Справа № 233/6053/16-ц
Провадження № 2/219/1076/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2017 року

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Радченко Л.А.,

при секретарі Лосинської І.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ГУНП в Донецькій області - Гетьманенко О.П.,

представника відповідача прокуратури Донецької області - Горобця О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бахмута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, ГУНП в Донецькій області, прокуратури Донецької області, Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури і суду,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, ГУНП в Донецькій області, прокуратури Донецької області, Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області про стягнення моральної шкоди, в якому просив стягнути за рахунок державного бюджету на його користь у відшкодування моральної шкоди, спричиненої відповідачами , 310400 грн. , мотивуючи тим, що він у зв,язку з незаконним обвинуваченням перебував під слідством і судом з 07.10.2008р. по 18.11.2016р., а саме, 07.10.2008р. проти нього була порушена кримінальна справа за ст.121 ч.1 КК України, яка була закрита 18.11. 2016 року у зв'язку із відсутністю достатніх доказів для доведення винуватості у суді у вчиненні кримінального правопорушення за ст.128 КК України.

Оскільки позивач незаконно перебував під слідством 97 місяців, був засуджений вироками судів, які скасовувалися, а справа направлялася на додаткове розслідування, провів у місцях позбавлення волі 2,5 місяці , що призвело до порушення нормальних життєвих з,язків, він переніс душевні страждання, нервове потрясіння, внаслідок чого погіршився стан здоров,я, була заплямована репутація бойового офіцера, і що , також, негативно сказалося на членах сім,ї, а 09.12.2014р. померла мати, не дочекавшись реабілітації сина, тому просив стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 310400 грн. з розрахунку згідно до ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», за якою, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться,виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, із застосуванням мінімальної заробітної плати 3200 грн.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, дав пояснення, аналогічні викладеному у позові, і просив їх задовольнити.

Представник прокуратури Донецької області позов визнав частково у розмірі 155840 грн., погоджується з обгрунтуванням заподіяної моральної шкоди позивача та не ставить під сумнів ті обставини, відповідно до яких позивач має право на відшкодування на підставі ст. 1176 ЦК України та Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, заданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» , між тим, вважає , що при визначені розміру моральної шкоди необхідно застосовувати п.3 ЗУ « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016р., згідно з яким мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати та інших виплат. До внесення змін до Законів України щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 грн.

Представник ГУ НП в Донецькій області позов не визнала та просила повністю відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог у зв,язку з безпідставністю вимог. При цьому, зазначила, що позивач перебував під слідством та судом 92 місяці 20 днів, оскільки , під слідством позивач перебував з 20.10.2008р., тобто, з моменту винесення постанови про обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. Крім того, 29.12.2015р. постановою слідчого кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яка постановою прокурора від 20.05.2016р. була скасована, тому, у зазначений період позивач не знаходився під слідством та судом.

Представники Державної казначейської служби України та Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, які належним чином було повідомлені про час розгляду справи, в судове засідання не з,явилися, тому, суд ухвалив про розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд приходить до наступного.

07.10.2008р. в.о. Костянтинівського міжрайонного прокурора винесено постанову про скасування постанови про відмову у порушенні кримінальної справи та порушення кримінальної справи за ст.121 ч.1 КК України за фактом умисного спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4

Постановою слідчого СВ Костянтинівського МВ від 20.10.2008р. у кримінальній справі за ст.121 ч.1 КК України ОСОБА_1 обрано запобіжний засіб у вигляді підписки про невиїзд.

Постановою слідчого СВ Костянтинівського МВ від 14.11.2008р. у кримінальній справі за ст.121 ч.1 КК України ОСОБА_1 притягнутий у якості обвинуваченого.

Постановою слідчого СВ Костянтинівського МВ від 14.11.2008р. у кримінальній справі за ст.121 ч.1 КК України обвинуваченому ОСОБА_1 обрано запобіжний засіб у вигляді підписки про невиїзд.

Постановою слідчого СВ Костянтинівського МВ від 22.02.2009 р. у кримінальній справі за ст.121 ч.1 КК України накладено арешт на рухоме майно обвинуваченого ОСОБА_1

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09.07.2009р. ОСОБА_1 засуджено за ст.121 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі та змінено запобіжний засіб з підписки про невиїзд на утримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25.09.2009р. вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09.07.2009р. скасовано, справу направлено прокурору на додаткове розслідування та скасовано ОСОБА_1 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01.06.2010р. кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1 за ст.121 ч.1 КК України направлена прокурору для проведення додаткового розслідування, міра запобіжного заходу ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд залишена без змін.

Постановами слідчого СВ Костянтинівського МВ від 29.12.2010р. ОСОБА_1 пред,явлено обвинувачення за ст.121 ч.1 КК України та обрано запобіжний засіб у вигляді підписки про невиїзд.

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30.06.2011р. ОСОБА_1 засуджено за ст.121 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки згідно до ст.75 КК України .

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 09.09.2011р. вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30.06.2011р. скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постановою прокурора Костянтинівської міжрайонної прокуратури від 21.12.2012р. змінено обвинувачення в суді ОСОБА_1 зі ст.121 ч.1 КК України на ст.128 КК України.

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.12.2012р . кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ст.128 КК України закрито згідно до ст.49 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 17.05.2013р. постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.12.2012р. скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05.11.2013р . кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ст.128 КК України закрито згідно до ст.49 КК України , останнього звільнено від кримінальної відповідальності.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 13.01.2014р. постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05.11.2013р. скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.11.2014р. ОСОБА_1 засуджено за ст.128 КК України до 200 годин громадських робіт.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.02.2015р. вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.11.2014р. скасовано, справу повернуто прокурору на додаткове розслідування.

Постановою слідчого СВ Костянтинівського ВП від 29.12.2015р. кримінальне провадження за ст.128 КК України закрито у зв,язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Постановою керівника Костянтинівської місцевої прокуратури від 20.05.2016р. постанову слідчого СВ Костянтинівського ВП від 29.12.2015р . про закриття кримінального провадження за ст.128 КК України скасовано і направлено для додаткового розслідування.

Постановою прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури від 18.11.2016р. кримінальне провадження закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв,язку з відсутністю достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_1 у суді у вчинені кримінального правопорушення за ст.128 КК України.

Таким чином, позивач був підданий незаконному кримінальному переслідуванню та незаконно знаходився під слідством та судом з 20.10.2008р. , тобто, з моменту набуття статусу підозрюваного, а саме, винесення постанови про обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, оскільки, згідно до ст. 43-1 КПК України ( в ред..1960р.) підозрюваним визнається особа, затримана по підозрінню у вчиненні злочину, або особа, до якої застосовано запобіжний захід до винесення постанови про притягнення її як обвинуваченого. Крім того, 29.12.2015р. постановою слідчого кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яка постановою прокурора від 20.05.2016р. була скасована, тому, у зазначений період позивач не знаходився під слідством та судом.

Таким чином, загальний строк перебування позивача під слідством та судом становить 92 місяці 20 днів.

Проведенi процесуальнi заходи призвели до порушення нормального iснування позивача у суспiльствi, вимагали вiд позивача зусиль для органiзацiї свого життя та реалізації життєвих планiв, він пережив моральні страждання.

Протиправнi заходи призвели до погiршення i позбавлення позивача можливостей реалiзацiї власних звичок i бажань, в нього погiршилися вiдносини з оточуючими людьми (колегами, друзями, сусiдами).

Дані обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду .

Згідно зст. 56 Конституції України,кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно дост. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК Українивизначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала,якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Ст. 1176 ЦК України унормовано, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду(ч. 1).

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч. 2).

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом(ч. 7).

Відповідно до пункту пятого статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться,виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати,встановленої законодавством на момент відшкодування.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15.

Таким чином, з урахуванням викладеного, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен виходити з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року, установлено з 1 січня 2017 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 3 200 грн..

Оскільки кримінальне провадження було закрито у зв'язку з недоведеністю винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину , передбаченого ст.128 КК України ( первісне обвинувачення за ч.1 ст.121 КК України), тому, вважає, що є, передбачені пунктом 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Мінімальний розмір заробітної плати на день ухвалення даного рішення, згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» становить 3 200 грн. 00 коп.

При цьому, суд вважає, що на спірні правовідносини не розповсюджується п.3 ЗУ « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016р., згідно з яким мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати та інших виплат, і до внесення змін до Законів України щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 грн. , оскільки, спірні правовідносини регулюються саме Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди, яким не визначаються розміри посадових окладів та заробітної плати окремих категорій працівників.

Під слідством та судом позивач перебував 92 місяці 20 днів.

Таким чином, мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди , з розрахунку якого виходить і сам позивач, становить 296533,00 грн. ( 3 200 грн. х 92 міс.20 днів ), який підлягає стягненню на користь позивача.

В iнший час, зазначений позивачем, останній не перебував пiд слiдством та судом, у зв'язку з чим його права нiяким чином не обмежувались органами дiзнання, до судового слiдства, прокуратурою та судом, тому, в іншій частині позовних вимог слід відмовити.

При цьому, визначаючи розмір відшкодування, виходячи саме із суми однієї мінімальної заробітної плати судом, яку застосовує і позивач при визначені моральної шкоди, прийнято до уваги положення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, за змістом яких, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. Також, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З врахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що моральна шкода підлягає частковому відшкодуванню в розмірі 296533,00 грн. Такий розмір відшкодування суд вважає достатнім і справедливим.

Відповідно до ч.1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Відповідно до п. п. 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року, визначена судом сума підлягає стягненню за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з відповідного рахунку.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 107, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, на підставі ст.56 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 23, 1167, 1173-1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, ГУНП в Донецькій області, прокуратури Донецької області, Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури і суду, задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 296533,00 грн. (двісті дев,яносто шість тисяч п,ятсот тридцять три грн.) у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.А.Радченко