Ухвала

іменем україни

14 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Гримич М.К.., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Тростянецький машинобудівний завод» в особі арбітражного керуючого ліквідатора Усенко М.П., Головного територіального управління юстиції у Сумській області в особі СвистунІ.П. про визнання неправомірним невиконання судового рішення, вчинення певних дій, визнання дій ліквідатора неправомірними, стягнення середнього заробітку, недоплаченої вихідної допомоги, зобов'язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати грошових доходів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року, рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 14 березня 2000 року по 30 червня 2009 року він працював у відкритому акціонерному товаристві «Тростянецький машинобудівний завод» (далі - ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод») і в день його звільнення останнє не виплатило йому належні грошові кошти, не зробило остаточного розрахунку та не видало трудову книжку. Рішенням Тростянецького районного суду від 20 грудня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 09 березня 2011 року, стягнуто із відповідача на його користь 5 853,93 грн. вихідної допомоги при звільненні, 1 571,51 грн. заробітної плати за травень 2009 року, 5 298,35 грн. заробітної плати за червень 2009 року з урахуванням компенсації за відпустку, 37 522,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також зобов'язано ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» нарахувати компенсацію інфляційних за знецінення грошових доходів за травень-червень 2009 року. Однак відповідач в особі ліквідатора Усенка М.П. протиправно та незаконно, не виконав у повному обсязі зазначене рішення суду, не виплатив позивачу середню заробітну плату, яку утримав у вигляді податків у розмірі 6 941,77 грн., компенсацію інфляційних виплат за травень-червень 2009 року.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4, з урахуванням уточнених позовних вимог просив: визнати дії ліквідатора Усенко М.П. щодо невиконання рішення суду про стягнення заборгованості по заробітній платі незаконними та протиправними; стягнути з ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» на його користь: не виплачену суму середнього заробітку у розмірі 6 941,77 грн., не виплачену суму компенсації інфляційних за травень 2009 року та за червень 2009 року у розмірі 44,94 грн., середній заробіток у розмірі 100,06 грн. з 15 вересня 2010 року за кожен день затримки виплати середнього заробітку по день прийняття судового рішення; зобов'язати ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» нарахувати та виплати позивачу компенсацію втрати грошових доходів з невиплаченої суми середнього заробітку 6 941,77 грн., зобов'язати ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» нарахувати та виплати позивачу компенсацію втрати грошових доходів з невиплаченої суми інфляційних за травень-червень 2009 року; середній заробіток у розмірі 100,06 грн. за кожен день затримки розрахунку після прийняття судового рішення по день фактичного розрахунку; визнати дії Головного територіального управління юстиції в Сумській області в особі начальника Свистун І.П у складанні довідки та акта від 22 квітня 2015 року незаконними та протиправними.

Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції в Сумській області в особі начальника Свистун І.П. щодо визнання дій у складанні довідки та акта від 22 квітня 2015 року незаконними та протиправними як таких, що не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року у задоволені решти позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 24 травня 2016 рокуухвалу та рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, якою залишено без змін вказану ухвалу місцевого суду.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції й ухвалу апеляційного суду, якою залишено без змін вказане рішення місцевого суду, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» з 14 березня 2000 року та 30 червня 2009 року був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України у зв'язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом підприємства законодавства про працю та умов колективного договору.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20 грудня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 09 березня 2011 року, стягнуто з ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» на користь ОСОБА_4 5 863,93 грн. вихідної допомоги при звільненні, 1 571,51 грн. заробітної плати за травень 2009 року, 5 298,35 грн. заробітної плати за червень 2009 року з урахуванням компенсації відпускних; 37 522,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 375 днів, 500 грн. моральної шкоди та зобов'язано нарахувати компенсацію інфляційних за знецінення грошових доходів за травень-червень 2009 року.

На підставі вказаного рішення суду було видано два виконавчих листа, в яких у відповідному розділі містять відмітки про виконання судового рішення.

Постановою Господарського суду Сумської області від 10 лютого 2011 року ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора банкрута - Усенко М.П.

ОСОБА_7 звертався до Господарського суду Сумської області із заявами про негайне погашення боргу ліквідатором Усенком М.П. по рішенню Тростянецького районного суду Сумської області від 20 грудня 2010 року в розмірі 53 148,36 грн.

Судом також встановлено, що ухвалою Господарського суду Сумської області від 03 квітня 2012 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06 червня 2012 року, скаргу кредитора ОСОБА_4 на дії ліквідатора ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» Усенко М.П. в частині зобов'язання негайно погасити борг із заробітної плати та стягнення моральної шкоди залишено без задоволення.

Господарським судом Сумської області при розгляді скарги було встановлено, що ліквідатором Усенко М.П. визнано та включено до реєстру вимог кредиторів вимоги ОСОБА_4 у розмірі 53 148,36 грн., що складають: 5 853,93 грн. - вихідна допомога при звільненні; 37 522,50 грн. - середній заробіток за затримку виплати заробітної плати при звільненні; 500 грн. - моральна шкода за затриману при звільненні заробітну плату; 2 402,06 грн. - компенсація за знецінення грошових доходів; 1 571,53 грн. - заборгованість по заробітній платі за травень 2009 року; 5 298,36 грн. - заборгованість по заробітній платі за червень 2009 року.

В ході ліквідаційної процедури сума заборгованості була сплачена у повному обсязі ОСОБА_4, а саме: 6 742,93 грн. згідно видаткового касового ордеру від 06 вересня 2011 року; 2 402,93 грн. згідно видаткового касового ордеру від 06 вересня 2011 року; 17 500 грн. згідно видаткового касового ордеру від 30 серпня 2011 року; 500 грн. згідно видаткового касового ордеру від 30 серпня 2011 року; 5 853,93 грн. згідно видаткового касового ордеру від 17 червня 2011 року; 1 571,51 грн. згідно видаткового касового ордеру від 22 червня 2011 року; 6 337,80 грн. згідно видаткового касового ордеру від 17 червня 2011 року; 5 298,35 грн. згідно видаткового касового ордеру від 17 червня 2011 року.

Також судом встановлено, що при виплаті присуджених до стягнення рішенням суду від 20 грудня 2010 року сум ОСОБА_4 ліквідатором правомірно відповідно до норм статей 164-165 Податкового кодексу України утримано податок із суми такого доходу в розмірі 15 відсотків - 6 941,77 грн.

Посилаючись на вказані обставини, Господарський суд Сумської області, з висновком якого погодився Харківський апеляційний господарський суд, зазначив, що заборгованість перед кредитором ОСОБА_4 погашена в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, факт повного виконання 06 вересня 2011 року рішення Тростянецького районного суду від 20 грудня 2010 року, правомірність утримання податків та нарахування компенсації втрати грошових доходів у відповідності до вимог чинного законодавства України встановлено вказаними вище ухвалою Господарського суду Сумської області від 03 квітня 2012 року та постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06 червня 2012 року, а тому в силу ст. 61 ЦПК України ці обставини доказуванню не підлягають.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій, що право позивача на стягнення середнього заробітку за весь час затримку розрахунку при звільненні, припинилося з 06 вересня 2011 року - з дня остаточної виплати заборгованості по заробітній платі, з ОСОБА_4 проведено повний розрахунок за рішенням суду від 20 грудня 2010 року, а тому підстав для стягнення середнього заробітку та застосування до ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод»відповідальності, передбаченої трудовим законодавством, не вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом розгляду яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

З уточнених позовних вимог ОСОБА_4 вбачається, що позивач заявляв вимоги про визнання незаконними та протиправними дії Головного територіального управління юстиції в Сумській області в особі начальника Свистун І.П. по складанню довідки про результати позапланової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого та акта позапланової перевірки від 22 квітня 2015 року.

Таким чином, ці спірні правовідносини є публічно-правовими, оскільки виникли у зв'язку з діяльністю суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, а відтак повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Закриваючи провадження у справі в частині вимог ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції в Сумській області в особі начальника Свистун І.П. щодо визнання дій у складанні довідки та акта від 22 квітня 2015 року незаконними та протиправними як таких, що не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що між ОСОБА_4 та Головним територіального управління юстиції в Сумській області, як суб'єктом владних повноважень, виник публічно-правовий спір, який відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Крім того, адміністративний суд розглянув цей спір і постановою Сумського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції в Сумській області про визнання дій неправомірними, визнання неправомірними і скасування довідки та акта було відмовлено (том 2 а. с. 79-80).

Отже, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи, вирішивши справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість ухвали та рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та обґрунтовано залишив вказані судові рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року, рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

М.К.Гримич

О.С.Ткачук