Справа № 487/6512/16-ц
Провадження № 2/487/618/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

06.09.2017 року.

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., при секретарі Табунщик К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення права власності у спільному майні та визнання права власності на 1/16 частку квартири.

В С Т А Н О В И В:

16.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про припинення права власності у спільному майні та визнання права власності на 1/16 частку квартири.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.09.2017 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

У своєму позові позивач зазначив, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5, ОСОБА_4 та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності.

Так, відповідач став власником частки у вказаній квартирі після смерті свого батька, ОСОБА_6, 05.12.2014р. Останній був також братом ОСОБА_1. За життя ОСОБА_6 належала 1/8 частка спірної квартири. Інша спадкоємиця першої черги, ОСОБА_7, відмовилась від спадщини на користь ОСОБА_1. Тим самим, після смерті ОСОБА_6 його частка у квартирі була успадкована ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках по 1/16.

Посилаючись на те, що частка вищезазначеної квартири відповідача є незначною, виділити її в натурі неможливо, так як вона менша, ніж площа будь-якого з приміщень квартири, крім того припинення права власності на вказану квартиру не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, так як він має інше місце проживання, просив припинити право власності відповідача на 1/16 частку квартири АДРЕСА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на цю частку квартири.

У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У судове засідання третя особа ОСОБА_3 не зявилася надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

У судове засідання третя особа ОСОБА_4 не зявилася, про день розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідач у судове засідання зявився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи №63/2015 до майна померлого 05.12.2014 року ОСОБА_6, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право приватної власності є непорушним.

Також, передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є

підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

Дійсно, за ст. ст. 355-356, 358, 364 та 365 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше фізичних або юридичних осіб, держави, територіальних громад із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Крім того, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

При цьому, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні лише за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що на підставі рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 26.03.2008 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.11.2016 року, ОСОБА_1, є власником 3/8 часток квартири АДРЕСА_3.

Відповідно до звіту про оцінку майна, вартість 1/16 частини квартири АДРЕСА_1, складає 13507,81 грн.

Вказані кошти позивачем ОСОБА_1 внесені на депозитний рахунок ТУ ДСА в Миколаївській області (квитанція № 0.0.841959161.1 від 05.09.2017 року).

Згідно з постановою Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, ухваленою у відповідності з правилами п.1 ч.1 та яка є обов'язковою для всіх судів України, для припинення права особи на частку у спільному майні потрібно встановити будь - яку з обставин, передбачених п.п.1-3 ч.1 , за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Таким чином, враховуючи, що частка у спільній власності, на яку відповідач ОСОБА_2 має право, є, незначною та не може бути виділена в натурі, спільне володіння та користування спірним майном неможливо, тому суд дійшов висновку, що оплатне припинення права відповідача на частку у спільній власності не завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки останній, забезпечений іншим житлом, не проживає та не зареєстрований у спірній квартирі, участі в утриманні спірного житла не приймає.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи, а тому вимоги позивачів обґрунтовані, законні і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,60, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/16 частку квартири АДРЕСА_4 по у м.Миколаєві.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/16 частку квартири АДРЕСА_4 по у м.Миколаєві.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/16 частини квартири АДРЕСА_4 по у м.Миколаєві в розмірі 13507,81 грн. (тринадцять тисяч пятсот сім грн. 00 коп.), які перебувають на депозитному рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, розрахунковий рахунок: 6294, банк одержувача: Держказначійська Служба України м. Київ, МФО: 820172, , внесені за квитанцією 0.0.841959161.1 від 05.09.2017 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів після його проголошення. Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва в порядку ст.294 ЦПК України.

Суддя: Павлова Ж.П.