Справа № 177/1895/16-ц
Провадження № 2/177/243/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді Коваль Н.В.

за участі:

секретаря судового засідання Маракуца І.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_3, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 23 березня 2004 року помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно земельну ділянку, площею 6,9301 га, кадастровий номер 12:218:835:00:01:062:0013, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.

За час життя ОСОБА_4 не здійснив розпорядження своїм майном. Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є позивач. При зверненні позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, їй відмовлено у звязку з пропущенням шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Позивач вважає, що пропустила строк, встановлений законом для подання заяви про прийняття спадщини, з поважної причини, оскільки вона довгий час не могла знайти правовстановлюючі документи на земельну ділянку та не є юридично обізнаною людиною і не знала, що законом передбачений певний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та вважала, що оскільки вона є єдиним спадкоємцем після смерті батька, зможе прийняти спадщину в будь-який час, на що збирала кошти.

Тому просить визначити їй додатковий строк в три місяці після набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 23 березня 2004 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволені.

Представники відповідача ОСОБА_2 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Від них на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнали (а.с. 66).

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, заяв про розгляд справи за її відсутності не подавала, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення, які вона отримала особисто 13.03.2017 року, 01.04.2017 року, 29.05.2017 року (а.с. 44, 45, 65).

Суд, вислухавши позивача, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних законних підстав.

Судом встановлено, що 23 березня 2004 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 550452 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спадкове майно земельну ділянку, площею 6,9301 га, кадастровий номер 12:218:835:00:01:062:0013, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №064661 від 02 лютого 2004 року (а.с. 9).

Відповідно до ч. ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.

ОСОБА_4 за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45078322 від 14 вересня 2016 року (а.с. 27-28), тому її спадкоємці спадкують після його смерті за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті з життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 померлого 23 березня 2004 року є його донька - позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 6).

Позивач звернувся до нотаріуса з питанням щодо оформлення права на спадщину за законом після смерті батька, однак державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори винесено постанову від 05 вересня 2016 року, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 23 березня 2004 року, у звязку з тим, що спадкоємець пропустила 6-місячний строк подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 8).

Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як видно з матеріалів справи, спадкодавець був зареєстрований та проживав ІНФОРМАЦІЯ_1. На день смерті покійного в даному домоволодінні були зареєстровані члени його сімї: ОСОБА_3 (а.с. 14), в той час як позивач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5), докази на підтвердження проживання позивач разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини відсутні.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималась та після відкриття спадщини не подавала до нотаріальної контори заяви.

ОСОБА_3 у передбачений законом шестимісячний термін не прийняла та не претендує на неї, звертатися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини не буде та не заперечує, щоб спадщину оформила на своє імя донька померлого ОСОБА_1, про що надала відповідну заяву до Шостої Криворізької державної нотаріальної контори (а.с. 38).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов'язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин.

При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред'явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12, яка за ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Дідповідно до матеріалів справи, позивач як спадкоємець за законом не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна, щоб спадкувати, позивач, у встановлений законом строк, повинна була подати до нотаріальної контори заяву про таке бажання, проте вона цього не зробила.

Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинила дії, які б свідчили про прийняття нею спадщини за законом, вона не надала, що, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1272 ЦК України слід вважати фактичним неприйняттям спадщини.

Позивач просить встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4, померлого 23 березня 2004 року.

Причиною пропуску строку на прийняття спадщини вказує те, що заяву про прийняття спадщини не подала через те, що вона довгий час не могла знайти правовстановлюючі документи на земельну ділянку та не є юридично обізнаною людиною і не знала, що законом передбачений певний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та вважала, що оскільки вона є єдиним спадкоємцем після смерті батька, зможе прийняти спадщину в будь-який час, на що збирала кошти.

Позивач знала про смерть батька ОСОБА_4, померлого 23 березня 2004 року і не оспорює цей факт. Строк на прийняття спадщини спадкоємцями сплив 23 вересня 2004 року.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Обставини, на які посилається позивач, такими не є. Поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини позивач не навела.

Жодних доказів на підтвердження існування причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини, позивачем не надано.

Отже, встановивши, що будь-яких перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у позивача не було, а тому підстави для задоволення позовних вимог щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1217, ч.1 ст. 1221, 1233, ч.1 ст. 1235, 1258, 1261, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

УХВАЛИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_3, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.В. Коваль