Ухвала

іменем україни

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., ПисаноїТ.О., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» до ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 08 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» (далі - ПрАТ «Київський страховий дім») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування.

На обґрунтування своїх вимог посилалося на те, що 28 листопада 2014 року у м. Білій Церкві сталася дорожньо-транспортна пригода(далі - ДТП) за участю автомобіля «Ореl», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4 та автомобіля«Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_5 Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2015 року винним у ДТП визнано ОСОБА_4 Згідно з полісом НОМЕР_3 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 лютого 2014 року автомобіль «Ореl», державний номерний знак НОМЕР_1 був застрахований у ПрАТ «Київський страховий дім». Про настання ДТП ПрАТ «Київський страховий дім» повідомив ОСОБА_4 18 грудня 2014 року потерпілий ОСОБА_6 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, яке йому було виплачено 24 грудня 2014 року в розмірі 37 000 грн.

Посилаючись на те, що відповідно до пункту 38-1.1 ст.38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі здійснення страховиком відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж зазначено договором страхування, то особа відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування та враховуючи викладене, ПрАТ «Київський страховий дім» просило стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 50 % виплаченого страхового відшкодування у розмірі 18 500 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 08 серпня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Київський страховий дім» відмовлено.

У касаційній скарзі ПрАТ «Київський страховий дім» просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з позовом, ПрАТ «Київський страховий дім» в порядку регресу просило стягнути з відповідача на свою користь 50 % виплаченого страхового відшкодування у розмірі 18500 грн на підставі пункту 38-1.1 ст.38-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посилаючись на те, що водійський стаж ОСОБА_4 обчислюється з 15 жовтня 2014 року та становить менше 3-х років, а відповідно до розділу 8 полісу НОМЕР_3 «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» до керування транспортним засобом не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років та/ або водійський стаж страхувальника менше 3-х років. Оскільки відповідач має стаж менше 3-х років під час використання забезпеченого транспортного засобу, то позивач вважав, що застосуванню підлягало більше значення коригуючого коефіцієнту, ніж визначено договором страхування.

Відповідно до пункту 38-1.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ПрАТ «Київський страховий дім» про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, оскільки пунктом 38-1.1 статті 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на який позивач посилається як на підставу задоволення своїх позовних вимог, не передбачено обов'язку особи, яка відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування у разі, якщо її водійський стаж менший, ніж визначено договором страхування.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 08 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Т.О.Писана

О.В.Попович