У х в а л а

іменем україни

19 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Демяносова М.В.,

МаляренкаА.В.,

СитнікО.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що працював у відповідача в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища з 18 липня 1978 року до 02 червня 1980 року водієм БІЛАЗа, з 06 січня 1986 року по 29 жовтня 2003 року підземним електрогазозварювальником ш. Гвардійська ПАТ «КЗРК», з 29 жовтня 2003 року до 23 грудня 2008 року підземним кріпильником ш. Гвардійська ПАТ «КЗРК».

Висновком МСЕК від 09 грудня 2009 року йому первинно безстроково встановлено 30 % втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями: ХОЗЛ - 25 %, туговухість - 5 %.

Вказував на те, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров'я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обгрунтовану важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, не може виконувати звичайну роботу, через щоденний приступоподібний кашель дратує оточуючих, також виникають складнощі при користуванні громадським транспортом, не може повноцінно спілкуватися з людьми, рухатись, що його досить сильно морально пригнічує та змушує постійно лікуватися, вживати знеболюючі ліки, користуватись інгалятором, але професійні захворювання не дають надії на видужання у майбутньому.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвало. апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «КЗРК» на користь ОСОБА_4 19 тис. грн.. моральної шкоди, без урахування податку з доходу фізичних осіб.

Вирішено питання про судові витрати у справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі просить скасувати ПАТ «КЗРК» просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно з ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд правильно виходив із наявності підстав, передбачених ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, та, визначаючи розмір моральної шкоди врахував характер та обсяг страждань позивача, тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи були предметом дослідження й оцінки судами попередніх інстанцій, вони зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

О.М.Ситнік