Провадження №2/521/2112/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2017 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Леонова О.С.,

при секретарі - Малиш О.Л.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.16 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про захист прав споживачів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 21.08.2006 року між нею та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (нині АТ «Райффайзен Банк Аваль», далі за текстом позовної заяви - відповідач) укладено кредитний договір № 014/0010/74/63675, за яким відповідач надав позивачу кредит (у вигляді не відновлювальної кредитної лінії) на таких умовах: ліміт кредиту 64000,00 доларів США (п.1 Кредитного договору); процентна ставка за користування кредитом 12% річних (п.4 кредитного договору); кредит надавався на 240 місяців з 21.08.2006 року по 21.08.2026 рік (п.2 Кредитного договору).

Вважає, що кредитний договір не містить «детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача», тим паче - «орієнтовної сукупної вартості кредиту та вартості послуг з оформлення договору про надання кредиту (переліку усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

Відповідно довідки від 07.05.2015 року позивач сплатила відповідачу в рамках кредитного договору № 014/0010/74/63675 - 71844,77 долара США 77 центів.

Зазначена цифра жодним чином не відображена (детально розписана) в Кредитному договорі № 014/0010/74/63675, що свідчить про порушення з боку відповідача положень статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Вважає, що «споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі», в силу приписів статей 598, 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання позивача перед відповідачем в рамках Кредитного договору № 014/0010/74/63675 є виконаним та припиненим.

19.01.2017 року позивач уточнила свої позовні вимоги та просила суд встановити факт відсутності в кредитному договорі № 014/0010/74/63675 від 21.08.2006 року детального розпису загальної вартості кредиту; встановити факт виконання гр. України ОСОБА_2 своїх зобов'язань в рамках кредитного договору № 014/0010/74/63675 від 21.08.2006 року перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» у повному обсязі, розірвати кредитний договір № 014/0010/74/63675 від 21.08.2006 року.

Представника позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений в установленому законом порядку, надав суду письмову заяву (вхід. ЕП1547 від 19.04.2017 року), де просив справу розглянути за його відсутності, надав письмові заперечення, де в задоволенні позову просив відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що 21.08.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» в особі 10-го БВ Одеського обласного філіалу п. Кузьміної Людмили Миколаївни, яка діє на підставі Положення та Довіреності № 10 від 14.01.2005 року, з однієї сторони та ОСОБА_2, з іншого боку укладено кредитний договір № 014/0010/74/63675.

Відповідно до умов вищезазначеного договору, кредитор, надає позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 64000,00 доларів США. Під терміном не відновлювальна кредитна лінія розуміється кредитна лінія, при якій при отриманні позичальником повної суми кредитних коштів і досягнення ліміту кредитування подальша видача кредитних коштів позичальнику припиняється незалежно від фактичної суми заборгованості за кредитом протягом дії кредитного договору.

Кредит надається на 240 місяців з 21.08.2006 року по 21.08.2026 р.

Погашення кредиту, в залежності від обраної програми кредитування, може здійснюватися наступним чином: згідно графіку погашення кредиту (додаток до Договору) в розмірі 1/240 від суми ліміту отриманого кредиту згідно п.1.1 цього Договору, погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно; згідно графіку погашення кредиту (додаток до Договору) ануїтетними платежами.

Під терміном «ануїтетний платіж» розуміється платіж, що включає повний платіж за відсотками, які нараховуються на залишок поточної заборгованості за кредитом, та частину основного боргу, який розраховується таким чином, щоб всі щомісячні ануїтетні платежі при фіксованій процентній ставці були рівними на весь період дії кредитного договору.

Процентна ставка за користування кредитом складає 12 відсотків річних.

Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи з положень ч.1ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається частиною 1статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається із преамбули Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ч.ч.1, 2ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»(у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема, мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Частиною 4ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»(у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) передбачається, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один із оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються сума кредиту, детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача, дата видачі, річна відсоткова ставка за кредитом, інші умови, визначені законодавством.

Витрати, що складають сукупну вартість кредиту законодавцем визначено у частині д) п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зміст якої вказує, що сукупна вартість кредиту включає перелік усіх витрат пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, нотаріальне посвідчення, юридичне оформлення тощо.

Так, з матеріалів справи вбачається, що банком дотримано вищезазначених умов, оскільки при укладенні договору, банком було додано до нього графік погашення кредиту, в якому було зазначено інформацію щодо щомісячних платежів, в тому числі розписано суми нарахованих процентів (а.с. 11).

Крім того, в договорі кредиту № 014/0010/74/63675 від 21.08.2006 року детально розписано умови, на яких позивач отримує кредит (8-10).

До того ж, позивач власноручно підписала кредитний договір 014/0010/74/63675 від 21.08.2006 року, жодного зауваження не надала.

Також, суд зазначає, що спеціальна норма права про обов'язковий окремий документ про сукупну вартість кредиту була прийнята Правлінням НБУ 10.05.2007 року, тобто після того, як було укладено кредитний договір між сторонами.

Згідно з положеннями п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Докази примусу позивачки до укладення кредитного договору відсутні, а наявні матеріали справи свідчать про те, що з його умовами позивачка була ознайомлена та погодилась з такими умовами надання та отримання кредитних коштів.

Відповідач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши позивачу кредит у розмірі, встановленому договором, позивач тривалий період часу виконувала умови кредитного договору, що також свідчить про те, що вона погоджувалась з його умовами.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача про встановлення факту виконання гр. України ОСОБА_2 своїх зобов'язань в рамках кредитного договору № 014/0010/74/63675 від 21.08.2006 року перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» у повному обсязі та розірвання кредитний договір № 014/0010/74/63675 від 21.08.2006 року, суд виходив з наступного.

Згідно довідки вих.. р2-в2/28-119 від 07.05.2015 р. про операції за кредитом № 014/0010/74/63675 від 21.08.2006 року за період з 21.08.2009 р. по 06.05.2015 р., заборгованість за кредитом становить 52 135,75 доларів США, заборгованість за відсотками 891,31 доларів США, пеня 157, 68 доларів США (а.с. 12- 16).

Будь-які належні та допустимі докази про те, що ОСОБА_2 свої зобов'язаня в рамках кредитного договору № 014/0010/74/63675 від 21.08.2006 року перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» виконано у повному обсязі - в матеріалах справи відсутні.

Водночас представник позивач в судовому засіданні зазначив, що на теперішній час банком подано до суду позов про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, однак рішення суду ще не ухвалено.

Згідно правового висновку, висловленого Верховним Судом України в постановівід 11 листопада 2015 року справі № 6-511цс15, який відповідно дост. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковим для застосування, Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, про типові відсоткові ставки, валютні знижки, тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов'язальні відносини, тому до спорів щодо виконання такого договору положення Закону «Про захист прав споживачів» не застосовуються.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору (правовий висновок ВСУ у справі № 6-1341цс15 від 2 грудня 2015 року). За таких обставин, коли ОСОБА_2 просить розірвати кредитний договір, посилаючись на порушення банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів» після його укладення та виконання сторонами, такі вимоги задоволенню не підлягають.

Також, суд враховує, що ОСОБА_2 не скористався своїм правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та не просила змінити або роз'яснити окремі положення оспорюваного кредитного договору й звернувся до суду про його розірвання з підстав невідповідності закону, тільки після звернення кредитора до суду з позовом про стягнення заборгованості за цим договором.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Проте подана позовна заява ОСОБА_2 не містить посилань на порушення банком будь-яких умов договору.

У зв'язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про захист прав споживачів - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Якщо апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених ст. 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Рішення ухвалене і надруковане в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Головуючий суддя О.С. Леонов