14.06.2017 Єдиний унікальний номер 205/7539/16-ц
Справа 2/205/1111/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Романовій А.О.

за участю позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3 третя особа Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі 07 жовтня 2016 року звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з даним позовом (а.с. 3-5).

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що їх мати - ОСОБА_6 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 починаючи з 19.04.1995 року. На підставі договору обміну від 02.04.1999 року ОСОБА_6 набула у власність домоволодіння АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла. Після її смерті позивачі успадкували по 1/3 частині вказаного домоволодіння.

ОСОБА_7 належним чином не встиг оформити спадщину на 1/3 частину вказаного домоволодіння після смерті ОСОБА_6, так як ІНФОРМАЦІЯ_4 помер.

Звернувшись до нотаріальної контори для належного прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, позивачі не змогли оформити належним чином спадкові права на домоволодіння АДРЕСА_1, так як відсутні докази підтверджуючі родинні відносини між спадкоємцями та спадкодавцем.

Враховуючи викладене та уточнивши свої вимоги позивачі просили суд встановити факт спільного проживання однією сім'єю позивачів та ОСОБА_7 з 1995 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4; визнати позивачів спадкоємцями п'ятої черги за законом після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4; визнати за позивачами право власності по 1/6 частині домоволодіння кожному, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач ОСОБА_1 та його представник за дорученням адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Співпозивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Відповідач - Дніпровська міська рада в особі свого представника за довіреністю - ОСОБА_8, до суду не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки представника не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надавав.

Третя особа - ДДДНК в особі свого представника в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Прийняти рішення відповідно до чинного законодавства (а.с.83).

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні. Повний текст складений 16 червня 2017 року.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Суд, з'ясувавши обставини по справі, дослідивши їх наданими доказами вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового засідання встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, народились у батьків - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.24,25).

ОСОБА_10 після одруження із ОСОБА_7 змінила прізвище на «ОСОБА_7». Шлюб укладено 19 квітня 1995 року (а.с.26).

На підставі договору міни від 02 квітня 1999 року ОСОБА_6 придбала у власність домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла (а.с.27). Після її смерті відкрилась спадщина на вказане домоволодіння, яку належним чином прийняли та оформили її сини - ОСОБА_1 та ОСОБА_4, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.05.2016 року по 1/3 частині домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.29,30,32).

Із матеріалів спадкової справи №310/2016 відкритої після смерті ОСОБА_6 (а.с.97-120) вбачається, що ОСОБА_7 не звертався із заявою про при зняття спадщини після смерті ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 (а.с.28), після смерті, якого із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_4, який також діяв інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності (з.а.с.88).

Постановою державного нотаріуса ДДДНК від 09 червня 2016 року відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7, у зв'язку із відсутністю необхідних документів, що підтверджували б факт родинних відносин із померлим (а.с.96).

У відповідності до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_7 ще одним спадкоємцем за законом є мати померлого - ОСОБА_3, яка не зверталась до нотаріальної контори задля оформлення спадщини після смерті ОСОБА_7 Яка, в свою чергу, в судовому засіданні визнала позовні вимоги та не заперечувала проти вимог позову (а.с.141).

Позивачі постійно проживали разом із матір'ю та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-20,74,75).

Згідно ч.2,4 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З матеріалів справи достовірно встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. ради №470 від 20.05.2005 року ОСОБА_1, ОСОБА_4 влаштовано до державного закладу для дітей-сиріт на повне державне утримання (а.с.139).

ОСОБА_1 в період з 03.06.2005 року по 01.09.2005 року проходив курс реабілітації в КЗ соціального захисту центр соціально-психологічної реабілітації дітей перебуваючи на державному утриманні. З 01.09.2005 року переведений до НВЦ №2 для подальшого проживання та навчання (а.с.145,147). З 30.06.2005 року по 03.06.2005 року перебував в притулку для дітей «Надія» (а.с.146).

ОСОБА_4 із 30.03.2005 року по 03.06.2005 року перебував в притулку для дітей «Надія»; із 03.06.2005 року по 11.10.2015 року знаходився в КЗ соціального захисту центр соціально-психологічної реабілітації дітей на державному утриманні; починаючи з 11.10.2006 року по 05.09.2009 року навчався в СЗО школі-інтернаті №7, закінчивши 9 класів (а.с.152,153,154).

Відповідно ст.. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Зі статті 1265 ЦК України вбачається, що у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, зокрема із правочинів, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України в редакції 2003 року).

Так, відповідно до ст..316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За ст..328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, суд оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_1 є обґрунтованими, законними, доведеними, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині встановлення факту проживання із 1995 року однією сім'єю ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4; визнання за ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1; визнання за ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, ст.ст. 316-317, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1266, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 15, 57-60, 66, 88, 197, 212, 213-215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3 третя особа Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити частково.

Встановити факт проживання із 1995 року однією сім'єю ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.С.Шавула