Справа № 523/241/17
Провадження №2/523/505/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської Ради про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування на все домоволодіння, зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Одеської міської Ради про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування на домоволодіння, зняття арешту. Позовні вимоги мотивовані тим, що в червні 1997 року після смерті матері позивачки - ОСОБА_2, 1941 р.н., яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, яка прийняла, але не оформила своїх спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї матері ОСОБА_3, відкрилась спадщина на житловий будинок під АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_3.

Житловий будинок під АДРЕСА_1, належав ОСОБА_3 на підставі рішення Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 08.02.1991 року.

ОСОБА_2, 1941 р.н. є донькою ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, та проживала разом із нею по день смерті останньої, тому фактично прийняла спадщину після останньої.

Позивач ОСОБА_1 є донькою та єдиною спадкоємицею до майна ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, та проживала разом із нею по день смерті останньої, тому фактично прийняла спадщину після останньої.

ОСОБА_1 по теперішній час проживає в успадкованому житловому будинку під АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Суворовської районної адміністрації м. Одеси від 20.11.15 р..

В травні 2016 року Позивач ОСОБА_1 звернулася до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори в заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок під АДРЕСА_1.

01 листопада 2016 року державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Толстих Н.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що спадкоємцем ОСОБА_1 не надано документів, підтверджують право власності спадкодавця на вказаний будинок.

У зв'язку із вищенаведеним ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду.

На підставі викладеного, позивачка просила визнати факт того, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину щодо майна ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, яка в свою чергу, фактично прийняла спадщину щодо майна ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, а також визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями під АДРЕСА_1, на земельній ділянці загальною площею 797 кв.м. за ОСОБА_1.

В процесі розгляду справи позивачкою були доповнені позовні вимоги щодо зняття арешту з будинку. Вищевказані позовні вимоги були мотивовані тим, що в процесі розгляду справи №523/241/17 позивачці стало відомо, що на домоволодіння АДРЕСА_1 накладено арешт на підставі ухвали Ленінського місцевого суду м. Одеси б/н від 12.12.2002 року на осіб, які ніколи не жили у вищевказаному домоволодінні та ніколи не мали права власності на нього, а саме на «ОСОБА_4» та «ОСОБА_5» Факт накладення арешту зареєстровано 17.12.2008 року за № 8301626 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора (далі - 1 ОДНК).

Після звернення до архіву Суворовського районного суду м. Одеси стало відомо, що досудові арешти не реєструвались та, як наслідок, в архівах не зберігались.

Задля з'ясування всіх обставин накладення арешту, представник позивача звернулась до Одеського державного нотаріального архіву, проте виявилось, що архівні матеріали саме 1 ОДНК зберігаються безпосередньо у 1 ОДНК за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26. За інформацією, отриманою у 1 ОДНК, арешт накладено на домоволодіння АДРЕСА_1. Однак в реєстрі зареєстрований запис про накладення арешту на домоволодіння АДРЕСА_1.

Дана помилка в значній мірі перешкоджає виконанню можливого рішення суду та порушує права ОСОБА_1 на право розпорядження даним майном.

На підставі викладеного, позивачка просила зняти арешт з домоволодіння.

В процесі судового засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, а також пояснила, що позивачка постійно проживала у будинку АДРЕСА_1, однак оскільки її матір своєчасно не оформила спадкові права, вона також не має такої можливості. В останнє судове засідання представник позивача подала заяву, згідно з якою, просила справу розглянути її відсутність.

Представники відповідача в судове засідання не з'явились, згідно поданого клопотання просили справу розглянути у їх відсутність та повідомити про прийнятя рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності ОСОБА_3 на підставі рішення Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 08.02.1991 року. (а.с. 14)

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 та після неї відкрилась спадщина на житловий будинок під АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_3.

Спадкоємцем першої черги за законом після померлої ОСОБА_3 була її дочка ОСОБА_2, 1941 р.н..

З листа Четвертої Одеської державної нотаріальної контори від 11.07.2017р. № 3174/01-16 вбачається, що спадкові справи після померлої ОСОБА_3, а також померлої ОСОБА_2 не заводились. (а.с. 48)

Судом встановлено, що ОСОБА_2 після смерті своєї матері ОСОБА_3 вступила в управління спадковим майном, оскільки проживала спільно із спадкодавцем на час смерті, а також продовжувала проживати в будинку по день смерті. Однак не отримувала свідоцтво про право на спадщину після померлої ОСОБА_3.

ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та єдиним спадкоємцем першої черги після неї є її донька ОСОБА_1.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проживала спільно з померлою ОСОБА_2 по день її смерті, а після того, вступила в управління спадковим майном, оскільки проживає в будинку по теперішній час, його утримує, сплачує комунальні послуги.

До виниклих правовідносин застосовується ЦК УРСР в редакції 1963р.

Так, згідно ст. 524 ЦК Української PCP, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 529 ЦК Української PCP, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

У відповідності до статті 548 ЦК Української PCP, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 549 ЦК Української PCP, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно встановити, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину щодо майна ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, яка в свою чергу, фактично прийняла спадщину щодо майна ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, а також визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями під АДРЕСА_1, на земельній ділянці загальною площею 797 кв.м. за ОСОБА_1.

Судом також встановлено, що ухвалою Ленінського місцевого суду м. Одеси б/н від 12.12.2002 року на будинок АДРЕСА_1 було накладено арешт.. Виконання ухвали було направлено до Першої Одеської державної нотаріальної контори. Однак у реєстрі помилково замість арешту на будинок АДРЕСА_1 помилково внесено арешт на будинок по АДРЕСА_1, тобто замість будинку в «провулку» було накладеного арешт на будинок «по вулиці».

Вищевказаний арешт фактично не дає можливості позивачці розпорядитись будинком.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, необхідно зняти арешт з будинку АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 529,548,549 ЦК Української PCP, ст.ст. 15,16,316,319, 391 ЦК України, ст.ст.10, 11, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської Ради про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування на все домоволодіння, зняття арешту - задовольнити.

2. Визнати факт того, що ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1) фактично прийняла спадщину щодо майна ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, яка в свою чергу, фактично прийняла спадщину щодо майна ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

3. Визнати право власності за ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1) на житловий будинок з господарськими спорудами під АДРЕСА_1, у складі житлового будинку літ. АА1, житлового будинку літ. -І, літньої кухні літ. Н, ІІ - мостіння, №1-2 огорожа, загальною площею 186,6 кв.м., житлова площа 67,4 кв.м., допоміжна площа - 119,2 кв.м., що розташовані на земельній ділянці площею 797 кв.м.., у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, а також померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2.

4. Зняти арешт з домоволодіння під АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження: 8301626, який був зареєстрований 17.12.2008р. реєстратором Перша Одеська державна нотаріальна контора, підстав обтяження ухвала б/н від 12.12.2002р. Ленінського районного суду м. Одеси, архівний запис (перенесено з Феміди) реєстр №3292-2002 від 25.12.2002р.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з отримання.

Суддя