Провадження № 2/127/3738/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

06.09.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Конецул О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Позов мотивований тим, що 27.11.2016 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір № 9000062 про виключні права на агентські послуги по відчуженню нерухомого майна.

Відповідно до підпункту 1.1 договору виконавець зобовязується надати комплекс маркетингових, рекламних, інформаційних і консультаційних послуг на ринку нерухомості з метою забезпечення замовника інформацією про аналіз та прогноз стану ринку нерухомості, його учасників, надати послуги з вивчення конюнктури ринку, консультацію у сфері законодавства, що регулює ринок нерухомості, а також забезпечити поширення реклами обєкта нерухомості, здійснити підбір та надати рекомендації з вибору сторін правочину, забезпечити супроводження відчуження обєкту нерухомості визначеного п. 1.3 цього договору, а замовник зобовязується прийняти та оплатити надані виконавцем послуги у порядку та спосіб передбаченому цим договором.

За змістом підпункту 1.2 та 1.3 договору, замовник надає виключні права виконавцю, щодо надання посередницьких послуг з пошуку та підбору потенційних набувачів та укладенню договорів спрямованих на відчуження обєкту нерухомості квартири № 150, що знаходиться у будинку під № 2, по вул. Академіка Павлова, м. Вінниця.

Позивачем було виконано взяте на себе зобовязання належним чином та в повному обсязі у відповідності до умов договору.

Під час дії укладеного договору, а саме 13.03.2017 відповідач направив на адресу позивача лист, в якому просив розірвати укладений договір, припинити його пролонгацію, у звязку з тим, що у нього змінилися сімейні обставини та подальша потреба у продажі належної йому квартири відпала.

На що, ФОП ОСОБА_1 відповіла, що вона приймає даний лист, як письмову вимогу про розірвання договору передбачену п. 5.6 договору, що в результаті, являє собою відміну пролонгації укладеного договору на тих же умовах і на той самий строк. Одночасно, що стосується пропозиції ОСОБА_2 достроково розірвати договір в цілому з підстав зміни сімейних обставин, позивач повідомила про відсутність на це згоди сторони виконавця. Інших підстав для розірвання договору з сторони замовника не передбачається.

20.03.2017 року в результаті якісно наданих послуг, обєкт нерухомості квартири № 150, що знаходиться у будинку під № 2, по вул. Академіка Павлова, м. Вінниці була відчужена відповідачем на користь ОСОБА_3 про що приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу було посвідчено договір купівлі продажу за № 660.

Надана послуга позивачем по відчуженню нерухомого майна все ж таки була спожита відповідачем та повністю задовольнила її потреби. Продаж вказаного обєкта нерухомості, беззаперечно вказує на отримання послуги, на яку відповідач розраховувала при укладенні договору про виключні права на агентські послуги по відчуженню нерухомого майна від 27.11.2016 року.

Відповідно п. 4.1 договору, сторони керуючись ч. 2 ст. 533 ЦК України, домовилися, що винагорода виконавця за згодою сторін встановлюється в розмірі 600,00 доларів США, які оплачуються в гривневому еквіваленті виходячи з курсу НБУ, що діє на день здійснення оплати.

Станом на день подачі позову відповідач у добровільному порядку розрахуватися за надані послуги не бажає. Вимога, яка надіслана на адресу відповідача про сплату боргу за договором залишена без розгляду.

У звязку з заявою про збільшення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в загальній сумі 19102,70 грн., з яких сума боргу складає 15850,44 грн., процентів річних 2346,22 грн., інфляційне збільшення боргу 906,04 грн. та стягнути судові витрати.

Представник ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 27.11.2016року між ФОП ОСОБА_1 (виконавець) та ОСОБА_2 (замовник) був укладений договір № 9000062 про виключні права на агентські послуги по відчуженню нерухомого майна.

Відповідно до підпункту 1.1 договору, виконавець зобовязується надати комплекс маркетингових, рекламних, інформаційних і консультаційних послуг на ринку нерухомості з метою забезпечення замовника інформацією про аналіз та прогноз стану ринку нерухомості, його учасників, надати послуги з вивчення конюнктури ринку, консультацію у сфері законодавства, що регулює ринок нерухомості, а також забезпечити поширення реклами обєкта нерухомості, здійснити підбір та надати рекомендації з вибору сторін правочину, забезпечити супроводження відчуження обєкту нерухомості визначеного п. 1.3 цього договору, а замовник зобовязується прийняти та оплатити надані виконавцем послуги у порядку та спосіб передбаченому цим договором.

За змістом підпункту 1.2 та 1.3 договору, замовник надає виключні права виконавцю, щодо надання посередницьких послуг з пошуку та підбору потенційних набувачів та укладенню договорів спрямованих на відчуження обєкту нерухомості квартири № 150, що знаходиться у будинку під № 2, по вул. Академіка Павлова, м. Вінниця.

Позивачем було виконано взяте на себе зобовязання належним чином та в повному обсязі у відповідності до умов договору.

Під час дії укладеного договору, а саме 13.03.2017 відповідач направив на адресу позивача лист, в якому просив розірвати укладений договір, припинити його пролонгацію, у звязку з тим, що у нього змінилися сімейні обставини та подальша потреба у продажі належної йому квартири відпала.

На що, ФОП ОСОБА_1 відповіла, що вона приймає даний лист, як письмову вимогу про розірвання договору передбачену п. 5.6 договору, що в результаті, являє собою відміну пролонгації укладеного договору на тих же умовах і на той самий строк. Одночасно, що стосується пропозиції ОСОБА_2 достроково розірвати договір в цілому з підстав зміни сімейних обставин, позивач повідомила про відсутність на це згоди сторони виконавця. Інших підстав для розірвання договору з сторони замовника не передбачається.

20.03.2017 року в результаті якісно наданих послуг, обєкт нерухомості квартири № 150, що знаходиться у будинку під № 2, по вул. Академіка Павлова, м. Вінниці була відчужена відповідачем на користь ОСОБА_3 про що приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу було посвідчено договір купівлі продажу за № 660.

Надана послуга позивачем по відчуженню нерухомого майна все ж таки була спожита відповідачем та повністю задовольнила її потреби. Продаж вказаного обєкта нерухомості, беззаперечно вказує на отримання послуги, на яку відповідач розраховувала при укладенні договору про виключні права на агентські послуги по відчуженню нерухомого майна від 27.11.2016 року.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором

Згідно вимог статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно п. 4.1 договору, сторони керуючись ч. 2 ст. 533 ЦК України, домовилися, що винагорода виконавця за згодою сторін встановлюється в розмірі 600,00 доларів США, які оплачуються в гривневому еквіваленті виходячи з курсу НБУ, що діє на день здійснення оплати.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 600,00 доларів США обґрунтована та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 6.3 договору № 9000062, за прострочення грошового зобовязання за цим договором замовник сплачує на користь виконавця відповідно до положень ст. 625 ЦК України проценти у розмірі 37% річних за весь час прострочення.

Судом приймається наданий позивачем розрахунок 37% процентів річних в розмірі 2346,22 грн., оскільки зазначений розрахунок було судом перевірено та встановлено, що він був здійснений відповідно до норм діючого законодавства.

Поряд з тим, суд не знаходить законних підстав для задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних, оскільки відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3.07.91 № 1282-ХІІ, індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає тільки грошова одиниця України, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду від 28.03.2012 у справі № 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене в гривні.

Тобто з наведеного слідує, що норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях. У випадку порушення грошового зобовязання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Пленум Верховного Суду України у пункті 14 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 роз'яснив судам, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Таким чином, суд вважає за необхідне визначити заборгованість відповідачів перед позивачем в національній валюті виходячи з офіційного курсу валют станом на момент винесення рішення судом.

Згідно з офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення судом рішення, один долар США = 25,954263.

Згідно з частино 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що право позивача порушено, неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань по оплаті послуг, а тому підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача за договором № 9000062 про виключні права на агентські послуги по відчуженню нерухомого майна в розмірі 15572,56 грн. та 37 % річних в розмірі 2346,22 грн.

Судові витрати слід розподілити в порядку ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача в суму пропорційно до суми задоволених вимог.

На підставі викладеного, згідно ст.ст. 526, 549, 551, 610,625,901,903 ЦК України, керуючись ст. ст.10,11,60,88,169,212-215,218, 224 -226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2, грошові кошти по оплаті послуг за договором № 9000062 про виключні права на агентські послуги по відчуженню нерухомого майна у сумі 15572 (пятнадцять тисяч пятсот сімдесят дві) гривні 56 копійок, 37% річних в розмірі 2346 (дві тисячі триста сорок шість) гривень 22 копійки.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 600 (шістсот гривень) 34 копійки

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив на підставі заяви відповідача, поданої протягом 10 днів з моменту отриманні копії.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: