АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3661/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Кругової С.С.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Черовнозаводського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2017 року по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, приватні нотаріуси Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, -

встановила:

У серпні 2015 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 27 серпня 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було посвідчено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_7 в особі свого представника ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_9 купив квартиру № 135 в будинку № 18 по Червоношкільній набережній в місті Харкові. 05 вересня 2013 року вказану квартру було продано ОСОБА_9 ОСОБА_3, який 16 жовтня 2013 року продав її відповідачці ОСОБА_2 Посилаючись на те, що первісний власник квартири ОСОБА_7 та особа, яка діяла від її імені - ОСОБА_8, померли 07 листопада 2011 року та 01 квітня 2005 року відповідно, спадщину після смерті ОСОБА_7 ніхто не прийняв, з урахуванням уточнених у березні 2017 року позовних вимог, Харківська міська рада просила визнати договір купівлі-продажу, укладений 27 серпня 2013 року між ОСОБА_8, який діяв від імені ОСОБА_7 на підставі довіреності, та ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №1482 недійним.

Рішенням Черовнозаводського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2017 року позов Харківської міської ради задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_6 за реєстр. № 1482, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь Харківської міської ради 2 002 гривні 60 копійок судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Харківської міської ради відмовити. В обґрунтування скарги посилався на те, що ОСОБА_2 не була стороною оспорюваного договору, а тому не може бути відповідачем у справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом установлено, що на підставі свідоцтва від 04 листопада 1993 року ОСОБА_7 на праві власності належала квартира № 135 в будинку № 18 по Червоношкільній набережній в місті Харкові.

07 листопада 2011 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується копією актового запису про смерть № 16661 від 21 грудня 2011 року.

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 до нотарільної контори ніхто не звертався.

27 серпня 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було посвідчено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_7, від імені якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяв ОСОБА_8, продала, а ОСОБА_9 купив квартиру № 135 в будинку № 18 по Червоношкільній набережній в місті Харкові.

Встановлено також, що ОСОБА_8 помер 01 квітня 2005 року, що підтверджується копією актового запису про смерті № 3205 від 02 квітня 2005 року.

Задовольняючи позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час посвідчення договору купівлі-продажу не було дотримано вимог, передбачених ст. 203 ЦК України, правовими наслідками чого є визнання оспорюваного Харківською міською радою договору недійсним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ст. 216 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 2, 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Права володіння, користування та розпорядження своїм майном належать власникові (ст. 317 ЦК).

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

За змістом ч. 4 ст. 25, п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а також припиняється представництво за довіреністю у разі смерті особи, яка видала довіреність.

Отже/, встановивши, що на час посвідчення приватним нотаріусом договору купівлі-продажу, за яким мав відбутися перехід права власності від ОСОБА_7 до ОСОБА_9, власник предмету договору - квартири № 135 в будинку № 18 по Червоношкільній набережній в місті Харкові ОСОБА_7 та особа, яка діяла від її імені - ОСОБА_8 у звязку зі смертю втратили цивільну правоздатність та дієздатність, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність встановлених законом підстав для визнання вказаного договору недійсним.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем по справі висновків суду не спростовують та є безпідставними, оскільки визнання вказаного договору недійсним безпосередньо впливає на права та обовязки ОСОБА_2, яка на час розгляду справи є власником спірної квартири.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Черовнозаводського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_10