Справа № 712/2-5562/2011
У Х В А Л А

Іменем України

20 червня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослоя Г.Г.,

суддів Готри Т.Ю., Бисаги Т.Ю.,

секретарі Шукаль О.Я.,

з участю: представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 31 березня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про розстрочення виконання рішення суду від 12 квітня 2012 року у справі №2-5562/11 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із даною заявою, посилаючись на те, що постановою державного виконавця РВ ДВС ОСОБА_4 ВП № 48494819 від 21.08.2015 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-5562/11, виданого Ужгородським міськрайонним судом 23.09.2014 року про солідарне стягнення з них на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором у сумі 68 666,79 грн. У заявників склалися обставини, що суттєво ускладнюють виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_3 є єдиним працюючим членом родини, на утриманні боржника перебуває двоє неповнолітніх дітей, дружина, яка отримує тільки пенсію по інвалідності та мати ОСОБА_2, яка є пенсіонеркою та постійно хворіє, а тому відсутня можливість погасити суму боргу в добровільному порядку.

Посилаючись на вказані обставини, просили суд розстрочити виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12.04.2012 року про солідарне стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитом в сумі 68 666,79 грн. рівними частинами щомісячно на період 60 місяців з дня постановлення ухвали.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 31.03.2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у заяві відсутні.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила оскаржувану ухвалу залишити без змін.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, однак, їх неявка, в силу ч. 2 ст. 305 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що постановою державного виконавця РВ ДВС ОСОБА_4 ВП № 48494819 від 21.08.2015 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-5562/11 виданого Ужгородським міськрайнним судом 23.09.2014 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 68 666,79 грн.

Згідно зі ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами ст. ст.10, 60, 373 ЦПК України саме заявник зобов'язаний довести зазначений предмет доказування, тобто виняткові підстави для розстрочення виконання судового рішення.

Проте, в порушення вказаних норм закону, у заяві про розстрочення виконання судового рішення, заявником не наведено обставин, які мають характер особливих або виняткових та які б надавали підстави для розстрочення виконання рішення суду, відповідно до ст. 373 ЦПК України, оскільки матеріали справи не містять відомостей, що у боржників відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення і це ускладнює і унеможливлює виконання рішення суду.

Крім того, колегія суддів вражає, що хвороба боржниці, членів її родини та перебуває на утриманні ОСОБА_3, також не є тими винятковими обставинами, що дають підставу суду розстрочити виконання рішення суду, а тому судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки доводи, викладені в ній не спростовують висновок суду.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315, 319 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 31 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: