Справа № 367/3201/16-ц
Провадження по справі № 4-с/367/29/2017
У Х В А Л А

Іменем України

20 червня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Оладько С.І.,

при секретарі Костяк В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 ,зацікавлені особи начальник ВДВС Бучанського міського управління юстиції ОСОБА_2В,головний державний виконавець ВДВС Бучанського міського управління юстиції ОСОБА_3В про визнання дій начальника ВДВС Бучанського міського управління юстиції та головного державного виконавця ВДВС Бучанського міського управління юстиції незаконними та спонукання про вчинення дій та визнання постанов по виконавчому провадженню №50134508 незаконними

в с т а н о в и в :

Скаржник ОСОБА_1Л звернулась до суду із вказаною скаргою та подала доповнення до вказаної скарги,відповідно до яких зазначила,що 10.02.2016 року ОСОБА_4 подав до відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції заяву про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника - ОСОБА_1 32838 грн. 43 коп.

12.02.2016 року головний державний виконавець ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_4 відкрив виконавче провадження та поставив вимогу перед ОСОБА_1 в строк до 19.02.2016 року добровільно сплатити на рахунок ВДВС Бучанського МУЮ 32838 грн. 43 коп.

В порушення ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» головний державний виконавець ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3 направив копію постанови про відкриття виконавчого провадження простою поштою. Боржник отримала постанову про відкриття виконавчого провадження простою поштою тільки 22 лютого 2016 року, про що свідчить конверт зі штемпелем, що цей документ був наданий на пошту тільки 18 лютого 2016 року, тобто за один день до спливу строку добровільного виконання вимог зазначених у постанові.

ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_3 26 лютого 2016 року про відкладення проведення виконавчих дій та встановити новий строк для добровільного виконання рішення суду. При цьому ОСОБА_1 повідомила, що 16920 грн. грошових коштів по цій справі вона внесла під час слухання справи 19.02.2015 року на депозитний рахунок Ірпінського міського суду і просила цю суму витребувати в рахунок погашення заборгованості перед ОСОБА_4

Головний державний виконавець ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3 в порушення ст.ст. 11, 35 Закону України «Про виконавче провадження» залишив заяву боржника від 26.02.2016 року без розгляду чим позбавив останнього його прав передбачених ст.ст. 12, 35 Закону України «Про виконавче провадження».

Під час ознайомлення з матеріалами справи 26.02.2015 року представником ОСОБА_1 було встановлено, що 22.02.2016 року головний державний виконавець ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3 згідно акту опису й арешту майна від 22.02.2016 року наклав арешт на автомобіль НОМЕР_1 2006 року випуску, який доставив до відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 Під час спілкування ОСОБА_3В, було повідомлено, що зазначений автомобіль знаходиться у розшуку ОСОБА_5 поліції, а стосовно стягувана ОСОБА_4 порушено кримінальне провадження по ч.3 ст. 289 КК України за незаконне заволодіння цим транспортним засобом і поставлена вимога про повернення цього транспортного засобу Іртиській поліції, на що отримали категоричну відмову, та відмову у повідомлені де здаходиться на зберіганні цей автомобіль. Крім того незрозумілим залишається по цей час питання чому автомобіль не переданий на зберігання боржнику, та невідомими залишаються обставини про зберігача громадянина ОСОБА_6, оскільки арешт стосується тільки відчуження автомобілю.

Скаржник вважає незаконними дії головного державного виконавця ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3, від 22.02.2016 року щодо накладення арешту на автомобіль НОМЕР_1 2006 року випуску та передачі його на зберігання ОСОБА_6 за наступними обставинами.

У відповідності зі ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звергаються в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на які накладається арешт. Однак ОСОБА_3В навіть і не звертався до фінансових установ та банків для встановлення цих фактів, хоча перед арештом майна така можливість у нього була, адже він знав, що боржник є фізичною особою підприємцем у зв'язку з чим має відповідний рахунок.

У відповідності з п. «а» ст. 4.2.1 з організації примусового виконання рішень (затверджена наказом Міністерства юстиції України 2.04.2012 року №512/5, зареєстровано в МЮУ 2.04.2012 року за №489/20802) в акті опису й арешту майна боржника повинні бути вказані назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, вид, колір, товарний знак та дата випуску, ступінь зносу тощо).

В акті від 22.04.2016 року зазначено про опис транспортного засобу Subaru Forester д/н А1 5184 ВХ 2006 року випуску синього кольору, який не на ходу має значні сколи та царапини, перебуває в неробочому стані. Однак автомобіль НОМЕР_2 сірого кольору. Крім того в акті не зазначено номер кузову автомобіля, що в теперішній час позбавляє можливості встановити факт передачі ОСОБА_6 автомобіля який належить боржнику.

У відповідності зі ст. 4.2.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень (затверджена наказом Міністерства юстиції України 2.04.2012 року №512/5. зареєстровано в МЮУ 2.04.2012 року за №489/20802) в акті опису та арешту майна у випадку передачі майна на зберігання не боржнику, а іншій особі вказуються паспортні дані цієї особи, її місце проживання (далі зберігай), та відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном на яке накладено арешт.

В акті від 22.04.2016 року немає паспортних даних ОСОБА_6 та місце його проживання, що унеможливлює ідентифікацію зберігача, а також йому не роз'яснені обов'язки із збереження майна, та про відповідальність за пошкодження майна, його знищення або інші незаконні дії з майном на яке накладено арешт.

У відповідності зі ст. 4.2.8. зазначеної Інструкції факт передачі майна засвідчується актом державного виконавця або актом приймання-передавання майна, однак такі документи ОСОБА_3 не складались, що надає можливість в подальшому ОСОБА_6 навіть відмовитись, що йому таке майно передавалось на зберігання.

Згідно акту опису й арешту майна від 22.04.2016 року описаний автомобіль буде передано на реалізацію не раніше 2 березня 2016 року.

У відповідності з ст. 2.5. 2.7. 2.7.1 Інструкції про порядок примусового виконання рішень , затверджено наказом МЮУ 2.04.2012 р № 512/5 залучення державним виконавцем інших органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та фізичних осіб при примусовому виконанні рішень здійснюється у разі, якщо їх присутність може сприяти своєчасному і повному виконанню рішень, це здійснюється шляхом винесення постанови про залучення цих осіб, у постанові зазначаються обставини, які зумовили залучення цих осіб, час та місце здійснення виконавчих дій. а також інші необхідні відомості.

Однак головний державний виконавець не виніс постанови про залучення до участі у проведені виконавчих дій громадянина ОСОБА_6, який став зберігачем автомобілю. Питання про те яким чином громадянин ОСОБА_6 опинився 22 лютого 2016 року з 10 год. 05 хвилин до 11 год. 06 хвилин за адресою м. Буча вул. Енергетиків 1, це випадкова людина, або її викликали заздалегідь?

Крім того невідомо у кого залишилось свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу та ключі до нього і чи надав ці предметі стягувач ОСОБА_4 державному виконавцю.

Також у відповідності з ч. 7 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється в строк встановлений державним виконавцем, але не раніше ніж через п'ять днів після накладення арешту. Але ОСОБА_3 порушив ці вимоги закону, оскільки вилучив належний боржнику автомобіль одночасно з накладенням арешту.

У відповідності з розділом 2 (Передача майна на реалізацію) ст. 5 Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів (наказ МЮУ 22.12.2015 року №2710/5) у разі письмової відмови боржника та членів його сімї, інших осіб прийняти арештоване майно на зберігання таке майно підлягає в обовязковому порядку передачі на зберігання Організатору.) державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на здійснення заходів зі створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у цій системі, на організацію та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком;).

Але головний державний виконавець Бучанського міського управління юстиції ОСОБА_3 не звергався до боржника з пропозицією прийняти майно автомобіль НОМЕР_1 на зберігання, більш того він знає, що боржник більш за всіх зацікавлений в тому, щоб належним чином зберегли цей автомобіль у тому вигляді в якому він є, оскільки згідно вищезазначеного рішення суду цей автомобіль виділений йому у власність, а стягувач у цьому проваджені цим автомобілем незаконно заволодів. Виходячи з опису й арешту автомобіль Subaru Forester не на ходу, але згідно судової автотоварознавчої експертизи від 13.11.2014 року цей автомобіль коштував 211 тис. грн., що на момент оцінки автомобілю у перерахунку по існуючому на той час курсу складав 13396 доларів США він був на ходе і його технічний стан відповідав строку його експлуатації та пробігу, який на той час був 153 526 км.

Згідно звіту від 28 березня 2016 року про незалежну оцінку автомобілю НОМЕР_1., з результатами його боржник ознайомилась 31 березня 2016 року фактичний пробіг за показами одометру не встановлено, оскільки він не працює, акумулятор розряджений, але визначена його утилізаційна вартість в розмірі 239 796 грн., що по курсу складає в теперішній час 9222 доларів США. Тобто під час експлуатації автомобіля стягувачем за 15 місяців його вартість зменшилась на 4 тис. доларів США. Якщо прийняти до уваги вартість автомобіля у гривневому еквіваленті на теперішній час то вартість автомобілю НОМЕР_1 на момент експертизи складала 348 396 грн.

Скаржник зазначає,що акти опису й арешту майна від 22.04.2016 року та звіт від 28 березня 2016 року про оцінку цього автомобілю, мають суперечності, а саме в першому випадку автомобіль не на ходу, має значні пошкодження, а в другому зовнішніх деформацій та пошкоджень кузову не мається, ремонтні роботи не проводились, стан систем та вузлів транспортного засобу у справному стані. Однак яким чином можливо це встановити без заведення двигуна автомобілю залишається невідомим. В той же час фактично автомобіль передається на реалізацію як на утилізацію, тобто на запчастини.

Ознайомившись з актом опису й арешту майна від 22.02.2016 року боржник звернулась з відповідною заявою до ОСОБА_5 поліції про умисне пошкодження її автомобілю громадянином ОСОБА_4 та незаконні дії ОСОБА_3

Знаходження автомобіля НОМЕР_3 у інших осіб позбавляє боржника здійснити належну оцінку цього транспортного засобу, для з'ясування розміру заподіяної їй шкоди. ОСОБА_3 категорично відмовляється пред'явити автомобіль боржнику та повідомити про місце та умови його зберігання. Все це відбувається за умови того, що відповідної постанови про заборону або утаємничування місця зберігання автомобілю немає, оскільки існуючим законодавством України таке не передбачено.

Скаржник заявляє,що автомобіль НОМЕР_1 ні при яких обставинах не може бути проданий, ні на запчастини, ні для користування, оскільки знаходиться в розшуку і є речовим доказом по кримінальному провадженню №0003177. Розшук автомобіля проводиться управлінням ОСОБА_5 поліції. За таких обставин цей автомобіль підлягає передачі на зберігання боржнику з повідомленням ОСОБА_5 поліції. Згідно витягу автомобіль НОМЕР_1 знаходиться у розшуку.

Також зазначає,що 9 березня 2016 року скаржник звернувся з заявою до начальника ВДВС ОСОБА_5 МУЮ про те, що головним державним виконавцем Гоноровим П.В. порушено порядок накладення арешту на автомобіль НОМЕР_1, де були вказані всі вищезазначені порушення порядку накладення арешту транспортного засобу і поставив вимогу про відміну арешту автомобілю, оскільки такий арешт проведено з порушенням порядку його накладення, га просив негайно допустити боржника до огляду автомобілю з метою вирішення питання про задоволення вимог стягувана за рахунок цього майна.

Однак по цей день будь якого рішення з боку начальника ВДВС Бучанського МУЮ по розгляду заяви від 9 березня 2016 року про зняття арешту з автомобілю немає, що є порушенням вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того 9 березня 2016 року головному державному виконавцю Говорову П.В. заявлено відвід, заява про це направлена до начальника ВДВС Бучанського МУЮ, однак по теперішній час зазначена заява не розглянута, а ОСОБА_3 продовжує виконувати виконавчі дії по цьому провадженню хоча не має права це здійснювати до вирішення питання про його відвід.

Відповідно до цих вимог заява про відвід державного виконавця повинна була бути вирішена 16 березня 2016 року.

Нерозгляд заяви про відвід державного виконавця є порушенням права боржника передбаченого ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того з витягу єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що ОСОБА_3 по цьому виконавчому провадженню винесено 4 постанови, гри з яких є незаконними, оскільки винесені в гой час коли йому було заявлено відвід, а заява про відвід начальником ВДВС ОСОБА_5 МУЮ не розглянута.

16.03. 2016 року, ОСОБА_3 винесена постанова про стягнення судового збору.

16.03.2016 року, ОСОБА_3 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

18.03.2016 року ОСОБА_3 винесена постанова про призначення експерта суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому проваджені.

Ці постанови не направлялись поштою до боржника, а він з ними ознайомився 1 квітня 2016 року під час ознайомлення зі звітом про оцінку транспортного засобу. Оскільки боржнику дається 10 днів на оскарження постанов державного виконавця то, строк оскарження постанов у боржника починає спливати з 1.04.2016 року тому порушення строків їх оскарження є поважними і тому заявник просить їх поновити.

Всі ці постанови в силу вищезазначених обставин є незаконними, оскільки винесені державним виконавцем за умови заявлення йому відводу та невирішення цього питання начальником відділу ДВС Бучанського МУЮ. Крім того незаконною є постанова про накладення арешту на автомобіль в силу того, що неможливо арештувати автомобіль який знаходиться у розшуку за скоєння злочину так саме як і не можливо цей автомобіль продати. Також саме незаконною є постанова про призначення експерта суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому проваджені, оскільки головний державний виконавець приймає рішення про оцінку транспортного засобу, який знаходиться у розшуку в рамках розслідуємо! кримінальної справи.

Відповідно до всіх цих постанов право на їх оскарження у боржника виникає з моменту їх отримання на протязі 10 днів, однак по теперішній час ці постанови не направлені боржнику і про їх існування йому стало відомо тільки 1 квітня 2016 року, коли головним державним виконавцем було повідомлено, про те, щоб боржник ознайомилась зі звітом. Тому ознайомлення з постановами відбулось шляхом проставлення на них підпису про ознайомлення 1 квітня 2016 року.

Скаржник вважає, що ним не порушені строки оскарження акту опису й арешту майна від 22.02.2016 року, оскільки достеменно стало відомо про арешт та опис автомобілю НОМЕР_1, який належить боржнику, тільки під час ознайомлення 1 квітня 2016 року зі звітом про незалежну експертну оцінку автомобілю від 28 березня 2015 року в якому зазначено колір цього автомобілю - сірий, а також вказано номер кузову. Згідно акту від 22.04.2015 року колір автомобілю вказувався як синій, а номер кузову взагалі не зазначався. За таких обставин можливо було припустити, що стягувач ОСОБА_4 доставив до державного виконавця Говорова П.В. інший несправний автомобіль синього кольору на який причепив номерні знаки від автомобілю, який належав боржнику ОСОБА_1, а ОСОБА_3 відмовлявся представити автомобіль вилучений 22.04.2016 року боржнику. Крім того у звіті про незалежну експертну оцінку автомобілю вже з'явилась копія свідоцтва про реєстрацію автомобілю НОМЕР_1, хоча по теперішній час невідомо де знаходяться ключі від цього транспортного засобу, як і невідомим є факт надання експерту цього свідоцтва про реєстрацію. Тому боржник просить поновити строки на оскарження акту головного державного виконавця від 22.02.2016 року про опис й арешт автомобілю НОМЕР_1.

26 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулась до головного державного виконавця Говорова П.В. з двома заявами в яких були поставлені вимоги про встановлення іншого строку добровільного виконання вимог про стягнення з боржника ОСОБА_1 грошових сум та відкладення проведення виконавчих дій, та від 26 лютого 2016 року, про закриття виконавчого провадження №50134508 з направленням виконавчого листу до ВДВС ОСОБА_5 МУК). По теперішній час відповіді на свої заяви ОСОБА_1 не отримала, що є порушенням ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» з боку державного виконавця і порушує права боржника передбачені ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник просить поновити строки на оскарження постанов головного державного виконавця Говорова П.В.: від 16.03.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 16.03.2016 року про стягнення судового збору від 18.03.2016 року про призначення експерта, суб'єкта господарювання для участі у виконавчому проваджені, акту опису та арешту майна від 22.02 2016 року визнавши причини пропуску строків поважними.

Поновити строки на оскарження дій головного державного виконавця Говорова П.В. щодо накладення арешту на автомобіль SUBARU FORESTER д/н AI 5184 ВХ та вилучення цього автомобілю 22.02.2016 року визнавши причини пропущення строків поважними.

Визнати постанови головного державного виконавця Говорова П.В. від 16.03.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 16.03.2015 року про стягнення судового збору та від 18.03.2016 року про призначення експерта, суб'єкта господарювання для участі у виконавчому проваджені незаконними та скасувати їх.

Визнати незаконними дії головного державного виконавця ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3: щодо опису й арешту автомобілю НОМЕР_1 22 лютого 2016 року та передачі його ОСОБА_6 для зберігання з порушенням існуючого порядку складання такого акту опису й арешту майна державним виконавцем та визнати незаконними його дії щодо вилучення автомобілю НОМЕР_1 22 лютого 2016 року.

Визнати незаконним акт головного державного виконавця ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3: щодо опису й арешту автомобілю SUBARU FORESTER д/н AI 5184 ВХ від 22 лютого 2016 року.

Зобов'язати Бучанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області передати ОСОБА_1 автомобіль SUBARU FORESTER д/н AI 5184 ВХ.

Визнати незаконними дії начальника ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_7 щодо не розгляду заяв боржника від 9 березня 2016 року про зняття арешту з автомобілю SUBARU FORESTER д/н AI 5184 ВХ та заявленого відводу головного державного виконавця, не вирішення питання щодо негайного допуску боржника до огляду автомобіля га зобов'язати його вирішити заяви боржника: про зняття арешту з автомобілю НОМЕР_1 та допуску боржника до огляду цього автомобілю та заявленого відводу головному державному виконавцю Говорову П.В.

Визнати незаконними дії головного державного виконавця ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3, щодо відмови боржнику у огляді автомобілю НОМЕР_1 та у повідомлені місця та умов зберігання її автомобілю.

Визнати незаконними дії головного державного виконавця ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3, щодо нерозгляду заяв боржника від 26 лютого 2016 року про встановлення іншого строку добровільного виконання вимог про стягнення з боржника ОСОБА_1 грошових сум та відкладення проведення виконавчих дій, та від 26 лютого 2016 року, про закриття виконавчого провадження №50134508 з направленням виконавчого листу до ВДВС ОСОБА_5 МУЮ та зобов'язати його розглянути ці заяви з винесенням відповідних постанов.

Представник скаржника ОСОБА_8Л у судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити,у послідуючому подав до суду заяву про закінчення розгляду справи за його відсутності.

Начальник ВДВС Бучанського міського управління юстиції ОСОБА_2В,у судове засідання не з»явився,про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Головний державний виконавець ВДВС Бучанського міського управління юстиції ОСОБА_3В у судове засідання не з»явився,до суду надійшли письмові заперечення на скаргу,відповідно до яких державний виконавець просить відмовити у скарзі.

Ухвалою суду від 28.03.2017р до участі у справі було залучено учасника виконавчого провадження ОСОБА_4А,який у судове засідання не з»явився,про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд,заслухавши учасників процесу,вивчивши матеріали справи,вважає за необхідне скаргу задовольнити частково.

У судовому засіданні було встановлено,що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02.10.2015р було розподілено мано подружжя ОСОБА_1Л та ОСОБА_4ОСОБА_9 же рішенням суду було стягнуто із ОСОБА_1Л на користь ОСОБА_4А 32 838гр43 коп за перевищення частки у спільному майні подружжя.

На виконання даного рішення суду було виписано виконавчий лист та переданий на виконання.

12.02.2016 року головний державний виконавець ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_4 відкрив виконавче провадження та поставив вимогу перед ОСОБА_1 в строк до 19.02.2016 року добровільно сплатити на рахунок ВДВС Бучанського МУЮ 32838 грн. 43 коп.

Також,у судовому засіданні було встановлено,що 22.02.2016 року головний державний виконавець ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3 згідно акту опису й арешту майна від 22.02.2016 року наклав арешт на автомобіль НОМЕР_1 2006 року випуску.

26 лютого 2016 року ОСОБА_1Л подала заяву про відкладення проведення виконавчих дій та встановити новий строк для добровільного виконання рішення суду.

9 березня 2016 року ОСОБА_1Л подала заяву головному державному виконавцю Говорову П.В. про зняття арешту з автомобіля.

9 березня 2016 року ОСОБА_1Л головному державному виконавцю Говорову П.В. було заявлено відвід.

16.03. 2016 року, ОСОБА_3 винесена постанова про стягнення судового збору.

16.03.2016 року, ОСОБА_3 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

18.03.2016 року ОСОБА_3В винесена постанова про призначення експерта суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому проваджені.

Відповідно до ст.. 383 ЦПК України «Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою,якщо вважають,що рішенням,дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення,ухваленого відповідно до цього Кодексу,порушено їх права чи свободи».

Скаржник просить поновити строки на оскарження постанов головного державного виконавця Говорова П.В.: від 16.03.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 16.03.2016 року про стягнення судового збору від 18.03.2016 року про призначення експерта, суб'єкта господарювання для участі у виконавчому проваджені, акту опису та арешту майна від 22.02 2016 року визнавши причини пропуску строків поважними.Поновити строки на оскарження дій головного державного виконавця Говорова П.В. щодо накладення арешту на автомобіль SUBARU FORESTER д/н AI 5184 ВХ та вилучення цього автомобілю 22.02.2016 року визнавши причини пропущення строків поважними.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої і посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах зазначено,що відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Також,у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено,що суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.»

Відповідно до ст..72 ЦПК України «Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку,встановленого законом або судом.Документи,подані після закінчення процесуальних строків,залишаються без розгляду,якщо суд за клопотанням особи,що їх подала,не знайде підстав для поновлення або продовження строку».

У судовому засіданні встановлено,що скаржник із поважних причин пропустила строк на оскарження зазначених постанов державного виконавця та дій головного державного виконавця Говорова П.В. щодо накладення арешту на автомобіль SUBARU FORESTER д/н AI 5184 ВХ та вилучення цього автомобілю 22.02.2016 року,тому суд поновлює ОСОБА_1 строк на оскарження постанов головного державного виконавця Говорова П.В.: від 16.03.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 16.03.2016 року про стягнення судового збору від 18.03.2016 року про призначення експерта, суб'єкта господарювання для участі у виконавчому проваджені, акту опису та арешту майна від 22.02 2016 року ,а також строки на оскарження дій головного державного виконавця Говорова П.В. щодо накладення арешту на автомобіль SUBARU FORESTER д/н AI 5184 ВХ та вилучення цього автомобілю 22.02.2016 року .

Скаржник просить визнати постанови головного державного виконавця Говорова П.В. від 16.03.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 16.03.2015 року про стягнення судового збору та від 18.03.2016 року про призначення експерта, суб'єкта господарювання для участі у виконавчому проваджені незаконними та скасувати їх.

Дані вимоги не підлягають до задоволення,поскільки постанови головного державного виконавця Говорова П.В. від 16.03.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 16.03.2015 року про стягнення судового збору та від 18.03.2016 року про призначення експерта, суб'єкта господарювання для участі у виконавчому проваджені винесені останнім відповідно до вимога Закону України «Про виконавче провадження»,у зв»язку з чим суд відмовляє скаржнику у даних вимогах.

Скаржник просить визнати незаконними дії головного державного виконавця ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3: щодо опису й арешту автомобіля НОМЕР_1 22 лютого 2016 року та передачі його ОСОБА_6 для зберігання з порушенням існуючого порядку складання такого акту опису й арешту майна державним виконавцем та визнати незаконними його дії щодо вилучення автомобіля НОМЕР_1 22 лютого 2016 року.Визнати незаконним акт головного державного виконавця ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3: щодо опису й арешту автомобілю SUBARU FORESTER д/н AI 5184 ВХ від 22 лютого 2016 року.

Дані вимоги не підлягають до задоволення,поскільки відповідно до ст.11 ч 2 п 5. Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку».

Порушення вимог інструкції ,на які посилається скаржник у своїй скарзі, не є підставою для визнання незаконним акту опису й арешту автомобіля від 22.02.2016р.У зв»язку з чим суд відмовляє скаржнику у даних вимогах.

Скаржник просить визнати незаконними дії начальника ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_7 щодо не розгляду заяв боржника від 9 березня 2016 року про зняття арешту з автомобілю SUBARU FORESTER д/н AI 5184 ВХ та заявленого відводу головного державного виконавця, не вирішення питання щодо негайного допуску боржника до огляду автомобіля га зобов'язати його вирішити заяви боржника: про зняття арешту з автомобілю НОМЕР_1 та допуску боржника до огляду цього автомобілю та заявленого відводу головному державному виконавцю Говорову П.В.

Дані вимоги скаржника підлягають до часткового задоволення.

У судовому засіданні встановлено,що 9 березня 2016 року ОСОБА_1Л подала заяву головному державному виконавцю Говорову П.В. про зняття арешту з автомобіля.9 березня 2016 року ОСОБА_1Л головному державному виконавцю Говорову П.В. було заявлено відвід.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження питання про відвід державного виконавця вирішується начальником відділу ,якому підпорядкований державний виконавець строком до 5 робочих днів,про що виноситься постанова.Однак ,у судовому засіданні встановлено,що вказана заява скаржника про відвід начальником ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_7 не розглянута по суті та не прийнята відповідна постанова.Також не розглянута заява скаржника про зняття арешту з автомобіля та аналогічно скаржнику не було надано відповіді.Наведе підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне визнати незаконними дії начальника ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_7 щодо не розгляду заяв боржника від 9 березня 2016 року про зняття арешту з автомобілю SUBARU FORESTER д/н AI 5184 ВХ та заявленого відводу головного державного виконавця.Зобов»язати начальника ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_7 розглянути заяви ОСОБА_1 від 9 березня 2016 року про зняття арешту з автомобіля SUBARU FORESTER д/н AI 5184 ВХ та заявленого відводу головного державного виконавця.

Також,скаржник просить визнати незаконними дії головного державного виконавця ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3, щодо нерозгляду заяв боржника від 26 лютого 2016 року про встановлення іншого строку добровільного виконання вимог про стягнення з боржника ОСОБА_1 грошових сум та відкладення проведення виконавчих дій, та від 26 лютого 2016 року, про закриття виконавчого провадження №50134508 з направленням виконавчого листу до ВДВС ОСОБА_5 МУЮ та зобов'язати його розглянути ці заяви з винесенням відповідних постанов.

Дані вимоги суд вважає такими,що підлягають до задоволення.У судовому засіданні встановлено,що 26 лютого 2016 року скаржник звернувся до державного виконавця із заявами про встановлення іншого строку добровільного виконання вимог про стягнення з боржника ОСОБА_1 грошових сум та відкладення проведення виконавчих дій, та про закриття виконавчого провадження №50134508 з направленням виконавчого листу до ВДВС ОСОБА_5Однак дані заяви державним виконавцем не були розглянуті по суті та відповідно не було прийнято за наслідками їх розгляду відповідної постанови.

Враховуючи викладене,суд вважає за необхідне визнати незаконними дії головного державного виконавця ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3, щодо нерозгляду заяв боржника від 26 лютого 2016 року про встановлення іншого строку добровільного виконання вимог про стягнення з боржника ОСОБА_1 грошових сум та відкладення проведення виконавчих дій, та від 26 лютого 2016 року, про закриття виконавчого провадження №50134508 з направленням виконавчого листу до ВДВС ОСОБА_5 МУЮ та зобов'язати його розглянути ці заяви з винесенням відповідних постанов.

Згідно поданої скарги ОСОБА_1Л просить зобов'язати головного державного виконавця ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 автомобіль НОМЕР_1 та визнати незаконними дії головного державного виконавця ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3, щодо відмови боржнику у огляді автомобілю НОМЕР_1 та у повідомлені місця та умов зберігання її автомобіля.Дані вимоги не підлягають до задоволення,поскільки ОСОБА_1Л не надала до суду жодного доказу на підтвердження тих обставин,що вона зверталась із відповідною заявою про огляд автомобіля до державного виконавця і державний виконавець відмовив у даному огляді та у повідомленні місця зберігання автомобіля.А щодо передачі спірного автомобіля скаржнику ОСОБА_1Л,то як уже зазначалось раніше,вказаний автомобіль згідно акту опису та арешту майна від 22.02.2016р був переданий на зберігання ОСОБА_6Даний акт у передбаченому законом порядку не скасований у зв»язку з чим на даний час відсутні підстави для передачі автомобіля скаржнику ОСОБА_1Враховуючи викладене суд відмовляє скаржнику у вимогах в частині зобов'язання головного державного виконавця ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 автомобіль НОМЕР_1 та в частині визнання незаконними дій головного державного виконавця ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3, щодо відмови боржнику у огляді автомобіля НОМЕР_1 та у повідомлені місця та умов зберігання даного автомобіля.

На підставі ст.383-385 ЦПК України , ст..11,35 Закону України «Про виконавче провадження»,керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 213-218 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в :

ОСОБА_1 поновити строк на оскарження постанов головного державного виконавця Говорова П.В.: від 16.03.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 16.03.2016 року про стягнення судового збору від 18.03.2016 року про призначення експерта, суб'єкта господарювання для участі у виконавчому проваджені, акту опису та арешту майна від 22.02 2016 року .

Поновити строки на оскарження дій головного державного виконавця Говорова П.В. щодо накладення арешту на автомобіль SUBARU FORESTER д/н AI 5184 ВХ та вилучення цього автомобілю 22.02.2016 року .

Визнати незаконними дії начальника ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_7 щодо не розгляду заяв боржника від 9 березня 2016 року про зняття арешту з автомобілю SUBARU FORESTER д/н AI 5184 ВХ та заявленого відводу головного державного виконавця.

Зобов»язати начальника ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_7 розглянути заяви ОСОБА_1 від 9 березня 2016 року про зняття арешту з автомобіля SUBARU FORESTER д/н AI 5184 ВХ та заявленого відводу головного державного виконавця.

Визнати незаконними дії головного державного виконавця ВДВС Бучанського МУЮ ОСОБА_3, щодо нерозгляду заяв боржника від 26 лютого 2016 року про встановлення іншого строку добровільного виконання вимог про стягнення з боржника ОСОБА_1 грошових сум та відкладення проведення виконавчих дій, та від 26 лютого 2016 року, про закриття виконавчого провадження №50134508 з направленням виконавчого листу до ВДВС ОСОБА_5 МУЮ та зобов'язати його розглянути ці заяви з винесенням відповідних постанов.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 5 днів.

З мотивованою ухвалою суду сторони зможуть ознайомитись 25.06.2017р.

Суддя: ОСОБА_10