Справа № 730/362/16-ц Провадження № 22-ц/795/1217/2017 Суддя у I інстанції Луговець О. А.
Категорія: цивільна Доповідач-суддя Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

29 червня 2017 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Висоцької О.І., Губар В.С.,

з участю секретаря судового засідання Шапко В.М.,

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про захист прав споживача,

У С Т А Н О В И В :

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 36 880 грн. 03 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 поставлено питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутого на його користь страхового відшкодування. Позивач вважає, що договором страхування визначено, що розмір страхового відшкодування при настанні такого страхового випадку, як дорожньо-транспортна пригода, має розрахуватись не від вартості фактично виконаних робіт по відновленню автомобіля, а від вартості його відновлювального ремонту, визначеної на основі звіту (дослідження) експертного висновку.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» ставилось питання про скасування рішення суду через невірне застосовання норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Товариство зазначало, що відповідач довів обставини, які на підставі ст. 26 Закону України «Про страхування» та п. 11.1.3. договору, надавали йому право відмовити у страховій виплаті, оскільки відповідно до висновку спеціаліста, страхувальник надав неправдиві відомості про факт настання страхового випадку.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційних скарг виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» безпідставно відмовило у виплаті ОСОБА_2 страхового відшкодування. При розрахунку розміру страхового відшкодування, судом було враховано п.1.11 договору страхування, відповідно до якого, транспортний засіб застраховано в частці 61,29% від дійсної вартості автомобіля, що складає 292662 грн.

Остаточно суму страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_2 судом визначено в сумі 36 880 грн. 03 грн., пропорційно (61,29%) до вартості проведеного ремонту автомобіля в сумі 64947,87 грн та з урахуванням франшизи в сумі 2926,52 грн.

З наведеним висновком погоджується апеляційній суд, оскільки він в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

З матеріалів справи встановлено, що 06.09.2015 року між ПрАТ «СК «Уніка» (страховик), ОСОБА_2 (страхувальник) та ПАТ «Кредобанк» (вигодонабувач) був укладений тристоронній договір №025073/4055/0010215 добровільного комплексного страхування на транспорті строком до 06 серпня 2016 року, предметом якого є належний ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_1.

15.11.2015 року по вул. Леніна с. Шаповалівка Борзнянського району Чернігівської області з застрахованим автомобілем ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, особу, винну у вчиненні ДТП, не встановлено.

Про настання даного страхового випадку ОСОБА_2 в передбаченому договором страхування порядку було повідомлено ПрАТ «СК «Уніка», надано його представнику для огляду пошкоджений транспортний засіб, необхідні документи та відповідні пояснення.

Натомість, на звернення ОСОБА_2 із зазначеного питання до відповідача, останнім було надано відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування через надання ним неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку, з посланням на висновок судового експерта ОСОБА_5 №003-12/Д (15) від 11.12.2015 року, в якому констатовано невідповідність з технічної точки зору комплексу механічних пошкоджень автомобіля тим обставинам дорожньо-транспортної пригоди, які наведені у поясненні страхувальника.

Зазначений висновок № №003-12/Д (15) від 11.12.2015 року суд першої інстанції не прийняв як належний та допустимий доказ у справі в розумінні вимог ст. 57-59 ЦПК України, оскільки даний письмовий документ є не висновком судового експерта, а дослідженням, та при його проведенні експерт ОСОБА_5 не попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, у той час, як показання експерта в суді базуються на висновках дослідження.

Відповідно до ст. 988-990 ЦК України, ст. 20, 21 Закону України «Про страхування», а також п.6.1.3, п. 6.4.2 договору страхування, укладеного між сторонами, страховик повинен при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а страхувальник має право одержати від страховика страхове відшкодування.

Разом з тим, за висновками проведеної за клопотанням позивача судової автотехнічної експертизи №2143/2144/16-24 від 20.09.2016 року, встановлено, що з технічної точки зору автомобіль ОСОБА_2 марки «Volkswagen Passat 2.0», д.н.з.НОМЕР_2, міг отримати відповідні механічні пошкодження, будучи в нерухомому стані, й після пошкодження передньої частини кузова автомобіль міг отримати пошкодження патрубка повітрязабірника під час подальшого руху з увімкненим двигуном.

Крім того, судом першої інстанції була призначена судова автотоварознавча експертиза №2145/16-24 від 22.09.2016 року, відповідно до якої, вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням його автомобіля НОМЕР_3 станом на 15.11.2015р. складає: 104141,05 грн. - згідно виписки з акту огляду автомобіля щодо наявних пошкоджень; 64947,87 грн. - згідно фактично проведеного ремонту.

Оскільки відповідачем виплату страхового відшкодування здійснено не було, суд першої інстанції, з урахуванням підтвердження експертним висновком обставин виникнення страхової події, викладених позивачем, обґрунтовано стягнув на користь позивача страхове відшкодування в сумі 36 880 грн. 03 коп., виходячи з умов страхового договору та відповідних норм цивільного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини.

Положеннями ст. 147 ЦПК України визначено вимоги до висновку експерта, і згідно положень частини 6 зазначеної статті, висновок експерта оцінюється за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу, а саме: суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, як належність і допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність викладення в основу судового рішення висновок експерта № 2145/16-24 від 22.09.2016 року, який є належним і допустимим доказом, що підтверджує позовні вимоги позивача.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ «СК «Уніка» про те, що суд поклав в основу рішення висновок судової експертизи від 20.09.2016 року, який містить припущення, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки суд в рішенні надав належну оцінку всім зібраним по справі доказам в сукупності та врахував, що експерти, які проводили судову експертизу попереджались про кримінальну відповідальність та мали в своєму розпорядженні більшу кількість встановлених фактів щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди. Вказаний експертний висновок було складено з дотриманням вимог Методики встановлення стану транспортного засобу (рухомий або нерухомий) при зіткненнях та Методики встановлення механізму контактної взаємодії транспортних засобів, зареєстрованих в Міністерстві Юстиції України 03.03.2010 року, з відповідними змінами, при цьому, заперечуючи проти вірності цього висновку, відповідач не надав належних та допустимих доказів на його спростування.

Доводи ОСОБА_2 про те, що з відповідача слід стягнути страхове відшкодування в сумі 60901,53 грн , визначене пропорційно (61,29 %) до вартості його відновлювального ремонту, встановленої експертним шляхом в сумі 104141.05 грн, не підлягають задоволенню, оскільки згідно матеріалів справи судом було встановлено, що автомобіль фактично відремонтовано позивачем і вартість завданого йому прямого матеріального збитку складає 64947,87 грн, відповідно визначене пропорційно (61,29 %) до розміру прямого матеріального збитку страхове відшкодування становитиме грошову суму 36 880 грн. 03 коп (п.1.11 договору страхування). Суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, вірно визначився з розміром страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача.

Судом першої інстанції було вірно встановлено обставини справи, піддано їх належній правовій оцінці та постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В::

Апеляційні апеляційні скарги ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» відхилити, а рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05 травня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Голова судового засідання: Судді: