Справа №: 343/1079/17
Провадження №: 2/0343/512/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Андрусіва І. М.,

за участю: секретаря судових засідань- Височанської О.З.,

представника відповідача ОСОБА_1,

адвоката - ОСОБА_2,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_3 Мар"яни Василівни до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом просить: стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на її користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання малолітньої дитини- Добущак ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути на її користь 2000,00 грн. понесених витрат на правову допомогу. Допустити до негайного виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Всі судові витрати по справі покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 28.05.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №64 був зареєстрований шлюб, який 27 квітня 2017 року Долинським районним судом розірвано. Від даного шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач, будучи здоровою, працездатою людиною, маючи можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, в добровільному порядку свій батьківський обовязок не виконує, матеріальної допомоги не надає. Оскільки працює неофіційно, його дохід носить нерегулярний характер, тому аліменти просить стягувати у твердій грошовій сумі.

У судовому засіданні позивач та її адвокат позов підтримали повністю, покликаючись на викладені в ньому обставини, просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказавши, що ОСОБА_3 не заперечує щодо стягнення на користь дружини аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 грн. щомісячно, однак заперечує щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 гривень, понесених позивачкою, оскільки вони не є співмірними із сумою аліментів та додатково пояснив,що відповідач працює деякий період в Польській республіці..

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов"язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім"я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).

Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року суд, повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи та в судовому засіданні встановлено, що 28.05.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 Мар"яною Василівною, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області був зареєстрований шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії 1-НМ №094045 від 28.05.2011 року(а.с.4).

Відповідно до копії рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.04.2017 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.5-6)

Під час спільного подружнього життя у них народилась дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, серії І-НМ № 220298 від 26.11.2012 року (а.с.7).

В суді встановлено,що позивачка ніде не працює, її майновий стан та матеріальні умови проживання є важкими, що свідчить про низький рівень матеріального забезпечення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 згаданої вище Конвенціїї ООН, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Суд встановив та не заперечили сторони в судовому засіданні про те, що дитина проживає з матір"ю, а також знаходиться на її утриманні. Вказана обставина підтверджується довідкою про склад сім»ї за №02-24/216 від 09.03.2017 року (а.с.8). ОСОБА_3, будучи здоровою, працездатною особою, ухиляється від свого обов"язку утримувати малолітню дитину та брати участь у її матеральному забезпеченні. Офіційно не працевлаштований, однак отримує нерегулярний дохід,оскільки працює деякий період в Польській республіці..

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв"язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено, що у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 пояснив, що у відповідача на утриманні знаходяться непрацездатні батьки, які потребують матеріальної допомоги.

Однак суд критично відноситься до даних тверджень представника відповідача, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (батьки відповідача) дійсно є пенсіонерами за віком у відповідності до копій пенсійних посвідчень за №№, 143032 (а.с.21), таким чином, кожен із них отримує пенсію, що виключає факт перебування їх на утриманні відповідача.

Також в судовому засіданні було встановлено, що відповідач інших дітей на своєму утриманні не має, будь-які стягнення за виконавчими листами з нього не здійснюються.

У зв'язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що оскільки у відповідача інших дітей, непрацездатних батьків немає, малолітня дитина знаходяться на утриманні матері та відсутні докази на підтвердження виконання ОСОБА_3 обов'язку по утриманню дитини, позовні вимоги він визнав частково та не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 розмірі 700,00 грн. щомісячно, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню.

Аліменти на дитину присуджуються за рішення суду від дня пред»явлення позову. (ч.1 ст. 191 СК України).

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі, а саме 1000,00 гривень, щомісячно, які підлягають стягненню, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом з 22.06.2017 року (а.с.1) і до досягнення дитиною повноліття.

З приводу вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_9. 2000,00 грн. судових витрат за надання правової допомоги, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат, серед інших, належать і витрати на правову допомогу.

Частинами 1-2 ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з ч.1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом з тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Статтею 1 Закону встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У п.48 Постанови №10 зазначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 31.03.2017 року уклала договір-доручення про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_10, у відповідності до якого вартість послуг останнього складає 2000,00 грн. Даний факт підтверджується також квитанцією від 22.06.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.51 Конституції України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», ст.ст. 141, 180-184, 191, 192 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 10, 56, 59, 60, 79, 84, 88, 209, 212-216, 218, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ПІН:???, на користь ОСОБА_3 Мар"яни Василівни, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у твердій грошовій сумі на утримання малолітньої дочки: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень, починаючи з 22.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 640,00 грн. судового збору в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 Мар"яни Василівни 1000,00 гривень судових витрат за надання правової допомоги адвокатом згідно квитанції, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з часу ознайомлення з мотивувальною частиною рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний текст рішення суду виготовлено: 17.07.2017 року