УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

18 вересня 2017 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С. І., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Triyana Holding GmbH про розірвання договору, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору від 28.01.2011р., укладеного між ОСОБА_2 як інвестором, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 як позичальниками та Triyana Holding GmbH як управителем.

Розглянувши матеріали заяви, вважаю, що слід відмовити у відкритті провадження у справі виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

В п. 3 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» міститься розяснення про те, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до ст. 2 ГК України, учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності, а як зазначено в ч. ч. 1, 4 ст. 3 цього Кодексу, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

Одночасно, як розяснив Пленум Вищого господарського суду в п. 2 Постанови № 10 від 24.10.2011р. «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників відповідає приписам ст. 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір мають господарський характер.

Згідно п. п. 1, 4 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів. Крім того, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повязаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Як розяснив Пленум ВСУ в п. 2 Постанови № 13 від 24.10.2008р. «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», при визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою статті 167 ГК України, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

За ч. 3 ст. 167 ГК України, під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, договір, розірвання якого є предметом спору є тристороннім правочином, сторонами якого є відповідач як інвестор, позивач та треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як позичальники та третя особа Triyana Holding GmbH як управитель і який перебуває під спільним контролем позичальників, не є резидентом України та здійснив інвестицію в корпоративні права UTS Holding GmbH (Австрія), яка в свою чергу володіє ТОВ «СіріусПроект» - власником торгово-розважального комплексу Кінг-Крос «Леополіс», що знаходиться за адресою Львів-Сокільники, вул. Стрийська і що за умовами цього договору є Інвестицією, номінальна вартість якої на момент його укладення становить 6 000 000 доларів США.

Предметом цього договору, в свою чергу є відступлення інвестором управителю всі права на борг позичальників перед інвестором в сумі 285 196,82 Євро та передача позичальникам, в тому числі позивачу права власності на 205 745 акцій ВАТ БК «Комфортбуд», які інвестор раніше придбав у позичальників за 497 200 доларів США, а також виплата позичальникам 100 000 доларів США готівкою в день підписання договору, взамін чого управитель відступає інвестору частину 17,0964 % всіх вигод (дивідендів, доходів від продажу, тощо) від здійсненої ним Інвестиції.

Тобто, за умовами такого договору між сторонами виникають корпоративні відносини, зокрема, для позивача та інших позичальників під контролем яких перебуває управитель, що володіє Інвестицією право власності на акції, а для відповідача право на дивіденди, доходи від продажу тощо, що характеризує такий спір як господарський і відносить його до підвідомчості господарських судів, який не може вирішуватися за правилами цивільного судочинства, оскільки за умовами договору, розірвання якого є предметом спору у позивача виникають не цивільні, а корпоративні права.

За таких обставин, вважаю, що у відкритті провадження слід відмовити.

З огляду на викладене, керуючись ст. 122 ч. 2 п. 1 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Triyana Holding GmbH про розірвання договору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст.294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.