Ухвала

іменем україни

19 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Океан» про стягнення заробітної плати за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому з урахуванням уточнень просила стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Океан» (далі - ТОВ «Океан») невиплачену заробітну плату у розмірі 11 733 грн та компенсацію за невикористану відпустку за період з 2007-2009 роки в сумі 1 450 грн 03 коп.

Позов обґрунтовувала тим, що вона перебувала у трудових відносинах із відповідачем і була звільнена з роботи 25 лютого 2012 року. Проте у день звільнення з нею не проведено повного розрахунку.

На її неодноразові звернення відповідач не реагував, заборгованість, що виникла не погашав, довідки про розмір такої не надавав.

Посилаючись на наведені вище обставини, просила позов задовольнити.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Океан» на користь ОСОБА_3 невиплачену заробітну плату за період із січня 2011 року до лютого 2012 року в сумі 11 733 грн, компенсацію за невикористану відпустку за період 2007-2009 роки в сумі 1 450 грн 03 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Океан» на користь ОСОБА_3 2 196 грн 20 коп невиплаченої заробітної плати. В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом установлено, що ОСОБА_3 з 14 червня 2010 року до 25 лютого 2012 року працювала у ТОВ «Океан» на посаді касира торгового залу й була звільнена з роботи на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Апеляційний суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності (ст. 212 ЦПК України), встановивши фактичні обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, зокрема те, що позивачкою не було отримано заробітну плату за січень 2011 року у розмірі 518 грн, лютий 2011 року у розмірі 518 грн, вересень 2011 року - 528 грн та 329 грн 20 коп., жовтень 2011 року - 528 грн, листопад 2011 року - 540 грн, всього на загальну суму 2 961 грн 20 грн, дійшов обґрунтованого висновку про її стягнення з відповідача.

При цьому, суд врахував висновки експертів за результатами проведення у рамках даної цивільної справи судово-почеркознавчої експертизи від 13 травня 2016 року, а також те, що з приводу невиплати їй заробітної плати позивачка зверталася у 2015 році з заявою до Дрогобицького міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та 07 березня 2013 року - з позовною заявою про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, у яких вона вказувала про невиплату заробітної плати саме у зазначені вище місяці та не заперечувала отримання зарплати за інший період.

Відповідно до видаткового касового ордера від 11 лютого 2013 року ОСОБА_3 отримала від ТОВ «Океан» грошові кошти у сумі 1 380 грн як компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2007 - 2009 роки, тому суд правильно відмовив їй у задоволенні вимог у частині стягнення компенсації за невикористані відпустки за період 2007-2009 роки

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з цими висновками щодо їх оцінки.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик