Справа №468/402/17-ц 10.07.2017 10.07.2017 10.07.2017
Справа №468/402/17-ц Головуючий першої інстанції Янчук С.В.
Провадження №22-ц/784/1538/17 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Категорія 23
Рішення

Іменем України

10 липня 2017 року місто ОСОБА_2

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

за участі: позивача ОСОБА_3 та її представника - ОСОБА_2,

який одночасно є представником третьої особи СВК «Мілка»,

представника відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2017 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Спілка власників корів «Мілка», про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними,

УСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (далі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області) та ОСОБА_5 про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17 серпня 2007 року на підставі розпоряджень голови Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області від 13 грудня 2004 року №983-р та від 16 листопада 2006 року № 661-р між Баштанською районною державною адміністрації Миколаївської та Спілкою власників корів «Мілка» (далі СВК «ОСОБА_2), був укладений договір оренди земельних ділянок загальною площею 333.0 га., в тому числі ріллі зрошуваної 139.23 га., ріллі багорної 141.42 га., пасовищ 52.35 га., відповідно з планом до договору оренди кадастрові номера земельних ділянок :02:000:1115, :02:000:1116, :02:0006:1117, :02:000:1118 та :02:000:1119, що знаходяться за межами населеного пункту на території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

Розпорядженням першого заступника голови Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області «Про дострокове розірвання за згодою сторін договору оренди землі сільськогосподарського призначення для сінокосіння і випасання худоби на території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області» за №141-р від 14 квітня 2014 року зазначений договір оренди землі достроково розірвано за згодою сторін.

В подальшому, розпорядженням першого заступника голови Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області «Про скасування розпорядження голови райдержадміністрації від 14 квітня 2014 року №141-р «Про дострокове розірвання за згодою сторін договору оренди землі сільськогосподарського призначення для сінокосіння і випасання худоби на території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області» за №112-р від 24 березня 2017 року, вищезазначене розпорядження за №141-р від 14 квітня 2014 року було скасовано.

При цьому, 04 листопада 2015 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_5 укладено два окремі договори оренди землі, відповідно до яких останній було передано в оренду дві земельні ділянки: площею 207.7701 га, з кадастровим номером :02:000:1116, та площею 68.7736 га з кадастровим номером :02:000:1119, строком дії 15 років.

Як на думку позивача, зазначені договори оренди землі укладені із порушенням вимог чинного законодавства, оскільки вони не містять усіх істотних умов договору. Зокрема, зі змісту договорів вбачається, що у них відсутні умови щодо індексації, строків та умов платежу і розрахунку, порядку внесення та перегляду орендної плати, відповідальність за її несплату.

Крім того, передача в оренду земельних ділянок повинна була бути здійснена за результатами земельних торгів.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просила позов задовольнити, визнати недійсними вищезазначені договори оренди землі та стягнути на її користь з відповідачів сплачений нею судовий збір.

В подальшому позивач надала до суду письмові уточнення, в яких також зазначала, що вищевказаний договір оренди земельних ділянок загальною площею 333.0 га від 17 серпня 2007 року був розірваний на підставі угоди від 14 квітня 2014 року, яку від імені СВК «Мілка» підписав ОСОБА_7, який не мав на це повноважень, оскільки його не обирали на посаду голови спілки.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено СВК «Мілка» (а.с.78).

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідачі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_5, зазначали, що договори оренди землі від 04 листопада 2015 року містять усі істотні умови. Окрім того, вказували на те, що позивачем предявлено позов, як фізичною особою, та при цьому не зазначено в чому саме полягає порушення саме її прав.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі, укладений 04 листопада 2015 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_5 про передачу в оренду земельної ділянки, яка розташована на території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області загальною площею 207.7701 га кадастровий номер: :02:000:1116, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 грудня 2015 року.

Визнано недійсним договір оренди землі, укладений 04 листопада 2015 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_5 про передачу в оренду земельної ділянки, яка розташована на території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області загальною площею 68.7736 га, кадастровий номер: :02:000:1119, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 грудня 2015 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат у справі, шляхом стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на відшкодування витрат по сплаті судового збору по 640 грн. з кожного.

В апеляційних скаргах ОСОБА_5 та ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що передача в оренду спірних земельних ділянок ОСОБА_5 здійснювалась з порушенням вимог ЗК України та Закону України «Про оренду землі» та зміст вищевказаних договорів оренди землі суперечить даним правовим актам, а тому наявні достатні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.1,3-4,10-11,303 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), а також іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них та договором оренди земельної ділянки.

В силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, договори, які є однім з видів правочину, є однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.ст.6,202,203 ЦК України, правочином визнається дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Правочин є дійсним, якщо:

- його зміст не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка його вчиняє, має необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасників є вільним і відповідає їх внутрішній волі;

- він вчинений у формі, встановленій законом й спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У ч.1 ст.627 ЦК України проголошено принцип свободи договору, якою передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недотримання хоча б однієї із зазначених умов дійсності правочину може тягнути його нікчемність, з застосуванням відповідних правових наслідків, або слугувати підставою для визнання правочину недійсним у судовому порядку відповідно до положень ст.215 ЦК України.

Якщо правочин підлягає державній реєстрації, то він є вчиненим з моменту такої реєстрації.

Договір оренди земельної ділянки теж є правочином, а тому, сторони у ньому повинні дотримуватися зазначених правил і, крім того, положень Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року (з наступними змінами та доповненнями), в тому числі, і норм, що стосуються обовязкового зазначення в договорі його істотних умов.

Так, відповідно до вимог ч.4 ст.124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Згідно із ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

За ч.3 ст.792 ЦК України та ч.8 ст.93 ЗК України відносини, повязані з орендою землі, регулюються законом.

Таким спеціальним законом, що регулює орендні земельні відносини та підлягає застосуванню до спірних правовідносин є Закон України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон України).

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ст.14 Закону України, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

При цьому, вирішуючи спір про визнання договору оренди землі недійсним у звязку з відсутністю в ньому передбаченої ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотної умови, застосуванню підлягає ст.15 даного Закону в редакції, чинній на момент укладення договору оренди, а не в момент його державної реєстрації.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі №6-162цс13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

За правилами ст.15 вищевказаного Закону України (в редакції, яка діяла на час укладення спірних договорів), такими істотними умовами договору оренди землі є:

обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення обєкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.

Договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування).

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6,11,17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, яка є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2007 року на підставі розпоряджень голови Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області від 13 грудня 2004 року №983-р та від 16 листопада 2006 року № 661-р між Баштанською районною державною адміністрації Миколаївської та СВК «Мілка» був укладений договір оренди землі, за умовами якого в оренду передавалися земельні ділянки загальною площею 333.0 га., в тому числі ріллі зрошуваної 139.23 га., ріллі багорної 141.42 га., пасовищ 52.35 га. (відповідно з планом до договору оренди кадастрові номера земельних ділянок :02:000:1115, :02:000:1116, :02:0006:1117, :02:000:1118 та :02:000:1119), що знаходяться за межами населеного пункту на території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

Даний договір зареєстровано Баштанським районним відділом Миколаївської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 лютого 2008 року за №49 (а.с.26-28).

Розпорядженням першого заступника голови Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області «Про дострокове розірвання за згодою сторін договору оренди землі сільськогосподарського призначення для сінокосіння і випасання худоби на території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області» за №141-р від 14 квітня 2014 року вищезазначений договір оренди землі достроково розірвано за згодою сторін (а.с.5).

Розпорядженням першого заступника голови Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області «Про скасування розпорядження голови райдержадміністрації від 14 квітня 2014 року №141-р «Про дострокове розірвання за згодою сторін договору оренди землі сільськогосподарського призначення для сінокосіння і випасання худоби на території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області»» за №112-р від 24 березня 2017 року, вищезазначене розпорядження №141-р від 14 квітня 2014 року було скасовано (а.с.6).

04 листопада 2015 року між Головним управлянням Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_5 укладено два договори оренди землі, відповідно до яких останній було передано в оренду дві земельні ділянки: площею 207.7701 га, з кадастровим номером :02:000:1116, та площею 68.7736 га з кадастровим номером :02:000:1119, строком дії 15 років (а.с.7-9,10-12). Вказані договори зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 грудня 2015 року.

Звертаючись до суду із позовом, свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що у договорах оренди землі від 04 листопада 2015 року, які укладені між ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_5 відсутні істотні умови договору, а також звертала увагу на те, що угоду про розірвання попереднього договору оренди від 17 серпня 2007 року від імені СВК «Мілка» підписав ОСОБА_7, який на це не мав повноважень.

Відповідно до ст.26 ЦПК України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві.

При цьому, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову (ст.ст.27, 31 ЦПК України).

У п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Разом з тим, вирішуючи спір по суті позовних вимог, районний суд в порушення вищенаведеного, а також ст.ст.212-215 ЦПК України не встановив фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про порушення прав безпосередньо позивача, як фізичної особи, а відповідно і задоволення позовних вимог в частині визнання оспорюваних договорів оренди землі недійсними.

Так, визнаючи оспорюванні договори недійсними суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що вони укладені 04 листопада 2015 року між ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_5, а попередній договір стосовно спірних земельних ділянок укладено між Баштанською районною державною адміністрацією та СВК «Мілка», та позивач не є стороною зазначених договорів.

При цьому, будь-яких доказів на підтвердження того, що обумовлені договори порушують безпосередньо права позивача, ОСОБА_3 не надала, хоча за приписами ст.60 ЦПК України це є її обовязком.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність та безпідставність позовних вимог ОСОБА_3, оскільки позивач не довела обставин, на які посилалася, як на обґрунтування своїх вимог, зокрема суду не було надано доказів на підтвердження порушення її прав, як фізичної особи, оскаржуваними договорами.

Отже, оскільки при вирішенні спору районний суд у порушення ст.ст.213-214 ЦПК України на вказане уваги не звернув, не врахував, що відповідно до ст.ст.15-16 ЦК України суд захищає лише порушене право особи у спосіб, встановлений законом, тому в силу ч.1 ст.309 ЦПК України вказане є підставою для скасування ухваленого у справі рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2017 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Спілка власників корів «Мілка», про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

ОСОБА_8