АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 653/2820/2015-ц Головуючий в суді І інстанції:Шарко Н.А.
Номер провадження:22-ц/791/970/17 Доповідач: Бездрабко В.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2017 року вересня місяця 13 дня колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бездрабко В.О.

Суддів: Кузнєцової О.А.

Приходько Л.А.

Секретар: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 17 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про виділ частки із спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши, що йому на праві власності належить 1/6 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є співвласниками домоволодіння.

Посилаючись на те, що відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні належною часткою житлового будинку, ОСОБА_4 просив виділити в натурі частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що відповідає належній йому 1/6 частці у спільній частковій власності згідно другого варіанту проведеної у справі додаткової судової будівельно-технічної експертизи.

Рішенням Генічеського районного суду позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Ухвалено виділити в натурі ОСОБА_4 належну йому частку в розмірі 1/6 частин із житлового будинку АДРЕСА_1, згідно другого варіанту додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2016 року, а саме у житловому будинку літ. «А»:

-житлове приміщення 1-5, площею 6,3 кв.м.;

-кухню 1-6, площею 9 кв.м.;

-вбиральню літ. «Б»

-огорожу (ворота) 1-2, що фактично становить 20/100 частин домоволодіння в цілому, вартістю 19383грн.

Зобов'язано ОСОБА_4 провести будівельні роботи: демонтаж віконного блоку; встановлення зовнішнього двірного блоку; закладання двірного прорізу; штукатурку закладення прорізів.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по 1609,50грн. кожному в рахунок компенсації за відступ від ідеальних часток.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені заявлених позовних вимог.

Заслухавши доповідача, представників сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_4, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 грудня 2013 року, на праві власності належить 1/6 частина домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.3).

Відповідачі є співвласниками домоволодіння.

В силу положень ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників.

Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно змісту норм ст.ст.183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин, виділ (поділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Таким чином, визначальним для виділу частки будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи виділ частки, повинен передати співвласнику частку нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частці.

Якщо в результаті виділу співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд повинен стягнути з нього відповідну грошову компенсацію.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із технічної можливості реального виділу належної позивачу ОСОБА_4 частки із спільної часткової власності та залишення іншої частини спірного майна в спільній частковій власності відповідачів, відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №34 від 12 січня 2016 року, оскільки другий запропонований експертом варіант виділу частки позивача в об'єкті нерухомості хоч і передбачає її збільшення на 3/100, однак є максимально наближеним до ідеальних часток сторін у власності та є найбільш оптимальним для використання, передбачає можливість виділу позивачу ізольованого приміщення і не потребує значних затрат на проведення його перепланування.

Висновки суду підтверджуються вказаним експертним дослідженням, якому суд надав правильну юридичну оцінку із урахуванням інтересів сторін у справі.

Матеріали справи свідчать, що до моменту відкриття спадщини після померлої ОСОБА_7, спірне домоволодіння, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 березня 2007 року, перебувало у спільній частковій власності ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 (а.с.8).

Після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 її частку у домоволодінні у рівних частинах успадкували ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.3).

Таким чином, належність ОСОБА_4 1/6 спірного домоволодіння підтверджена наявними у матеріалах справи доказами.

Відомостей, які б свідчили про існування іншого співвідношення часток сторін у праві власності на вказаний будинок матеріали справи, на час її розгляду, не містять.

За наведених обставин відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції допущено неправильне обрахування частки позивача ОСОБА_4 у власності при вирішенні питання щодо її реального виділу.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про неможливість виділу в натурі належної позивачу частки із урахуванням положень Державних будівельних норм В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», колегія суддів виходить із наступного.

З висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2016 року встановлено, що спірний житловий будинок АДРЕСА_1 прийнятий в експлуатацію у 1973 році, а, отже, збудований згідно вимог та стандартів, діючих на час його будівництва, а тому здійснити виділ майна згідно чинних будівельних норм неможливо.

Разом із цим, експертом запропоновано три варіанти виділу частки у домоволодінні, один із яких суд взяв до уваги при вирішенні справи. При цьому невідповідність вказаного варіанта чинним на теперішній час Державним будівельним нормам, не може бути безумовною підставою для відмови у вирішенні спору, який обмежує право власності особи на належне їй майно.

Також суд вірно вирішив питання про стягнення грошової компенсації з позивача на користь відповідачів за перевищення його фактичної частки у спільній власності на 3/100 в розмірі 3 219, 00 коп. та питання розподілу судових витрат.

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 17 березня 2017 року, оскільки воно ухвалене при повному з'ясуванні обставин справи, у відповідності до норм права, що регулюють спірні правовідносини, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильної оцінки судом зібраних по справі доказів та невідповідність покладених в основу рішення висновків суду фактичним обставинам справи позбавлені обґрунтування і не були підтверджені при розгляді справи апеляційним судом і, як такі, що висновки суду не спростовують підлягають відхиленню.

Керуючись ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.А. Кузнєцова

Л.А. Приходько