності обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень відповідача, його представника, 26.08.2015 року померла мати відповідача ОСОБА_5, причина смерті злоякісний новотвір правої легені (а.с. 38, 39). Відповідно, як стверджує відповідач та його представник, протягом 2013-2015р.р. всі заощадження родини були витрачені на закупку ліків та оплату лікування.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність обставин, які мають істотне значення, та вбачає підстави для зменшення розміру пені до 1 000 грн., відповідно, підлягає зменшенню і загальна сума стягнення пені, 3 % річних, інфляційних втрат та судових витрат, зазначена у абзаці третьому резолютивної частини оскаржуваного рішення, з 11 837,59 грн. до 5 574,96 грн.

Доводи апеляційної скарги про сплив строку позовної давності спростовані під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як зазначалося вище, позивач звернувся до суду з позовом 23.11.2016 року, та просив стягнути з відповідача заборгованість за період з 06.12.2014р. по 12.07.2016р., а пеню - з 21.04.2016р. по 21.10.2016р.

Отже, строк позовної давності, як загальної, так і спеціальної, позивачем не пропущено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем здійснено розрахунок заборгованості неправильно, спростовані під час апеляційного розгляду справи.

Вказаний розрахунок є обґрунтованим та таким, що підтверджується матеріалами справи, здійснений відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» № 420 від 03.04.2014р. та постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» № 583 від 03.03.2015р. Правильність наданого позивачем розрахунку відповідачем не спростована, доказів в обґрунтування його неправильності ані суду першої, ані апеляційної інстанції не надано.

Як зазначалося вище, в апеляційній скарзі ОСОБА_3, просить визнати дії ДП «Газ Мелітополя» ПАТ «Мелітопольгаз» щодо визначення та нарахування боргу неправомірними та скасувати рішення суду.

За ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Позовних вимог про визнання дій ДП «Газ Мелітополя» ПАТ «Мелітопольгаз» щодо визначення та нарахування боргу неправомірними ОСОБА_3 у суді першої інстанції не заявляв, відповідно, апеляційний суд не має повноважень визнати вказані вище дії позивача неправомірними.

Проте, колегія наголошує, що ОСОБА_3 не позбавлений можливості вимагати захисту свого права шляхом предявлення відповідного позову про визнання дій ДП «Газ Мелітополя» ПАТ «Мелітопольгаз» неправомірними.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду по суті спору не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими відповідач обґрунтовував свої заперечення проти позову, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Всі інші викладені в апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Решта доказів та обставин, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 березня 2017 року у цій справі змінити, зменшити суму стягнення пені до 1 000 грн., та, відповідно, загальну суму стягнення пені, 3 % річних, інфляційних втрат та судових витрат з 11 837,59 грн. до 5 574,96 грн.

В іншій частині рішення у цій справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: