УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Хлібороб» до ОСОБА_4 про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки укладеною, за касаційною скаргою приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Хлібороб» на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Хлібороб» (далі - ПСП «Агрофірма «Хлібороб») звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди від 01 серпня 2011 року, зареєстрованого у Державному реєстрі земель 04 серпня 2011 року за № 00646.

На обґрунтування позовних вимог ПСП «Агрофірма «Хлібороб» посилалося на те, що 01 серпня 2011 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 5 років, який зареєстрований у Державному реєстрі земель 04 серпня 2011 року за № 00646.

Позивач стверджував, що 01 липня 2016 року він надіслав відповідачу додаткову угоду та лист-повідомлення про поновлення договору оренди, реалізувавши тим самим своє переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки на строк до 04 серпня 2023 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 додаткова угода не підписана та не було надіслано заперечень щодо продовження строку дії договору, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області

від 28 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 лютого 2017 року апеляційну скаргу ПСП «Агрофірма «Хлібороб» відхилено, рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПСП «Агрофірма «Хлібороб», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, виходили з того, що 14 червня 2016 року ОСОБА_5 зверталася до ПСП «Агрофірма «Хлібороб» із заявою про небажання укладати новий договір оренди та повернення належної їй земельної ділянки після припинення дії цього договору, а також врахували, що 01 липня 2016 року позивач направляв поштою відповідачці лист-повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди, який не було вручено адресату та повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання (а. с. 36-42), а тому, встановивши відсутність у орендодавця волевиявлення на поновлення договору оренди землі та відсутність належного повідомлення її орендарем про свій намір скористатися переважним правом щодо укладення договору на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність у орендаря переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Хлібороб» відхилити.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області

від 28 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області

від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

М.Є. Червинська