Справа № 495/2999/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2017 м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі - Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 та просить суд визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження від 28.03.2016 року по виконавчому листові № 2-5469/11 від 03.10.2012 року виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, а виконавчий лист повернути до Київського відділу ДВС Одеського міського управління для подальшого виконання.

Вимоги заявленої скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 03.10.2012 видано виконавчий лист №2-5469/11 про стягнення грошової суми з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у розмірі 300001 грн., на виконання якого Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління було розпочато виконавче провадження (Виконавче провадження №37123569).

Проте, 07.04.2017 року ОСОБА_1 стало відомо, що старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 28.03.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», мотивувавши наступним: «Згідно довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі, боржник ОСОБА_3 померла 22.01.2014 року, актовий запис №936 від 24.01.2014, свідоцтво про смерть серії І-ЖД №365166. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру свідоцтва про право на спадщину не видавались. Залишок боргу складає 298946,54 гривень». Постанову про закінчення виконавчого провадження, ОСОБА_1 отримав 07.04.2017 року після подачі відповідної заяви про її видачу.

На думку скаржника, вказана постанова прийнята з порушенням норм чинного законодавства, оскільки відсутні причини для закінчення виконавчого провадження, вимоги виконавчого провадження допускають правонаступництво.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надав до суду заяву згідно з якої свої доводи, викладені в скарзі, повністю підтримує, а заперечення державного виконавця просить не брати до уваги.

Представник Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не зявився, надіслав до суду письмові заперечення державного виконавця Манзенюк Р.М. з додатками та копіями виконавчого провадження. В своїх запереченнях ОСОБА_2 стверджує, що на момент прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 49 Закону № 606-XIV, свідоцтва про право на спадщину відносно майна померлої не видавалось та будь-яке майно зареєстроване за боржником виявлено не було, оскільки квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, не належала боржнику ОСОБА_3 Таким чином, постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним на той час законодавством.

Вивчивши матеріали справи, враховуючи доводи сторін та встановивши обставини справи, суд вважає за необхідним скаргу ОСОБА_1 задовольнити виходячи з наступного.

21 березня 2013 року державним виконавцем Першого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції, керуючись ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону № 606-XIV, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 37123569, по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-5469/11 від 03.10.2012 року Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 300001,00 гривень. У постанові державний виконавець вказав про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 28.03.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказану постану, яку наразі оскаржує заявник, державний виконавець обґрунтував тим, що згідно довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі, боржник ОСОБА_3 померла 22.01.2014, актовий запис №936 від 24.01.2014, свідоцтво про смерть серії І-ЖД №365166 від 22.01.2014. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від02.03.2016 року, свідоцтво про право на спадщину не видавались. Залишок боргу складає 29 8946,54 гривень. Постанову про закінчення виконавчого провадження заявник отримав 07.04.2017 після подачі відповідної заяви про її видачу.

Суд повністю погоджується з доводи заявника та вважає оскаржувану постанову такою, що не відповідає обставинам справи та діючи на той час нормам щодо виконавчого провадження, зокрема Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, оскільки виконання обовязків боржника у виконавчому провадженні допускає правонаступництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Чинним ЦК України передбачено прийняття спадщини як шляхом подання заяви про прийняття спадщини так і за фактом постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини (ст. ст. 1268, 1269 ЦК України). Крім того, ст. 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

Пункт 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», передбачає право державного виконавця прийняти рішення про закінчення виконавчого провадження у разі, смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Згідно ст. 37 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Згідно ч.1, 2 ст. 378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та зацікавлених осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Згідно з ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пункт 2.13. Наказу Мінюсту України від 2 квітня 2012 р. № 489/20802 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», де зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження (у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони викона вчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали державний виконавець своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, замінює назву сторони виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова державного виконавця долучаються до виконавчого документа при його направленні за належністю або поверненні його стягувачу чи до суду.

Таким чином, державний виконавець дійшов помилкових висновків щодо обставин, які склалися після смерті боржника, що призвело до неправильного застосування норм Закону №606-XIV.

Керуючись ст.. ст. 4, 37, 49 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.. 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження від 28.03.2016 року по виконавчому листові №2-5469/11 від 03.10.2012 року виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, а виконавчий лист повернути до Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління для подальшого виконання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя