РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді - Сенаторова В.М.,

при секретарі - Явнюк К.Р.,

за участі представників - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

09.11.2016 року представник позивача ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який у ході судового розгляду уточнив та просив поділити спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме - визнати за позивачем право приватної власності на автомобіль MERCEDES-BENZ 818, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, а автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 1.8, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та причіп КРД 050100, 2009 року випуску, номер шасі 90015252. причіп ОДИСЕЙ 5.11, 2015 року випуску, номер шасі Y89PL1102F0B71055 залишити у власності ОСОБА_4

На обгрунтування своїх позовних вимог, представник відповідача зазначає, що 03 жовтня 2008 року між сторонами був зареєстрований шлюб у Київському відділі РАЦС Харківського МУЮ, про що в Книзі реєстрації шлюбів 03.10.2008 року було зроблено відповідний актовий запис за №566. Сторони проживали разом, мали спільний сімейний бюджет, за рахунок якого вели спільне господарство та придбавали речі. Від шлюбу є неповнолітній син ОСОБА_5, який народився 26 червня 2012 року, та в даний час проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. 19 жовтня 2016 року рішенням Київського районного суду м. Харкова по справі № 640/12964/16-ц, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Вказане рішення набуло законної сили 31 жовтня 2016 року. Позивач зазначає, що за відповідачем ОСОБА_4 зареєстровано чотири транспортні засоби, а саме:

- 14 червня 2006 року автомобіль VOLKSWAGEN VENTO, 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_3;

- 03 листопада 2011 року автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 1.8, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2;

- 03 червня 2014 року автомобіль MERCEDES-BENZ 818, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1;

- 08 листопада 2014 року автомобіль MERCEDES-BENZ 216 CDI, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_4.

Та два причепи:

- 26 березня 2009 року причіп КРД 050100, 2009 року випуску, номер шасі 90015252;

- 08 серпня 2015 року причіп ОДИСЕЙ 5.11, 2015 року випуску, номер шасі Y89PL1102F0B71055.

В період шлюбу були придбані та зареєстровані всі вказані автомобілі та причепи, окрім автомобілю VOLKSWAGEN VENTO, який зареєстровано 14 червня 2006 року.

Згідно Довідки інформаційно-консультативної про вірогідну вартість колісних транспортних засобів та причепів, які були придбані та зареєстровані в період шлюбу, вартість транспорту складає 911 063,00 грн.

Враховуючи вказані обставини, на підставі положень ст. ст. 69-72 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, оскільки транспортні засоби є річчю неподільною та з огляду на те, що неповнолітній син проживає разом з позивачем, а вартість транспортних засобів не дає змоги чітко в рівних частках розділити майно між сторонами, позивач просить задовольнити її вимоги.

У судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 підтримав уточнені позовні вимоги та просив задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити, надав відповідні письмові заперечення, в яких повідомив, що предмет спору у даній цивільній справі є особистою власністю відповідача, оскільки автомобіль MERCEDES-BENZ 818 та причіпи були куплені хоча і під час перебування сторін у шлюбі, однак за особисті кошти ОСОБА_4, які були до укладення шлюбу надані у позику відповідачем гр. ОСОБА_6, на підтвердження чого представник відповідача надав копію боргової розписки та пред'явив її оригінал.

Заслуханий у якості свідка ОСОБА_4 підтвердив суду, що він перебував у зареєстрованому шлюбі у період з 03.10.2008 року по 31.10.2016 рік із позивачем ОСОБА_3, однак предмет спору автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 1.8, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 був придбаний ним 21.08.2008 року, тобто до укладення шлюбу із позивачем. ОСОБА_4 пояснив, що автомобіль MERCEDES-BENZ 818, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, причіп КРД 050100, 2009 року випуску, номер шасі 90015252 та причіп ОДИСЕЙ 5.11, 2015 року випуску, номер шасі Y89PL1102F0B71055 були придбані ним за власні кошти, які в якості боргу були повернуті йому гр. ОСОБА_6

У свою чергу, свідок ОСОБА_6 повідомив, що дійсно брав у борг у відповідача 25000 дол. США на підтвердження чого була складена розписка від 02.09.2008 року у присутності двох свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 у судовому засіданні підтвердили факти укладання договору позики між ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_4, повернення боргу, та купівлі вказаного відповідачем автомобіля MERCEDES-BENZ 818 та причіпів. Пояснили також, що вони особисто були присутні при купівлі відповідачем вказаного вище транспортного засобу та ніколи не бачили, щоб позивач користувалася ні автомобілем MERCEDES-BENZ 818, ні придбаними причіпами.

Суд, заслухавши пояснення сторін та показання свідків, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

03.10.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.10.2016 року, яке набрало законної сили 31.10.2016 року. / а.с.43/

Від шлюбу сторони мають дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. / а.с. 14/

Згідно договору поставки №АДЗкА03562 від 09.08.2008 року ОСОБА_4 замовив у ТОВ "Автодром Харків", а останній зобов'язався передати у власність засмовника автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 1.8, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2. / а.с. 88-90/

Відповідно до видаткової накладної №АДРА000743 від 22.08.2008 року ОСОБА_4 здійснив оплату вартості вказаного автомобіля на суму 165633,00 грн. / а.с. 87/

Із акту прийому-передачі до договору поставки №АДЗкА03562 від 09.08.2008 року вбачається, що виконавець передав, а відповідач отримав автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 1.8, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2. /а.с. 86/

Згідно наданої суду розписки від 02.09.2008 року гр. ОСОБА_6 у рисутності двох свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 отримав у борг від ОСОБА_4 25000 дол. США, які зобов'язався повернути не пізніше 01.11.2015 року. Разом з тим, із розписки вбачається, що боржник повернув відповідачу 29.03.2009 року 500 дол. США, 25.05.2014 року - 23200 дол. США., а 01.08.2015 року - 1300 дол. США. / а.с. 65/

Окрім вказаного автомобіля, згідно відповіді з Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області №5760 від 20 жовтня 2016 року за відповідачем ОСОБА_4 зареєстровано наступні транспортні засоби, а саме:

- 14 червня 2006 року автомобіль VOLKSWAGEN VENTO, 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_3;

- 03 червня 2014 року автомобіль MERCEDES-BENZ 818, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1;

- 08 листопада 2014 року автомобіль MERCEDES-BENZ 216 CDI, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_4.

Та два причепи:

- 26 березня 2009 року причіп КРД 050100, 2009 року випуску, номер шасі 90015252;

- 08 серпня 2015 року причіп ОДИСЕЙ 5.11, 2015 року випуску, номер шасі Y89PL1102F0B71055.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Позивач просить здійнити поділ шляхом визнання за нею права власності лише на автомобіль MERCEDES-BENZ 818, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, який був придбаний у період перебування позивача та відповідача у шлюбі, та що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям в шлюбі, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності.

Згідно ст. 61 СК України, об` єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 69 СК України, передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ст.ст. 70, 71 СК України у разі поділу майна подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до чч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Крім того, за приписами п. 24 вказаної Постанови не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя...

Тобто, оспорюваний автомобіль MERCEDES-BENZ 818, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, не можна вважати спільною сумісною власністю сторін, оскільки він був придбаний за кошти, які належали відповідачу особисто до укладення шлюбу, хоча і повернуті йому у якості боргу уже під час спільного проживання із позивачем. Вказане у судовому засіданні підтвердилося показаннями всіх свідків, та будь-якими доказами не спростовано стороною позивача, зокрема не надано доказів придбання автомобіля за спільні кошти подружжя.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує у порядку статті 88 ЦПК України із врахуванням того, що позивачем у повному обсязі при зверненні до суду було сплачено судовий збір у сумі 6890 грн. згідно платіжного доручення №30 від 01.11.2016 року.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 174, 209, 212, 214, 215, 216 ЦПК України, ст.ст. 3, 61, 60, 63, 65, 69-70, 71 СК України, ст. 368 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -