Справа № 390/1270/17
Провадження № 2/390/582/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Терещенка Д.В.,

при секретарі - Головацькій А.Б.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання права власності на житло за набувальною давністю,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на будинок з відповідними господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування позову зазначає, що 15 травня 1986 року Созонівською сільською радою було посвідчено договір купівлі-продажу будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (до зміни нумерації). Вказаний договір зареєстровано в реєстрі за № 14. Будинок за зазначеною вище адресою, станом на 23.11.2012 р. - належав ОСОБА_3. В 1946 році ОСОБА_3 (дід позивача) уклав шлюб з ОСОБА_4 (ОСОБА_4) (баба позивача) в Туркменістані, але точних відомостей немає. Від їхнього шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилась мати позивача - ОСОБА_5. За життя ОСОБА_3 склав заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Созонівської сільської ради народних депутатів Кіровоградського району Кіровоградської області та зареєстровано в реєстрі за № 28. ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 помер. ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла баба позивача - ОСОБА_6, яка разом з дідом позивача ОСОБА_3 від дати придбання та до дня смерті проживали за адресою спірного будинку. ОСОБА_6 на випадок своєї смерті заповіту не складала, тим більше після смерті ОСОБА_3 спадщину не оформила, отже вважається такою, що спадщину не прийняла. Мати позивача - ОСОБА_2 також після смерті ОСОБА_3 спадщину належним чином не оформила, а тому право власності на спірний будинок залишилось за дідом - ОСОБА_3. В період з 01.07.2007 року по теперішній час позивач та члени його родини постійно проживають в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, оскільки це їх єдине житло. Позивач стверджує, що добросовісно та безперервно володіє і відкрито користується зазначеним домоволодінням та господарсько-побутовими спорудами, доглядає за городом і садом. Крім того, належним чином утримує, постійно робить поточні та капітальні ремонти домоволодіння, сплачує комунальні платежі за електроенергію, привозний газ, а також тверде паливо та несе інші виграти для забезпечення нормального існування та схоронності будинку. Враховуючи зазначене ОСОБА_1 вирішив звернутися з відповідним позовом до суду, адже вважає, що володіє та користується житловим будинком відкрито, безперешкодно, не порушуючи прав інших осіб, та має право набути право власності на вказаний будинок за набувальною давністю.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує поти їх задоволення.

Від Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області надійшли заяви за підписом сільського голови ОСОБА_7 про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти позовної заяви ОСОБА_1 не заперечують.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч.4 ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що відповідно до копії довідки про належність нерухомого майна № 91152, яка видана начальником ОКП «Кіровоградське ООБТІ» ОСОБА_8 23.11.2012 р., право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано за: ОСОБА_3 - ціле (приватна), договір купівлі-продажу від 15.05.1986 р. №14/Созонівська сільська рада (а.с.12). Зазначене підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 15.05.1986 р. (а.с.9), копією технічного паспорта на житловий будинок (а.с.10-11).

04 грудня 1990 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те що буде належати йому на день смерті і те на що він матиме право заповів ОСОБА_2 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 помер (а.с.14).

Однак, відповідно до інформації наданої Кіровоградською районною державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, з 1993 року до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини не подавались, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 48640941 від 03.08.2017 р., за параметрами ОСОБА_3, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 р., інформація у Спадковому реєстрі відсутня.

За життя з ОСОБА_3, в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, проживала його дружина ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 р. (а.с.15).

Відповідно до копії довідки № 209, яка видана виконавчим комітетом Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області 13.02.2013 р., померла ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1986 року і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 Померла виписана з даного будинку в зв'язку зі смертю. На протязі 6-ти місяців та на день смерті ОСОБА_6 в даному будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований. Заповіт від імені ОСОБА_6 Созонівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області не посвідчувався (а.с.20).

З інформації наданої Кіровоградською районною державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини не подавалось, свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 48640974 від 03.08.2017, за параметрами ОСОБА_6, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 р., інформація у Спадковому реєстрі відсутня.

З копії довідки № 576, яка видана виконавчим комітетом Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області 07.05.2013 р., слідує, що ОСОБА_6 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року була зареєстрована та проживала в. АДРЕСА_1. ЇЇ дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, здійснила обряд поховання. Після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_2 доглядала за будинком, здійснювала поточний ремонт, обробляла земельну ділянку, використовувала предмети домашнього вжитку для власних потреб. Починаючи з 24 грудня 2002 року ОСОБА_2 використовувала будинок для сезонного проживання, як дачу, а з 01 липня 2007 року будинок використовується, як житло для постійного проживання її сина ОСОБА_1 та самої ОСОБА_2. Вказані особи проживають у будинку до теперішнього часу (а.с.21).

Також, позивачем на підтвердження проведення ним ремонту та здійснення значних вкладень у будинок надано фото (а.с.22-26).

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Частини 1, 4 ст. 344 ЦК України передбачають, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Пунктами 9, 11, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення ст.ст. 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідно до вимог ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, які підтверджують, що ОСОБА_1 з 01 липня 2007 року відкрито, добросовісно та безперервно користується нерухомим майном, постійно доглядає за будинком, сплачує всі необхідні платежі по утриманню будинку, виконує інші роботи по догляду за будинком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності за набувальною давністю є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

На підставі ст.ст. 328, 344 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 15, 16, 60, 130, 174, 197, 212-218, 219 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання права власності на житло за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, право власності за набувальною давністю на будинок з відповідними господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: