Провадження № 22-ц/783/413/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. в ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 21 вересня 2015 року по справі за позовом Кредитної спілки "Християнська злагода" до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків завданих злочином,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 21 вересня 2015 року позов Кредитної спілки "Християнська злагода" задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Кредитної спілки "Християнська злагода" матеріальні збитки, завдані злочином в розмірі 18 937 221,01 грн. Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_5. Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. Звертає увагу, визначена сума збитків є недоведеною і, що така сума мала б визначатися за результатами проведення експертизи. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова від 21 вересня 2015 року та зупинити виконавче провадження від 02 жовтня 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За змістом ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м.Львова від 14.06.2011 року, який надалі залишено без змін Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.191, ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, чч.2,3 ст.358, ч.3 ст.366 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з позбавленням права займати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративних функцій на 3 роки; ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.2 ст.366 КК України та призначено покарання за сукупністю злочинів 11 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки; ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.2 ст.366 КК України та призначено покарання за сукупністю злочинів 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк три роки. Вирок суду набрав законної сили.

У процесі судового розгляду було встановлено, що внаслідок вчинення вказаних злочинів, КС "Християнська злагода" було заподіяно матеріальної шкоди, яка позивачу не відшкодована. Цивільний позов у межах кримінальної справи КС "Християнської злагоди" подавався, однак такий був залишений без розгляду.

Також встановлено, що матеріальні збитки завдані злочином ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Кредитній спілці "Християнська злагода", складають 56811663,03 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 квітня 2015 року по справі №461/11350/14-ц за позовом Кредитна спілка "Християнська злагода" до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Кредитної спілки "Християнська злагода" 37874442 грн. 02 коп.

Згадана сума складає 2/3 частини матеріальної шкоди завданою злочином ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 від 56811663,03 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову Кредитної спілки "Християнська злагода" та стягуючи з ОСОБА_5 на користь Кредитної спілки "Християнська злагода" 18937221,01 грн., суд виходив з тих обставин, що внаслідок вчинення злочину, Кредитній спілці "Християнська злагода" було заподіяно матеріальну шкоду, і з врахуванням кількості винних осіб, частина заподіяної шкоди ОСОБА_5 становить 18937221,01 грн.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.28 ч.4 КПК України (в редакції 1960 року), особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно пункту 13 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно набутого майна» встановлено, що покладаючи на підсудного обовязок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.1989 року № 3 визначено, що при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз'ясненням, даним у п.3 постанови N 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року "Про судове рішення", визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду.

Згідно пункту 21 вищевказаної Постанови, у випадках, коли із засудженого належить стягнути не тільки суму на відшкодування матеріальної шкоди, а й безпідставно одержані суми, а також коли до нього застосовано конфіскацію майна, при виконанні вироку слід керуватися статтями 374 і 377 ЦПК України, згідно з якими в першу чергу відшкодовується шкода, в другу стягуються безпідставно одержані суми і тільки після цього провадиться конфіскація майна.

Враховуючи ту обставину, що частину суми матеріальної шкоди завданої злочином Кредитній спілці "Християнська злагода" за рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 квітня 2015 року по справі №461/11350/14-ц в розмірі 37874442 грн. 02 коп. стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, невідшкодовано шкодою залишається сума в розмірі 18937221,01 грн., що становить 1/3 від 56811663,03 грн. загальної суми матеріальних збитків.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 не дають підстав вважати, що сума матеріальних збитків завданих нею Кредитній спілці "Християнська злагода" є меншою, ніж суд стягнув з неї.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 21 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2