Справа № 698/827/15-ц
Провадження № 2/698/42/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 р. Катеринопільський районний суд Черкаської областi в складi:

головуючого судді Кухаренка О.В.,

за участю секретаря Гончар Т.О.,

відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Катеринопільського районного суду в смт. Катеринопіль справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Катеринопільського районного суду Черкаської області з вищевказаним позовом та просить суд стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акцiонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4», який виступає правонаступником ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» заборгованiсть, за кредитним договором № 228 від 12.03.2007 року в сумі 42978,84 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що мiж ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4 та ОСОБА_1, 12.03.2007 року було укладено кредитний договiр № 228 (а. с. 106).

Згідно пунктів 1.1, 1.2, 1.3 кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у сумі 334530,00 грн., термін повернення кредиту 11 березня 2027 року.

Факт отримання кредиту відповідачем ОСОБА_1 підтверджується меморіальним ордером видачі коштів від 12.03.2007 року № 5172 (а. с. 115).

За користування кредитом встановлюється плата в розмірі 18,00 % річних.

Додатковим договором від 28.11.2008 року № 1 до кредитного договору від 12.03.2008 року відсоткову ставку за користування кредитними коштами збільшено до 24 % річних (а. с. 27).

Позивач зазначив, що зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за договором в повному обсязі, а відповідач від виконання зобов'язань ухиляється, чим порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, а також плати за обслуговування кредиту.

Згідно пункту 4.4 кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату плати за обслуговування кредиту, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20 % від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 22 липня 2015 року становить 42978 (сорок дві тисячі девятсот сімдесят вісім) гривень 84 копійки, що складається з:

-заборгованості за кредитом 35779,76 грн;

-відсотків за користування кредитом 5999,23 грн;

-штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 1199,85 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 12.03.2007 року (а. с. 129).

Згідно з п. 2 договору поруки, ОСОБА_2 взяла на себе зобовязання відповідати за виконання ОСОБА_1 його зобов'язань за кредитним договором в повному обємі, а саме відповідати: за погашення основної суми кредиту, за погашення суми процентів відповідно до умов кредитного договору, за інші виплати, які випливають з кредитного договору (в тому числі пені, штрафи і інші збитки).

Вказані зобов'язання поручителя перед кредитором є безумовними. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, що визначено у договору поруки.

У звязку із вищенаведеним позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акцiонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» заборгованiсть за кредитним договором № 228 від 12.03.2007 року в сумі 42978,84 грн. та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні проведеному в режимі відеоконференції змінені позовні вимоги підтримала просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та суду пояснили, що між ОСОБА_1 та позивачем було укладено кредитний договір № 228 від 12.03.2007 року (а. с. 106).

Згідно умов договору позивач надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 334530,00 гривень на термін до 11.03.2027 року. За користування кредитом встановлювалася плата в розмірі 18,00% річних. Додатковою угодою до договору від 12.03.2008 року було збільшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами до 24%. Сторонами було підписано додаток №1 до договору - Графік погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Однак, станом на дату подачі позову, тобто на 14.08.2015 року, залишок по кредиту становить 35779,76 гривень, що підтверджується представником позивача. Крім цього у відповідача ОСОБА_1 на момент початку ліквідації банку не було прострочено як тіло кредиту так і відсотки. Дані обставини свідчить про добросовісність виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань з частковим достроковим виконанням. Однак, з незрозумілих причин, позивач, залишок тіла кредиту в сумі 35779,76 гривень називає боргом, та просить суд стягнути з відповідачів вказану суму разом з відсотками 5999,23 грн. та штрафом 1199,85 грн. достроково, тобто фактично відмовляється в односторонньому порядку від взятих на себе зобов'язань.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази надані сторонами в їх сукупності вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, належними сторонами і у встановлений строк.

Згідно ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що передбачено ст. 611 ЦК України.

У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Вимоги ст. 1050 ЦК України передбачають, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Згідно приписів ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вимоги ч.10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають, що якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі:

1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці;

2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків;

3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту;

4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту.

Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Судом встановлено, що 12.03.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 228 (а. с. 106).

Відповідно до пп. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, кредитного договору банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 334530,00 гривень. Кредитні кошти надаються терміном до 11 березня 2027 року. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 18 процентів річних. Додатковою угодою до договору від 12.03.2008 року № 228 було збільшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами до 24%. Сторонами було підписано додаток №1 до договору - Графік погашення заборгованості по кредиту та відсоткам. Згідно п. 2.5.1 договору позичальник зобов'язується щомісячно до 10 числа наступного місяця, поповнювати свій рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перераховувати не менш суми чергового погашення відповідної частини Кредиту в розмірі 1393,88 грн, процентів та інших плат.

За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, та за несвоєчасно повну чи часткову сплату плати за обслуговування кредиту, згідно до умов цього договору, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 20 відсотків від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів.

П.п. 1.5 кредитного договору №228 від 12.03.2007 року, з подальшими змінами та доповненнями до нього передбачено, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів, передбачених цим договором, а також можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з банком у зазначені нижче строки іпотечний договір - квартири № 79, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, будинок № 150 загальною площею 159,39 метрів квадратних, яка складається з 3 кімнат.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх боргових зобов'язань банк в день укладення цього договору укладає договір поруки з ОСОБА_2 (а. с. 129).

Згідно договору поруки від 12.03.2007 року укладеного між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» та ОСОБА_2 - поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов'язань у повному обсязі за кредитним договором № 228 від 12.03.2007 року.

У випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору та данному договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча і пов'язаний з боржником певними зобовязальними відносинами, є самостійним субєктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобовязаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком.

Дана правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 20.02.2013 року у справі 6-172цс12.

Крім того, як вбачається з розрахунків заборгованості за кредитним договором № 228 від 12.03.2007 року відповідач ОСОБА_1В, щомісячно відповідно до дати встановленої графіком добросовісно сплачував кошти на погашення кредиту та станом на момент подачі позовної заяви 14.08.2015 року не допустив прострочення чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів та інших плат, встановлених відповідно до Графіку, натомість частково достроково виконав взяті на себе зобов'язання.

Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 613 ЦК України, боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання.

Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Належні докази невиконання та/або порушення боржником ОСОБА_1 своїх зобов'язань перед кредитором та отримання повідомлення про невиконання боржником своїх зобов'язань поручителем ОСОБА_2, а також отримання поручителем ОСОБА_2 повідомлення кредитора про збільшення процентної ставки та згода останньої в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, так як підстави для дострокового стягнення з відповідачів заборгованості по договору кредиту - відсутні.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 526,527, 530, 553, 554, 610,629, 1049,1050,1054 Цивільного кодексу України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», Постанови Верховного Суду України від 20.02.2013 року, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 215-218, 223, 294 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Катеринопільський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Головуючий Кухаренко О.В.