Справа № 145/145/17
Провадження № 2/127/3622/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Бондарчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на майно та витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на транспортний засіб,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на майно та витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на транспортний засіб.

Позовні вимоги за первісним позовом мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Renault Magnum 440.19, 2006 року випуску, серійний номер VF617GSA000006214, номер державної реєстрації АВ 4480 СВ.

На початку січня 2017 року до позивача звернувся її чоловік ОСОБА_4 із пропозицією отримати дохід за допомогою цього транспортного засобу шляхом організації перевезення вантажу з одного місця призначення у інший та обіцяв самостійно зайнятись організацією перевезення. За невідомих ОСОБА_1 обставин чоловік позивача ОСОБА_4 знайшов особу, яка може надати відповідні послуги з перевезення. Ним виявився ОСОБА_2 відповідач у справі, із яким позивач особисто не знайома. Як пояснив позивачу її чоловік, даній особі необхідна довіреність на транспортний засіб з метою законного його використання на регулярній основі з метою виконання рейсів, за рахунок чого позивачу мала б виплачуватись винагорода.

На виконання досягнутих домовленостей позивач 10.01.2017 року посвідчила у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 довіреність на імя ОСОБА_2 та передала текст довіреності чоловіку для наступної передачі ОСОБА_2 Транспортний засіб після цього був також переданий ОСОБА_2, який лише тимчасово мав його використовувати. Оскільки позивач не має права керування вантажним автомобільним транспортом, переміщення автомобіля здійснювалось під керуванням чоловіка позивача, а потім ОСОБА_2

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу також передано відповідачу у справі з метою підтвердження правомірності використання автомобіля.

04.02.2017р. ОСОБА_4 помер, а тому позивач вирішила звязатись із ОСОБА_2 з метою вирішення питання про повернення їй належного транспортного засобу.

06.02.2017р. позивач скасувала видану нею довіреність, проте віднайти належний їй транспортний засіб не має можливості.

Як стало відомо позивачу ОСОБА_2 звертався до сервісного центру МВС у Вінницькій області з метою вчинення реєстраційних дій щодо спірного транспортного засобу, що змусило позивача звернутись із цим позовом до суду з метою попередження порушення свого права власності, а також з метою повернення у своє розпорядження належного їй майна, оскільки не бажає припинення свого права власності на дане майно. Дані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою.

Зустрічний позов мотивований тим, що 14 січня 2017 року між ОСОБА_3 (Покупець) та ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої, на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 10.01.2017 року за реєстром № 44 діяв ОСОБА_2 (Продавець) було укладено Договір купівлі-продажу. Згідно з п. 1.1. даного Договору: «Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю, а Покупець прийняти і оплатити транспортний засіб марки "Renault" модель Magnum 440.19, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) №VF617GSA000006214, реєстраційний № НОМЕР_1, знятий з обліку 12.01.2017 року, знак для разових поїздок 02АТ5527 (в подальшому пойменований - «Обєкт договору»), у стані та за ціною, згідно з умовами цього договору.

14 січня 2017 року між ОСОБА_3 (Покупець) та ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої, на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 10.01.2017 року за реєстром № 44, діяв ОСОБА_2 (Продавець) було складено Акт приймання-передачі.

Відповідно до п. 2.5. Договору купівлі-продажу в момент підписання даного Договору, проведення повного розрахунку за даним Договором та підписання Акту приймання-передачі Продавець передає Покупцю: Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від Обєкта договору, визначеного у п. 1.1. даного Договору. При цьому підпис Сторін у цьому Договорі свідчить про передання Продавцем та прийняття Покупцем вказаних документів, ключів та Обєкту договору у користування.

Дотримуючись цієї норми Договору 14 січня 2017 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХТ 614302, видане Центром 0541 від 13.11.2015 року та ключі від транспортного засобу.

Згідно з п. 2.6. Договору право власності на Обєкт договору виникає у Покупця з моменту підписання Акту приймання - передачі.

14.01.2017 року ОСОБА_2, діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1, видав на його імя довіреність на право керування та розпорядження Обєктом договору, щоб в подальшому ОСОБА_3 переоформив право власності на даний автомобіль.

На початку лютого 2017 року ОСОБА_3 звернувся в Територіальний сервісний центр 0541 для оформлення права власності на транспортний засіб марки «Renault» модель Magnum 440.19, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № VF617GSA000006214, реєстраційний № НОМЕР_1, знятий з обліку 12.01.2017 року, знак для разових поїздок 02АТ5527. Але у проведенні даної процедури йому було відмовлено, оскільки 06 лютого 2017 року було припинено дію довіреності, виданої ОСОБА_2 на його імя 14.01.2017 року та крім того йому було повідомлено, що на вказаний автомобіль накладено арешт, згідно з ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 08.02.2017 року.

Після цього, з метою отримання пояснень ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2, який повідомив, що попередній власник автомобіля ОСОБА_1 відкликала довіреність, видану на імя ОСОБА_2 з невідомих йому причин.

Враховуючи викладені вище обставини, ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_1 не визнає його права власності на вказаний вище автомобіль, заперечує таке право, а тому предявила позов до ОСОБА_2 з метою протиправного повернення собі у власність придбаного ним на законних підставах автомобіля марки «Renault» модель Magnum 440.19, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № VF617GSA000006214, реєстраційний № НОМЕР_1, знятий з обліку 12.01.2017 року, знак для разових поїздок 02АТ5527.

Такі обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_3М до суду з відповідною зустрічною позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на транспортний засіб.

В судовому засіданні позивач за первісним та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 підтримала вимоги первісного позову та просила його задовольнити в повному обсязі, зустрічний позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги первісного позову не визнав та просив в його задоволенні відмовити, вимоги зустрічного позову визнав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 вимоги первісного позову не визнав та просив в його задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 було видано довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 10.01.2017 року за реєстром № 44, якою уповноважено ОСОБА_2 розпоряджатись (на умовах на свій розсуд: продати, обміняти, здати в оренду, позичку) транспортним засобом марки "Renault" модель Magnum 440.19, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) №VF617GSA000006214. Термін дії довіреності до 10.01.2018 року (а.с. 29, 77).

14 січня 2017 року між ОСОБА_3 (Покупець) та ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої, на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 10.01.2017 року за реєстром № 44 діяв ОСОБА_2 (Продавець) було укладено Договір купівлі-продажу. Згідно з п. 1.1. цього Договору: «Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю, а Покупець прийняти і оплатити транспортний засіб марки "Renault" модель Magnum 440.19, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) №VF617GSA000006214, реєстраційний № НОМЕР_1, знятий з обліку 12.01.2017 року, знак для разових поїздок 02АТ5527 (в подальшому пойменований - «Обєкт договору»), у стані та за ціною, згідно з умовами цього договору (а.с. 75).

Відповідно до п. 2.1., 2.2. Договору передбачено: «Покупець здійснює оплату об'єкту договору в готівковій формі, шляхом сплати Продавцю грошових коштів, визначених в п. 1. Договору.

При цьому підпис продавця в даному договорі свідчить про отримання ним від покупця повного розрахунку за обєкт договору.

Відповідно до п. 2.4. Договору передача обєкту договору Продавцем і прийняття його Покупцем у власність оформляється Актом приймання - передачі, який підписується сторонами та складає невідємну частину цього договору, при цьому дата оформлення Акта приймання - передачі вважається датою передачі обєкту договору покупцю у власність.

14 січня 2017 року між ОСОБА_3 (Покупець) та ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої, на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 10.01.2017 року за реєстром № 44, діяв ОСОБА_2 (Продавець) було складено Акт приймання-передачі ( а.с. 76).

Відповідно до п. 2.5. Договору в момент підписання даного Договору, проведення повного розрахунку за даним Договором та підписання Акту приймання-передачі Продавець, передає Покупцю: Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від Обєкта договору, визначеного у п. 1.1. Договору. При цьому підпис Сторін у цьому Договорі свідчить про передання Продавцем та прийняття Покупцем вказаних документів, ключів та Обєкту договору у користування.

Дотримуючись положень Договору, 14 січня 2017 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХТ 614302, видане Центром 0541 від 13.11.2015 року та ключі від транспортного засобу.

Згідно з п. 2.6. Договору право власності на Обєкт договору виникає у Покупця з моменту підписання Акту приймання - передачі.

14.01.2017 року ОСОБА_2, діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1, видав на імя ОСОБА_3 довіреність на право керування та розпорядження Обєктом договору, щоб в подальшому ОСОБА_3 переоформив право власності на цей автомобіль (а. с. 78).

Відповідно до розписки від 14.01.2017 року ОСОБА_2 отримав повну суму коштів від ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 14.01.2017 року транспортного засобу марки «Renault» модель Magnum 440.19, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № VF617GSA000006214, реєстраційний № НОМЕР_1.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до переконання про відмову в задоволенні первісного позову і часткове задоволення зустрічного позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно зі ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.

Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно зі ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ч.1 ст.244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна.

Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів власності.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно з вимогами ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом встановлено, що станом на 14 січня 2017 року довіреність видана ОСОБА_1 на імя ОСОБА_2, посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 10.01.2017 року за реєстром № 44, була чинною, ніким не відкликаною та не припиненою, а тому ОСОБА_2 мав необхідний обсяг прав та повноважень на відчуження від імені ОСОБА_1 автомобіля марки «Renault» модель Magnum 440.19, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № VF617GSA000006214, реєстраційний № НОМЕР_1, знятий з облік 12.01.2017 року, знак для разових поїздок 02АТ5527.

Така довіреність була припинена 06.02.2017 р. за заявою ОСОБА_1

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги є цілком не обґрунтованими, а тому первісний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Щодо вимог зустрічного позову, суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

14 січня 2017 року між ОСОБА_3 (Покупець) та ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої, на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 10.01.2017 року за реєстром № 44 діяв ОСОБА_2 (Продавець) було укладено Договір купівлі-продажу. Згідно з п. 1.1. цього Договору: «Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю, а Покупець прийняти і оплатити транспортний засіб марки "Renault" модель Magnum 440.19, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) №VF617GSA000006214, реєстраційний № НОМЕР_1, знятий з обліку 12.01.2017 року, знак для разових поїздок 02АТ5527, у стані та за ціною, згідно з умовами цього договору. 14 січня 2017 року між ОСОБА_3 (Покупець) та ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої, на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 10.01.2017 року за реєстром № 44, діяв ОСОБА_2 (Продавець) було складено Акт приймання-передачі. Відповідно до розписки ОСОБА_2 того ж дня отримав повну суму коштів від ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 14.01.2017 року транспортного засобу марки «Renault» модель Magnum 440.19, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № VF617GSA000006214, реєстраційний № НОМЕР_1.

Сторони договору купівлі-продажу від 14.01.2017 року домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне виконання договору, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка. Водночас з матеріалів справи судом не встановлено, що одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Крім того, судом не встановлено факту домовленості про нотаріальне посвідчення договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до ст. 209 ЦК України. Також суд звертає увагу про відсутність вимоги закону щодо нотаріального посвідчення такого договору. Зокрема Постановою Кабінету міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (з внесеними змінами та доповненнями). В абзаці 4 п. 8 цього Порядку зазначено, що документами, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб. Також в абзаці 19 п. 8 Порядку зазначено, що для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку.

Таким чином, враховуючи наведе, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 виконав всі вимоги укладеного договору купівлі-продажу від 14.01.2017 року, а тому заявлений позов в частині визнання права власності на транспортний засіб марки "Renault" модель Magnum 440.19, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) №VF617GSA000006214, реєстраційний № НОМЕР_1 підлягає задоволенню. А вимогу про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 14.01.2017 року слід залишити без задоволення, оскільки відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України.

Питання судових витрат суду вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 204, 209, ч.2 ст. 220, ст.ст. 237, 238, 239, ч.1 ст. 244, ч.ч. 1-2 ст. 321, ч.1 ст. 334, ст.ст. 386, 387, ч.1 ст. 388, ст. 655, 638 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 57-60, 88, 212 218 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на транспортний засіб «Renault» модель Magnum 440.19, 2006 року випуску, шасі кузов, рама) VF617GSA000006214, реєстраційний номер НОМЕР_1, знятий з обліку 12.01.2017 року, знак для разових поїздок 02АТ5527.

В задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках на користь ОСОБА_3 у відшкодування витрат зі сплати судового збору 3240 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя