20.07.2017 227/4967/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Здоровиці О.В.

при секретарі Данилко Л.В.,

за участю

прокурора Паскал М.Ю.

представників позивачів ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

п/відповідача ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовом заступника прокурора Донецької області Бойко Н., який діє в інтересах держави в особі Добропільської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до ОСОБА_3 про звільнення земельної ділянки та її повернення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління Держгеокадастру у Добропільському районі Донецької області,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Донецької області Бойко Н. звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Добропільської районної державної адміністрації (Позивач 1), Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (Позивач 2) до ОСОБА_3, в якому просить зобов»язати відповідача звільнити та повернути за актом приймання передачі державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області земельну ділянку сільськогосподарського призначення (рілля) за кадастровим номером :01000:0397 площею 50 га, яка розташована на території Світлівської сільської ради Добропільського району Донецької області за межами населених пунктів.

Обгрунтовуючи позовні вимоги прокурором зазначено, що 11.08.2009р. між Добропільською районною державною адміністрацією Донецької області (далі - Добропільська РДА) та ОСОБА_3 (далі - відповідач чи орендар) укладено договip оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення (рілля) за кадастровим номером :01000:0397 площею 50 га, яка розташована на території Світлівської сільської ради Добропільського району Донецької області за межами населених пунктів строком на 7 років, який був зареєстрований у Добропільському міському відділі Донецької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.08.2009 за №4АА17700236. Вказана земельна ділянка передана Добропільською РДА відповідачу за актом прийому-передачі, укладеним відповідно до п. 19 договору оренди. 11 серпня 2016 року строк дії вказаного договору оренди земельної ділянки сплив. Але, відповідач після припинення дії договору оренди і до моменту звернення з позовом до суду земельну ділянку, яка є предметом договору оренди не повернув. Будь-яких дій щодо продовження строку оренди вказаної земельної ділянки відповідач не вживав, незважаючи на той факт, що Добрпоільською РДА, ще до закінчення строку дії договору, а саме 11.04.2016 року листом було повідомлено про наближення строків закінчення дії договору, а також про порядок укладення додаткових угод щодо продовження строку дії договору. Прокурор зазначає, що відповідач продовжує використовувати вказану земельну ділянку без правовстановлюючих документів, чим порушуються права та інтереси держави в особі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, яке не може, у зв»язку з викладеним, на теперішній час розпорядитись даною земельною ділянкою. Враховуючи наведене прокурор в інтересах держави звернувся з позовом про звільнення зазначеної земельної ділянки та її повернення.

В судовому засіданні 20.07.2017 року прокурор звернувся до суду з заявою про відмову від позовних вимог, у звязку з їх добровільним задоволенням відповідачем, посилаючись на те, що після пред»явлення вказаного позову до суду, ОСОБА_3 26.01.2017 року була звільнена та повернута земельна ділянка, яка є предметом спору за даним позовом, шляхом підписання акту-приймання земельної ділянки з орендодавцем Добропільською райдержадміністрацією. Представник Позивача 1 ОСОБА_1 та Позивача 2 ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали заяву прокурора про відмову від позову і надали суду заяви, в яких позивачі відмовляються від позовних вимог і просять закрити провадження у зв»язку з добровільним вирішенням спору.

Представник третьої особи Управління Держеокадастру у Добрпоільському районі Донецької області, в судове засідання не з»явився. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.07.2017 року вбачається, що діяльність вказаної юридичної особи є припиненою з 24.05.2017 року (запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи № 8002185).

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечували проти заяви про закриття провадження у зв»язку з відмовою від позову, але вважали, що понесений прокурором судовий збір з відповідача не підлягає стягненню, так як договір оренди землі від 11.08.2009 року, на підставі ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» був поновлений, так як позивач не вимагав повернення земельної ділянки та не заперечував з приводу поновлення договору оренди. Відповідач до 26.01.2017 року продовжував користуватися відповідною земельною ділянкою, виконував умови договору, сплачував орендну плату, що підтверджується матеріалами наданими суду прокурором, а 26.01.2017 року поновлений договір оренди був розірваний. Таким чином вважають, що підстав для стягнення з відповідача судових витрат не існує.

Вирішуючи питання про закриття провадження у зв»язку з відмовою позивача від позову суд виходить з такого.

Так, відповідно до ст. 31 ЦПК крім прав, визначених у ст. 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу чи предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову.

Зазначена норма в поєднанні з нормою ст. 11 ЦПК передбачає право позивача на власний розсуд розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору, у зв'язку з чим виключно позивачу належить право вибору своїх процесуальних дій: змінити підставу чи предмет позову або відмовитися від позовних вимог у цілому чи від їх частини.

Відповідно до ст..174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

Відмова позивача від позову - це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу.

Відповідно до ч.3 ст.174 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Частиною 4 ст.174 ЦПК України передбачено, що суд не приймає відмову позивача від позову у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

В судовому засіданні судом, відповідно до ч.3 ст.206 ЦПК України, було роз»яснено сторонам наслідки відмови від позову.

Крім того судом встановлено, що заява про відмову від позову підписана саме прокурором, який звернувся до суду з позовом, а саме заступником прокурора Донецької області Бойко Н., тобто особою, яка має повноваження на вчинення відповідних процесуальних дій.

Суд вважає, що відмова від позову не порушує прав і інтересів інших осіб, держави. Позивачі в судовому засіданні підтримали заяву прокурора та просили закрити провадження.

Враховуючи наведене суд вважає, що провадження підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Що стосується розподілу судових витрат, то при вирішенні вказаного питання суд виходить з такого.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 89 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після предявлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення вимог відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні з вказаним позовом до суду прокурором був сплачений судовий збір в розмірі 29027,83 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3436 від 21.12.2016 року (а.с.1).

З позовом до суду прокурор звернувся 29.12.2016 року року, про що свідчить штамп Добропільського міськрайонного суду на позовній заяві (а.с.2).

Спірну земельну ділянку відповідач передав орендодавцю 26.01.2017 року, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 26.01.2017 року (а.с.118), тобто після пред»явлення позову до суду.

Вказане свідчить про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь прокуратури Донецької області понесених судових витрат.

Щодо розміру сплаченого судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Пунктом 15 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», судам розяснено, що пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.

Згідно листа Управління Держгеокадарсту у Добропільському районі Донецької області від 17.11.2016р. № 1768 (а.с.27), нормативна грошова оцінка земельної ділянки, про повернення якої виник спір, складає 1935188,43 грн..

Таким чином, судовий збір, сплачений прокурором при звернені з позовом до суду, розрахований вірно, відповідно до вимог п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи наведене, з відповідача на користь прокуратури Донецької області підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 29027,83 грн..

Керуючись ст..ст.205, 209-210, 89 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом заступника прокурора Донецької області Бойко Н., який діє в інтересах держави в особі Добропільської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до ОСОБА_3 про звільнення земельної ділянки та її повернення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління Держгеокадастру у Добропільському районі Донецької області закрити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь прокуратури Донецької області (ідентифікаційний код юридичної особи 25707002, юридична адреса: вул. Університетська, 6, м. Маріуполь, Донецька область, 87500, розрахунковий рахунок № 6251, Держказначейська служба України, МФО - 820172, отримувач - прокуратура Донецької області) понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 29027,83 грн (двадцять девять тисяч двадцять сім гривень 83 коп.).

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошенні 20 липня 2017 року. З повним текстом ухвали сторони можуть бути ознайомлені 21 липня 2017 року.

Надруковано в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя О.В.Здоровиця

20.07.2017