АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №182/7785/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1079/К/17 суддя Багрова А.Г.
Категорія - 53 (І) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

20 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря - Чубіної А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» про скасування розпоряджень щодо зменшення та позбавлення премії, про оголошення догани.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» - ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» (надалі ПАТ «НЗФ») про скасування розпоряджень щодо зменшення та позбавлення премії, про оголошення догани, посилаючись на те, що він з 15.06.2011 року був переведений на посаду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 5-го розряду цеху виробництва феросплавів ПАТ «НЗФ».

Розпорядженням начальника цеху виробництва феросплавів ПАТ «НЗФ» від 19.08.2015 року №2009 „Про усунення від роботи в діючих електроустановках цеху позивача було усунуто від виконання робіт з 19.08.2015 року через те, що він, нібито, порушував оформлення приймання зміни та порушував розпорядження щодо ведення журналу обходів, однак ним не порушувались, а ні вимоги Положення №43, а ні розпорядження по цеху №1915.

Розпорядженням начальника цеху виробництва феросплавів ПАТ „НЗФ №1883 „Про порушення вимог ТБ від 04.08.2015 року йому було незаконно зменшено розмір премії за підсумками роботи у серпні місяці на 25%, оскільки ним не допускалось порушень вимог Положення про оформлення заявок на вивід до ремонту обладнання №43, так як оформлення заявок на вивід до ремонту обладнання не входить до його робочих обовязків, так само як і слідкувати за їх наявністю від технологічних працівників.

Розпорядженням начальника цеху виробництва феросплавів ПАТ „НЗФ від 25.08.2015 року №2062 „Про порушення вимог НД позивача за підсумками роботи в серпні 2015 року позбавлено премії, однак він не порушував жодної інструкції та правил.

Розпорядженням начальника цеху виробництва феросплавів ПАТ „НЗФ від 13.10.2015 року №2500 „Про оголошення вимушеного простою на дому» позивачу оголошено простій на дому з 14.10.2015 року по 21.10.2015 року з оплатою з розрахунку 2/3 тарифної стави встановленої вартості робочого місця. Вважає дане розпорядження незаконним, оскільки з розпорядженням він ознайомився безпосередньо 14.10.2015 року, коли не зміг потрапити на роботу, до того ж йому оголошено простій аж на вісім днів, тоді як інші працівники працювали у цей період. Вважає, що оголошення простою йому є простою помстою керівництва дільниці та цеху за його доповідні щодо порушень НД з організації та безпеки виробництва. Підстав для простою, зупинення роботи не має, адже немає а ні відсутності організаційних умов, а ні технічних або інших обставин, що є чинником та перешкоджали б виконанню робіт.

Просив суд скасувати розпорядження начальника цеху виробництва феросплавів ПАТ „НЗФ №1883 „Про порушення вимог ТБ від 04.08.2015 року, розпорядження начальника цеху виробництва феросплавів ПАТ „НЗФ від 19.08.2015 року №2009 „Про усунення від роботи в діючих електроустановках цеху, розпорядження начальника цеху виробництва феросплавів ПАТ „НЗФ від 25.08.2015 року №2062 „Про порушення вимог НД, розпорядження начальника цеху виробництва феросплавів ПАТ „НЗФ від 13.10.2015 року №2500 „Про оголошення вимушеного простою на дому.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судовий збір в розмірі 2560 грн. стягнуто з позивача ОСОБА_2 на користь держави.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, яким скасувати розпорядження начальника цеху виробництва феросплавів ПАТ „НЗФ №1883 „Про порушення вимог ТБ від 04.08.2015 року та зобовязати ПАТ «НЗФ» перерахувати розмір премії за підсумками роботи у серпні 2015 року, збільшивши її розмір на 25% та виплатити ОСОБА_2, скасувати розпорядження начальника цеху виробництва феросплавів ПАТ „НЗФ від 19.08.2015 року №2009 „Про усунення від роботи в діючих електроустановках цеху, скасувати розпорядження начальника цеху виробництва феросплавів ПАТ „НЗФ від 25.08.2015 року №2062 „Про порушення вимог НД та зобовязати ПАТ «НЗФ» нарахувати і виплатити премію 100%, скасувати розпорядження начальника цеху виробництва феросплавів ПАТ „НЗФ від 13.10.2015 року №2500 „Про оголошення вимушеного простою на дому.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про скасування розпорядження №1883, прийшов до помилкового висновку про виконання ним роботи по розбору схеми без письмової заявки, адже роботи були виконані негайно без письмового запису в журналі виводу обладнання в ремонт у звязку з відсутністю відповідальної особи та неможливістю зволікати, однак відповідна заявка була зафіксована у журналі «ОСОБА_1 та прийому бирок та жетонів».

Також, на думку позивача, помилковим є висновок суду щодо правомірності розпорядження №2062, оскільки його підпис у журналі відсутній у звязку з тим, що журнал був невірно оформлений (у ньому відсутня графа з прізвищем) та він не був призначений старшим, а тому не повинен був розписуватися у цьому журналі. Крім того, позивач зазначає, що він щоденно обходив ПСУ-1 та ДСК-6 про що здійснював записи у журналі, а тому висновок суду щодо ухилення позивача від виконання цих обовязків є невірним.

Крім того, звертає увагу суду на те, що він єдиний із зміни кому було оголошено простій і лише тому, що перед оголошенням простою його переслідувало керівництво за те, що він намагався привести діяльність керівництва цеху та зміни у відповідність до чинних правових норм, про що писав доповідні.

Також, позивач вважає, що суд безпідставно не дослідив розпорядження №2009 від 19.08.2015 року і розпорядження №3005 від 18.12.2015 року в якому скасовано розпорядження №2009, а підставами для видачі розпорядженні №2009 бути ті самі, що й для видачі розпорядження №1883 від 04.08.2015 року.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ПАТ «НЗФ» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідача ПАТ «НЗФ» - ОСОБА_4, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги і письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

У ст.139 КЗпП України зазначено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За змістом ст. 147 КЗпП України вбачається, що єдиною підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення ним трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання з його вини покладених на нього трудових обовязків.

Відповідно до вимог ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Статтею 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Згідно ст.ст.148,149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

За змістом цієї норми підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Водночас наслідки порушення враховуються при визначенні тяжкості дисциплінарного проступку та виборі дисциплінарного стягнення.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при оголошенні догани ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 15.06.2011 року працював на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 5-го розряду цеху виробництва феросплавів ПАТ «НЗФ»та за ним, відповідно до розпорядження начальника цеха виробництва феросплаві ПАТ НЗФ «Про закріплення чергових електромонтерів за ПСУ і КТП дільниці 1, 2» № 1672 від 24.07.2014 року,було закріплено ПСК-1 ДСК-6, про що останній був повідомлений під підпис 05.08.2014 року (т. 1 а.с.79-80).

Згідно п.4 розпорядження начальника цеха виробництва феросплаві ПАТ НЗФ «Про проведення обходів за закріпленими КТП та електроприміщеннями» № 1915 від 18.08.2014 року (далі - розпорядження № 1915 від 18.08.2014 року) (рос.): «В журналах обходов, находящихся в электропомещениях, фиксировать результаты осмотра, дату, время и фамилию производившего обход (пункт 2.2.16. 11БЭ 311) не реже одного раза в десять дней» (т. 1 а.с.81-83).

Згідно п.2.2.16. Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів (надалі ПБЕЕС), на який наявне посилання в п.4 розпорядження № 1915 від 18.08.2014 року, огляди, виявлення і ліквідація несправностей в електроустановках без місцевих чергових працівників виконуються централізовано виїзними працівниками, що здійснюють нагляд і роботи на об'єкті (чи групі об'єктів). Періодичність цих робіт встановлюється особою, відповідальною за електрогосподарство, залежно від місцевих умов. Результати оглядів фіксуються в оперативному журналі».

Отже, електромонтер ОСОБА_2 був зобов'язаний здійснювати огляд закріпленого за ним ПСК-1 ДСК-6 не рідше одного разу на десять днів з обов'язковою фіксацією результатів таких оглядів у відповідному журналі обходів, що з травня 2015 року ним не виконувалось, у звязку з чим розпорядженням начальника цеху виробництва ПАТ „НЗФ № 2062 від 25.08.2015 року „Про порушення вимог НД електромонтера ОСОБА_2 було позбавлено виробничої премії за підсумками роботи у серпні місяці (т. 1 а.с. 10).

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що він щоденно обходив ПСУ-1 та ДСК-6, про що здійснював записи у журналі, спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що підпис позивача у журналі відсутній у звязку з тим, що журнал був невірно оформлений (у ньому відсутня графа з прізвищем), колегією суддів не приймаються до уваги, як такі, що свідчать про намір позивача уникнути від відповідальності, оскільки відсутність у відповідному журналі графи з прізвищем не могла перешкодити останньому заповнити інші графи журналу у встановленому порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не був призначений старшим, а тому не повинен був розписуватися у цьому журналі, колегія суддів сприймає критично, оскільки розпорядженням № 1915 від 18.08.2014 року передбачена можливість здійснення фіксації огляду обєкту у журналі саме особою, яка здійснює огляд відповідного обєкту, а обовязок щодо огляду ПСК-1 ДСК-6, відповідно до розпорядження начальника цеха виробництва феросплаві ПАТ НЗФ «Про закріплення чергових електромонтерів за ПСУ і КТП дільниці 1, 2» № 1672 від 24.07.2014 року, було покладено саме на позивача.

Крім того, 15.07.2015 року електромонтер ОСОБА_2 виконав розбирання електричних схем механізмів розливної машини №7 без відповідної заявки технологічного персоналу.

Оскільки, згідно п. 5.7. Положення про оформлення заявок на вивід до ремонту обладнання ПАТ «НЗФ», заявки без прізвища, імені та по батькові і підпису особи, яка подала заявку, не приймаються до розгляду, а, згідно п. 7.5.1. СТП НЗФ-Р-8:2012, електромонтер з обслуговування за письмовою заявкою безпосереднього керівника виконавця робіт виконує відключення силових та оперативних ланцюгів механізму, електромонтер не мав права здійснювали вищезазначені роботи без відповідної заяви, а тому, розпорядження начальника цеху виробництва ПАТ „НЗФ №1883 „Про порушення вимог ТБ від 04.08.2015 року, ОСОБА_2 було зменшено розмір премії за підсумками роботи у серпні 2015 року на 25% (т. 1 а.с. 7).

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що роботи були виконані негайно без письмового запису в журналі виводу обладнання в ремонт у звязку з відсутністю відповідальної особи та неможливістю зволікати, однак відповідна заявка була зафіксована у журналі «ОСОБА_1 та прийому бирок та жетонів», не можуть бути підставою для скасування оспорюваного розпорядження, оскільки вони підтверджують факт невиконання електромонтером ОСОБА_2 вимог п. 5.7. Положення про оформлення заявок на вивід до ремонту обладнання ПАТ «НЗФ» та п. 7.5.1. СТП НЗФ-Р-8:2012.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині скасування розпоряджень начальника цеху виробництва ПАТ „НЗФ №1883 від 04.08.2015 року „Про порушення вимог ТБ та № 2062 від 25.08.2015 року „Про порушення вимог НД, суд першої інстанції, врахувавши вищевикладене, прийшов до вірного висновку щодо порушення позивачем встановлених на підприємстві інструкцій та правил, а тому, згідно п.3.3 Положення про виробничу премію працівників заводу ( Додаток 5 до Колективного договору ПАТ НЗФ), відповідач мав право прийняти рішення про зменшення премії позивачу у звітному місці.

Погоджується колегія суддів й з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині скасування розпорядження начальника цеху виробництва феросплавів ПАТ „НЗФ №2009 від 19.08.2015 року „Про усунення від роботи в діючих електроустановках цеху (т. 1 а.с.50-51), оскільки, згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо порушених, невизнаних або оспорених прав, свобод чи інтересів, що виникають із трудових відносин, а розпорядженням начальника цеху виробництва феросплавів ПАТ «НЗФ» №3005 від 18.12.2015 року було скасоване розпорядження №2009 від 19.08.2015 року та проведено оплату праці ОСОБА_2 (т. 1 а.с.52-55).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині скасування розпорядження начальника цеху виробництва феросплавів ПАТ „НЗФ від 13.10.2015 року №2500 „Про оголошення вимушеного простою на дому, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості цих позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 34 КЗпП України, простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою, або іншими обставинами.

Згідно ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду на момент простою.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, на ПАТ „НЗФ діє Інструкція про порядок організації та оформлення вимушеного простою та дому працівників заводу (надалі Інструкція), яка затверджена розпорядженням директора з економіки та праці №112 від 14.08.2015 року (т.1 а.с. 95-97)

Пунктом 1.4. Інструкції передбачено, що організація та оформлення простою на дому працівників заводу проводиться на підставі відповідного акта про простій та наказу голови правління, генерального директора заводу.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.3. Інструкції начальники структурних підрозділів при отриманні наказу голови правління, генерального директора заводу про оголошення вимушеного простою працівників у плановому місяці, керуючись виробничою необхідністю, визначають чисельність по дільницях та за професіями, персональний склад працівників, які вивільнюються та направлятимуться у вимушений простій на дому. Після визначення складу працівників, які вивільнюються та направлятимуться у вимушений простій на дому, начальники структурних підрозділів своїм розпорядженням за погодженням із начальником відділу наукової організації праці (ВНОП) затверджують цей склад.

Згідно п.3.1. Інструкції оформлення розпоряджень начальників структурних підрозділів про оголошення простою на дому підлеглим працівникам та їх письмове ознайомлення з цими розпорядженнями, як правило, проводяться не пізніше часу початку простою працівника.

У звязку із зниженням місячного обсягу виробництва феросплавів та, як наслідок, неповним завантаженням (або зупинкою) виробничих потужностей і зменшенням обсягів виконуваних робіт та на підставі акта про зниження обсягів виробництва феросплавів, що погоджений з профспілковим комітетом, наказом голови правління (генерального директора) ПАТ «НЗФ» №250 від 02.10.2015 року „Про організацію роботи підприємства у жовтні 2015 року» на ПАТ «НЗФ» було оголошено у жовтні 2015 року вимушений простій на дому окремим працівниками заводу, які не задіяні у виробництві та реалізації товарної продукції та покладено на начальників структурних підрозділів, виходячи зі встановленої чисельності працівників у простої на дому, своїми розпорядженнями за погодженням із начальником ВНОП визначити персональний склад працівників, які вивільняються, та направити їх у вимушений простій на дому (т. 1 а.с. 85-89).

На підставі зазначеного наказу було видано розпорядження начальника цеху виробництва феросплавів ПАТ „НЗФ №2500 від 13.10.2015 року „Про оголошення вимушеного простою на дому (т. 1 а.с. 84), яким електромонтеру ОСОБА_2 оголошено простій на дому з 14.10.2015 року по 21.10.2015 року з оплатою з розрахунку 2/3 тарифної ставки встановленої вартості робочого місця.

Отже, простій позивачу ОСОБА_2 було оголошено у порядку, встановленому статтею 34 КЗпП України та Інструкцією про порядок організації та оформлення вимушеного простою та дому працівників заводу, із збереженням соціальних гарантій визначених статтею 113 КЗпП України, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для скасування розпорядження №2500 від 13.10.2015 року „Про оголошення вимушеного простою на дому.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що йому єдиному із зміни було оголошено простій внаслідок переслідування з боку керівництва, не можуть бути підставою для скасування оспорюваного розпорядження, оскільки, як вбачається з матеріалів справи на ПАТ «НЗФ» в жовтні 2015 року багатьом працівникам було оголошено простій на підставі наказу №250 від 02.10.2015 року „Про організацію роботи підприємства у жовтні 2015 року», із яких за посадою позивача (електромонтер) простій було оголошено 11 працівникам (т. 1 а.с. 90-94).

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: