АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4424/17 Головуючий 1 інст. Сугачова О.О.
Справа № 2-1359/10 Доповідач Бурлака І.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» липня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Каюкова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 31 березня 2017 року по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_1 Едвін Кен, ОСОБА_2 Браун Єке про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду з зазначеною заявою, в обґрунтування якої посилався на те, що 06 грудня 2010 року Московським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист по справі № 2-1359/10 про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № SME0002226 від 24 липня 2007 року в сумі 122599,16 грн. та судових витрат у сумі 1752,54 грн.

Зазначив, що 26 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено договір факторингу № 2016-3АБ/ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № SME0002226 від 24 липня 2007 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Просив замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі № 2-1359/10.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31 березня 2017 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволено, замінено Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі № 2-1359/10.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

При цьому посилалася на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що товариством не надано жодної інформації та доказів того, що виконавчий лист предявлявся до виконання; що суд не перевірив наявність відкритого виконавчого провадження; що відповідно до відповіді від 20 квітня 2017 року за № 14539/14.6.35 за підписом заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області виконавче провадження № 41130707 з виконання виконавчого листа від 06 грудня 2010 року № 2-1359, виданого Московським районним судом м. Харкова завершено 20 березня 2014 року у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» та станом на 20 квітня 2017 року виконавчий документ на примусовому виконанні не перебуває.

До суду апеляційної інстанції особи, які беруть участь у справі не зявилися, хоча повідомлялися про час і місце розгляду справи.

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Частиною 2 статті 378 ЦПК України передбачено, що неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Виходячи з вимог частини 2 статті 305 ЦПК України, а також того, що справа по суті не розглядається, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності не зявившихся осіб.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, ухвалу суду скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи заяву про заміну стягувача, суд першої інстанції виходив з доведеності заяви.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 378 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним, позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 122599,16 грн. та судові витрати в розмірі 1752,54 грн., а всього на суму 124351,70 грн., в іншій частині вимог відмовлено; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

06 грудня 2010 року Московським районним судом м. Харкова Публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк» видано виконавчий лист № 2-1359/10, строк предявлення листа до виконання до 15 листопада 2013 року.

Із відповіді Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 20 квітня 2017 року вбачається, що виконавче провадження за зазначеним виконавчим листом завершено. Станом на 20 квітня 2017 року зазначений виконавчий документ на примусовому виконанні не перебуває.

26 вересня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 2016-3АБ/ДГ.

Пунктом 2.1. договору факторингу № 2016-3АБ/ДГ передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку № 1-1 до договору. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права, які належать клієнту за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів.

Підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини пятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин, статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин.

Пунктом 2.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року із змінами та доповненнями передбачено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження (у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали державний виконавець своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, замінює назву сторони виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова державного виконавця долучаються до виконавчого документа при його направленні за належністю або поверненні його стягувачу чи до суду.

Пунктом 2.14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року із змінами та доповненнями передбачено, що правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником державний виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Матеріали справи свідчать про те, що виконавчий лист від 04 листопада 2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 122599,16 грн. та судових витрат в розмірі 1752,54 грн., а всього на суму 124351,70 грн. знаходився на примусовому виконанні у Московському відділі державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області до 20 березня 2014 року. Виконавчий лист повернуто стягувачу у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Замінюючи сторону у виконавчому провадженні, суд першої інстанції провів судове засідання без повідомлення сторін та заінтересованих осіб, не залучив до участі у справі відповідний відділ державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, не зясував, чи є виконавче провадження, чи виконавчий лист після його повернення знаходиться у стягувача чи повторно на примусовому виконанні, чи погашено борг за виконавчим листом тощо.

Підсумовуючи наведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції замінив сторону стягувача у виконавчому провадженні, порушивши порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.4 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.312, ст.313, п.2 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 31 березня 2017 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення питання.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Судді колегії