АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2047/17 Номер провадження 22-ц/786/2410/17Головуючий у 1-й інстанції Гудков С. В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Хіль Л.М.,

Суддів: Абрамова П.С., Лобова О.А.,

За участю секретаря: Колодюк О.П.,

За участю: ОСОБА_2,

ОСОБА_3 та його представника - адвоката Янченко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 серпня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини з усіх видів заробітку (доходу) у твердій грошовій сумі - не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 889 гривень,-

в с т а н о в и л а :

08 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з усіх видів його заробітку (доходу) в твердій грошовій сумі - не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, що складає на даний час 889 гривень, починаючи від дня звернення з заявою до суду - до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

В обґрунтування заяви зазначила, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області за її позовом з відповідача ОСОБА_3 на її користь стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з 25 березня 2016 року до досягнення ним повноліття.

Однак, на даний час прийнято новий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо покращення захисту права дитини на належне утримання», згідно з яким стягував має право звернутися із заявою про стягнення аліментів судовим наказом у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не 30%, як це було раніше.

З огляду на викладене, вважає, що має право на стягнення аліментів у наказному провадженні у зазначеному розмірі.

Ухвалою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 серпня 2017 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини з усіх видів заробітку (доходу) у твердій грошовій сумі - не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 889 грн.

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви суд першої інстанції виходив із того, що норма ст. 96 ЦПК України містить вичерпний перелік вимог, які можуть бути заявлені про видачу судового наказу і вимоги про збільшення розміру аліментів в даний перелік не входять.

Оскільки з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 вже було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. до досягнення дитиною повноліття і заявниця прохає стягнути аліменти з того ж боржника на утримання тієї ж дитини тільки у більшому розмірі - 889 грн. , суд дійшов до висновку про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вважаючи, що таке стягнення є вимогою про збільшення розміру аліментів.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, прохала її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що її вимоги стосуються саме стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що у світлі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо покращення захисту прав дитини на належне утримання» не є вимогою про збільшення розміру аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно з ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 цього кодексу.

Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року ст. 96 ЦПК України було доповнено п. 4-1 згідно з якою, судовий наказ може бути видано якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

З огляду на викладене, особа має право звернутись із такою вимогою про стягнення аліментів у порядку наказного провадження після вступу у силу відповідних змін.

Разом з тим, судом першої інстанції вірно констатовано, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 квітня 2016 року, що набрало законної сили 13.06.2016 року, з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, вже було стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з 25 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

З огляду на наявність вказаного судового рішення, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про неможливість розгляду у порядку наказного провадження (безспірний порядок) вимоги про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 у збільшеному розмірі - 889 грн.

Колегія суддів погоджується, що вказана вимога фактично є вимогою про збільшення розміру аліментів та може бути розглянута у порядку позовного провадження.

Так, ч. 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_2 право на звернення до суду із позовом про збільшення розміру стягуваних з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, п.2 ч.1 ст.314, ч.ч.1,3 ст.315, ст.ст.317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

О.А. Лобов

З оригіналом згідно: Л.М. Хіль