Справа № 359/288/14-ц
Провадження № 2/761/104/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку в спільному майні подружжя та стягнення вартості цієї частки в спільному майні подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2015 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ автомобіля передано за підсудністю на розгляд Шевченківському районному суду м.Києва.

Під час розгляду даної справи Шевченківським районним судом м.Києва позивачка неодноразово уточнювала свої позовні вимоги до ОСОБА_2, в порядку ст. 31 ЦПК України, та, з урахуванням остаточних позовних вимог, просила: припинити право власності на частку ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності у розмірі ? на автомобіль Mersedes-Benz ML 350 CDI 2987, чорний, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, із присудженням їй компсенації у розмірі 221 109,38 грн.; стягнути з ОСОБА_2 ? вартості автомобілю Mersedes-Benz ML 350 CDI 2987, чорний, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, у розмірі 221 109,38 грн.; стягнути з ОСОБА_2 3 відсотки річних у розмірі 34 565,76 грн. та інфляційних втрат у розмірі 229 693,87 грн.; стягнути з ОСОБА_2 витрати, пов'язані з проведенням судової авто товарознавчої експертизи у розмірі 2202,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 13.05.2014 року, ухваленим у справі №761/12985/13-ц, встановлено, що автомобіль марки Mersedes-Benz ML 350 CDI 2987, чорний, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як подружжя, що перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.03.2008 року по 07.11.2012 року.

При цьому, враховуючи те, що 30.12.2011 року ОСОБА_2 без згоди на те позивачки відчужив спірний автомобіль на користь ОСОБА_3, який в подальшому продав придбаний ним автомобіль ОСОБА_4, вказаним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва було визнано недійсним правочин, укладений між Товариством з обмеженою «Промснабресурс», яке діяло в інтересах ОСОБА_2, та ОСОБА_3, за яким було продано спірний автомобіль за ціною 304 000,00 грн.

У зв'язку з зазначеним та посилаючись на те, що вищенаведені дії відповідача щодо відчуження майна без її на те відповідної згоди, не в інтересах сім'ї та/або не на її потреби порушують її право на частку у спільній сумісній власності подружжя, адже отримані кошти за договором відчуження автомобіля відповідач залишив у своєму розпордяженні, позивачка просить позов задовольнити та, з урахуванням висновку судової автотоварознавчої експертизи, припинити її право власності на частку у праві спільної сумісної власності на спірний автомобіль, а також стягнути з відповідача на її користь ? вартості автомобілю Mersedes-Benz ML 350 CDI 2987, чорний, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, у розмірі 221 109,38 грн.

Крім того, у зв'язку з наявною прострочкою виконання грошового зобов'язання відповідачем, позивачка, керуючись положеннями ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача на її користь 3 відсотки річних у розмірі 34 565,76 грн. та інфляційних втрат у розмірі 229 693,87 грн.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. При цьому, щодо посилань позивачки на ті обставини, що після продажу спірного автомобіля відповідач приховав та самостійно розпорядився отриманою сумою, представник відповідача зазначив, що позивачка жодного разу не зверталася до свого чоловіка задля отримання половини отриманих від продажу автомобіля коштів.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 13.05.2014 року та рішенням Апеляційного суду м.Києва від 01.10.2014 року встановлено, що автомобіль марки Mercedes-Benz ML 350 CDI, номер кузова НОМЕР_1, придбаний ОСОБА_2 Еріком під час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_1, в силу положень ч.1 ст. 60, ч.1 ст. 61, ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 68, ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу, належав їм обом на праві спільної сумісної власності, як майно подружжя, придбане під час шлюбу, яким вони мали право розпоряджатися за взаємною згодою та в рівній мірі.

Також вказаними рішеннями судів встановлено, що 30.12.2011 року ОСОБА_2 без згоди з позивачкою відчужив спірний автомобіль за ціною 304 000,00 грн. на користь ОСОБА_3, який в подальшому, а саме - 02.04.2013 року, продав вказаний автомобіль ОСОБА_4

Враховуючи положення ч.3 ст. 61 ЦПК України, вищезазначені обставини, встановлені рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 13.05.2014 року та рішенням Апеляційного суду м.Києва від 01.10.2014 року, не потребують доказуванню у даній справі.

Разом з тим, звертаючись з позовом до суду та посилаючись на визнання недійсним правочину, за яким спірний автомобіль було відчужено на користь ОСОБА_3, а також те, що вказані дії відповідача щодо відчуження майна без її на те відповідної згоди, не в інтересах сім'ї та/або не на її потреби порушують її право на частку у спільній сумісній власності подружжя, адже отримані кошти за договором відчуження автомобіля відповідач залишив у своєму розпорядженні, позивачка просить припинити її право власності на частку у праві спільної сумісної власності на спірний автомобіль, а також стягнути з відповідача на її користь ? вартості автомобілю Mersedes-Benz ML 350 CDI 2987, чорний, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, у розмірі 221 109,38 грн.

Так, дійсно, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 13.05.2014 року, ухваленим по справі №761/12985/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою «Промсанбресурс», яке діяло в інтересах ОСОБА_2, та ОСОБА_3, за яким продано автомобіль Mersedes-Benz ML 350 CDI 2987, чорний, номер кузова НОМЕР_1, 2010 року випуску, на підставі якого була виписана Довідка-рахунок №236208 Серія ДПІ від 30.12.2011 року на ім'я ОСОБА_3 для реєстрації вказаного автомобіля.

Рішення суду у вказаній частині було залишено без змін рішенням Апеляційного суду м.Києва від 01.10.2014 року.

В той же час, як вбачається зі змісту рішення Апеляційного суду м.Києва від 01.10.2014 року, рішення Шевченківського суду м.Києва від 13.05.2014 року було скасовано в частині витребування у ОСОБА_4 автомобіля марки Mercedec-Benz ML 350 CDI, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на користь останніх.

При цьому, судом встановлено, що 02.04.2013 року спірний автомобіль було зареєстровано з видачею свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6 та номерних знаків НОМЕР_4 за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 та довідка-рахунок ААВ4566С5.

Тобто, з наведеного вбачається, що право власності на спірний автомобіль після його реалізації не відновлювалось ані в ОСОБА_2, ані в ОСОБА_1 Доказів зворотного матеріали даної цивільної справи не містять.

У зв'язку з зазначеним, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про припинення її права спільної сумісної власності на автомобіль слід відмовити, оскільки вказаний автомобіль на сьогоднішній день зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4, а отже вибув з права власності ОСОБА_2 та відповідно і відповідача ОСОБА_2

В свою чергу, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки ? вартості спірного автомобіля, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначалось вище, судом встановлено, що спірний автомобіль належав сторонам по справі на праві спільної сумісної власності, як майно подружжя, придбане під час шлюбу, яким вони мали право розпоряджатися за взаємною згодою та в рівній мірі.

При цьому, судом встановлено факт відсутності згоди позивачки на продаж вказаного автомобіля ОСОБА_3, який в подальшому, а саме - 02.04.2013 року, продав вказаний автомобіль ОСОБА_4

В свою чергу, згідно з ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

У відповідності до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Водночас, згідно роз'яснень, які містяться в п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Тобто, виходячи з вищенаведеного, можна дійти висновку, що в разі незаконного відчуження одним із подружжя спільного майна, захист майнових прав другого з подружжя може бути здійснений шляхом компенсації йому вартості відчуженої частки майна.

За вимогами ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Враховуючи вище встановлені обставини справи та те, що відповідачем не надано жодних та допустимих доказів на підтвердження того, що половину отриманих від відчуження автомобіля коштів ним було повернуто позивачці, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 на її користь ? вартості спірного автомобіля є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка, в обґрунтування стягнення з відповідача на її користь ? вартості спірного автомобіля саме у сумі 221 109,38 грн., посилається на висновок судової автотоварознавчої експертизи, згідно з яким ринкова вартість спірного автомобіля станом на 30.12.2011 року складала 442 218,77 грн.

В той же час, з урахуванням положень ч.ч. 6, 7 ст. 147 ЦПК України, суд з метою визначення ринкової вартості спірного автомобіля на момент його відчуження та, відповідно, розміру грошової компенсації, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки, не приймає вказаний висновок в якості належного та допустимого доказу по даній справі, адже, як вбачається зі змісту вказаного висновку, у експерта не було безпосереднього доступу до об'єкта дослідження, а при визначенні ринкової вартості спірного автомобіля враховувався його пробіг станом на 07.09.2011 року, в той час як оцінка автомобіля, згідно наявного в матеріалах справи висновку фахівця-автотоварознавця В-3 №11123002, проводилась станом на 30.12.2011 року.

Таким чином, зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, а також те, що згідно висновку фахівця-автотоварознавця В-3 №11123002 від 30.12.2011 року та Висновку спеціаліста з комплексного дослідження транспортних засобів №1/12785/870140603 від 30.12.2011 року дійсна ринкова вартість спірного автомобіля станом на дату його відчуження відповідачем становила 304 000,00 грн., суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення 152 000,00 грн. в рахунок компенсації за ? частку в спільному майні подружжя, а саме автомобіль марки Mersedes-Benz ML 350 CDI 2987, чорний, номер кузова НОМЕР_1.

Водночас, оскільки при визначенні розміру компенсації суд використовує висновок фахівця-автотоварознавця В-3 №11123002 від 30.12.2011 року та Висновок спеціаліста з комплексного дослідження транспортних засобів №1/12785/870140603 від 30.12.2011 року, а не висновок судової автотоварознавчої експертизи, проведеної за клопотанням позивачки, правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат за проведення експертизи у розмірі 2202,00 грн., суд не вбачає, а тому приходить до висновку про відмову у стягненні з відповідача вказаної сими коштів.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки в частині стягнення з ОСОБА_2 на її користь 3 відсотки річних у розмірі 34 565,76 грн. та інфляційних втрат у розмірі 229 693,87 грн., з огляду на таке.

Так, дійсно згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В свою чергу, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у своїй постанові від 20.01.2016 року по справі 6-2759цс/15, передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Таким чином, оскільки спір між сторонами виник з приводу стягнення грошової компенсації за належну частину майна подружжя, тобто з сімейних правовідносин, правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.2 ст. 625 ЦК України не має.

Крім того, стороною позивачки не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що вона зверталася до відповідача за отриманням своєї частини коштів за реалізований ним автомобіль.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку в спільному майні подружжя та стягнення вартості цієї частки в спільному майні подружжя підлягає частковому задоволенню.

При цьому, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1520,00 грн., які сплачено позивачкою за подання позову до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 174, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні подружжя та стягнення вартості цієї частки у спільному майні подружжя - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 152000 (сто п'ятдесят дві тисячі) грн. 00 коп. в рахунок компенсації за 1/2 частку в спільному майні подружжя, а саме вартості автомобіля марки Mersedes-Benz ML 350 CDI 2987, чорний, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_3.

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1520 (одна тисяча п'ятсот двадцять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: