РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/1520/17

провадження у справі № 2/0285/1071/17

21 червня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді…………….….Савицької Л. Й.

за участю ОСОБА_1

сторін:

ОСОБА_2

представника ОСОБА_3

відповідача………………………...ОСОБА_4

представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_6

до ОСОБА_4

про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому в якому просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 та ОСОБА_7, в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, та на своє утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач здоровий та працездатний, офіційно працює, має сталий заробіток, ухиляється від надання матеріальної допомоги на дітей, які повністю знаходяться на її утриманні, крім того вона є інвалідом 2-ї групи, постійно лікується, та перебуває під наглядом лікарів, тому потребує надання матеріальної допомоги для підтримання здоров`я, що в свою чергу допоможе займатися дітям.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав зазначених в ньому, просили задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, погодились сплачувати аліменти на утримання дітей, в іншій частині позов не визнали просили відмовити в його задоволенні з підстав зазначених в письмовому запереченні.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітніх: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, /а.с. 5/, які знаходяться на утримання позивача /а.с. 7/.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїм дітям, на момент розгляду справи не існує. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування, суду надано не було.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є працездатною особою, офіційно працює в ТОВ «АВАН-СЕРВІС» на посаді слюсаря де його сукупний дохід з листопада 2016 року по квітень 2017 року складає 16 049,96 грн., а тому суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати, як інтересам дітей, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання.

Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_8 I-ТП № 073045, 15 грудня 2001 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, актовий запис № 6.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 234583, ОСОБА_6 є інвалідом другої групи з 23.07.2012 року, та відповідно до довідки їй визначено про необхідне лікування, та протипоказана важка фізична праця (а.с. 8).

Згідно вимог ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу .

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, необхідною вимогою для отримання аліментів є умова, що відповідач може надавати ОСОБА_6 матеріальну допомогу. Однак позивачем не надано жодного доказу того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу у зазначеній сумі.

Крім того, як зазначає позивач з ОСОБА_4 вони не проживають спільно з листопада 2016 року, також відповідно до довідки № Д1-В143/9/898 від 17.05.2017 року, пояснень відповідача, що не заперечувалось позивачем, останній сплачує кредит за будинок по вул. Садовій, 3 с. Наталівка, Новоград-Волинського району, в якому проживає позивач разом з дітьми.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.80 СК України розмір аліментів одному із подружжя визначається рішенням суду у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалась позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на її утримання аліментів.

Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, статтями 84, 141, 180-184, 191 СК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі по 1/4 частці його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 26 квітня 2017 року до повноліття сина ОСОБА_9 25 березня 2020 року та сина ОСОБА_10 16 червня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а в іншій частині в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Л. Й. Савицька