Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2017 Справа №607/5719/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 подала до суду позовну до відповідача ОСОБА_2 міської ради, в якій просить визнати право власності на земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва, площею 0,0612 га, що знаходиться у м. Тернопіль, садівниче товариство Тернопільське, 1375, кадастровий номер :17:001:1350, в порядку спадкування за законом після померлої 17 серпня 2013 року ОСОБА_3. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3, спадщину після якої прийняла, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, інших спадкоємців окрім неї немає. Однак, Першою тернопільською державною нотаріальною конторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва, площею 0,0612 га, що знаходиться у м. Тернопіль, садівниче товариство Тернопільське, 1375, у звязку із розбіжностями у прізвищі спадкодавця у державному акті на право власності на земельну ділянку, де прізвище, імя та по батькові власника земельної ділянки вказано Баклан Любов Константинівна, а у свідоцтві про смерть зазначено Боклан Любов Костянтинівна. З цих підстав позивачка позбавлена можливості оформити в нотаріальному порядку свої спадкові права після смерті матері, а тому просить позов задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 міської ради надійшли письмові заперечення проти позову, у яких відповідач покликається на те, що вказану позовну заяву не належить розглядати в порядку позовного провадження, оскільки причиною відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину є розбіжність у зазначенні прізвища спадкодавця у державному акті на право приватної власності на землю та у свідоцтві про смерть, а тому вважають, що оскільки, крім позивачки інших спадкоємців немає, тому у даному випадку відсутній спір про право, а відтак позивачці слід звертатися із заяво про встановлення факту належності правовстановлюючого документа в порядку окремого провадження.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, однак її представник адвокат ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, при вирішенні спору покладаються на думку суду.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, за відсутності сторін.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти:

Із державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №001096 виданого ОСОБА_2 міською Радою народних депутатів 12 вересня 1998 року вбачається, що на підставі рішення ОСОБА_2 міської Ради народних депутатів №749 від 17 вересня 1997 року ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,0612 га, переданої для садівництва, яка розташована на території товариства Тернопільське. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1125.

Згідно Довідки №13 виданої міською громадською організацією садівників-любителі Тернопільське 03 червня 2014 року, земельна ділянка в МГО СЛ Тернопільське за №1375, площею 0,0612 га належала ОСОБА_3 на праві приватної власності, яка померла 17 серпня 2013 року. Заборгованості по сплаті членських внесків в т.ч. податку на землю немає. На ділянці забудови немає. МГО СЛ Тернопільське є повним правонаступником садівницького товариства Тернопільське.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-016 від 29 лютого 2016 року, земельна ділянка площею 0,0612 га, цільове призначення якої для індивідуального садівництва, кадастровий номер :17:001:1350 належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

17 серпня 2013 року ОСОБА_3 померла, про що складено актовий запис №1068 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_2 міського управління юстиції.

Довідкою №275 виданою 10 лютого 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю Коменерго-Тернопіль-2 стверджується, що на день смерті позивачка ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала разом із матірю ОСОБА_3 за адресою: м. Тернопіль, вул. Дубовецька, 2б.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2015 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зокрема, що померла ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_1 Миколаїіни.

06 червня 2016 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 на імя ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої 17 серпня 2013 року ОСОБА_3. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №2б, що знаходиться по вул. Дубовецькій в м. Тернополі.

Також, 06 червня 2016 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 на імя ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої 17 серпня 2013 року ОСОБА_3. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,0505 га, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), розташованої за адресою: м. Тернопіль, вул. Дубовецька, 2б.

При цьому, постановою державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 №1974/02-31 від 06 червня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0612 га, передану для індивідуального садівництва, що розташована на території садівничого товариства Тернопільське, 1375 після померлої 17 серпня 2013 року ОСОБА_3, у звязку із розбіжностями у написанні прізвища та по батькові спадкодавця, оскільки у свідоцтві про смерть прізвище, імя та по батькові спадкодавця зазначене Боклан Любов Костянтинівна, а у державному акті на право приватної власності на землю вказано Баклан Любов Константинівна. Також, у вказаній постанові зазначено, що крім ОСОБА_1 інших спадкоємців немає.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за законом позбавлена можливості реалізувати свої права шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва, площею 0,0612 га, що знаходиться у м. Тернопіль, садівниче товариство Тернопільське, 1375.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

В силу ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування, спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження, як не позивного виду цивільного судочинства, розглядаються справи про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Положеннями п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

При цьому, в суду не виникає сумнівів у достовірності факту належності померлій ОСОБА_3 державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №001096 виданого ОСОБА_2 міською Радою народних депутатів 12 вересня 1998 року, в якому прізвище власника земельної ділянки вказане Баклан Любов Константинівна.

Щодо тверджень відповідача про те, що вказана позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, слід зазначити наступне.

Відповідно до абз.15 п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Також, згідно вимог п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3 та є такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем на момент смерті та у встановлений законодавством строк подала заяву про прийняття спадщини, однак, зважаючи на розбіжності у написанні прізвища та по батькові спадкодавця у заповіті та в Державному акті на право приватної власності на землю нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема на земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва, площею 0,0612 га, що знаходиться у м. Тернопіль, садівниче товариство Тернопільське, 1375, кадастровий номер :17:001:1350. З огляду на викладене та зважаючи на не можливість у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину, у відповідності до ст. 1223, 1261, 1268 ЦК України право власності на спадкове майно може бути визнане в судовому порядку.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва, площею 0,0612 га, що знаходиться у м. Тернопіль, садівниче товариство Тернопільське, 1375, кадастровий номер :17:001:1350, в порядку спадкування за законом після померлої 17 серпня 2013 року ОСОБА_3.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215, 218, 224-228, 233 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва, площею 0,0612 га, що знаходиться у м. Тернопіль, садівниче товариство Тернопільське, 1375, кадастровий номер :17:001:1350, в порядку спадкування за законом після померлої 17 серпня 2013 року ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_7