Справа № 357/9380/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Тодосієнко О. А.,

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до ОСОБА_2 комітету Білоцерківської міської ради, ОСОБА_3 про скасування рішення, визнання ордеру недійсним, визнання договору дарування недійсним та виселення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що в 1994 році лейтенанту ЗСУ ОСОБА_4 розподілено однокімнатну квартиру за №230 в м. Біла Церква по вул. Академіка Кримського 2, як постійне житло із зняттям з квартирного обліку та рішенням міської ради надано ордер №000507 від 31.08.1994 року на вселення. В подальшому, ОСОБА_4 приватизував вказану квартиру, оскільки вона була отримана як постійне житло. В 2016 році, у звязку із поліпшенням житлових умов Міністерством Оборони України, ОСОБА_4 виявив бажання здати спірну квартиру, і отримав відповідну довідку №2 про те, що він 27.04.2016 року роз приватизував квартиру АДРЕСА_1. Проте, рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міськради від 22.03.2016 року №98 прийнято спірну квартиру з приватної власності до комунальної власності територіальної громади м. Біла Церква і 15.06.2016 року видано ордер за №001481 на вказане житлове приміщення ОСОБА_5, який 01.07.2016 року подарував його ОСОБА_3 Оскільки, ОСОБА_2 комітетом порушено порядок розподілу житлового приміщення, що призвело до незаконної передачі спірної квартири ОСОБА_3, позивач просив суд скасувати п.2.2. Рішення ОСОБА_2 комітету Білоцерківської міськради №252 від 14.06.2016 року та визнати ордер №001481 від 15.06.2016 року на вселення ОСОБА_5 до квартири АДРЕСА_2 недійсним, визнати недійсним договір дарування №1024 від 01.07.2016 року посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_3.

За ухвалою суду від 31.10.2016 року до участі в розгляді даної справи в якості 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору залучено ОСОБА_3, яка в подальшому ухвалою суду від 11.11.2016 року залучена до участі у справі в якості співвідповідача.

Також за ухвалою суду від 09.12.2016 року залишені без розгляду позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до ОСОБА_5, в звязку із смертю останнього.

Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідка, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі, 31.08.1994 року на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів №255 від 25.08.1994 року «Про заселення вільних квартир в місті, переоформлення особових рахунків на квартири та обмін жилою площею мешканців міста», ОСОБА_4, військовослужбовцю, розподілено однокімнатну квартиру за №230 в м. Біла Церква по вул. Академіка Кримського 2, як постійне житло із зняттям з квартирного обліку та видано ордер №000507 від 31.08.1994 року на вселення. 09.02.1999 року ОСОБА_4 приватизував вказану квартиру, оскільки вона була отримана як постійне житло, та отримав свідоцтво про право власності на житло №25657 від 09.02.1999 року. Даний факт сторонами не заперечується та підтверджується архівним витягом з рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів №255 від 25.08.1994 року «Про заселення вільних квартир в місті, переоформлення особових рахунків на квартири та обмін жилою площею мешканців міста», копією ордеру №000507 від 31.08.1994 року на вселення, копією свідоцтва про право власності на житло №25657 від 09.02.1999 року та довідкою ОСОБА_2 комітету Білоцерківської міськради №3678/1-7 від 21.10.2016 року.

В подальшому, за заявою ОСОБА_4 від 16.03.2016 року до голови Білоцерківської міської ради про скасування приватизації квартири АДРЕСА_4. Кримського в м. Біла Церква рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міськради №98 від 22.03.2016 року була скасована приватизація та квартира передана у комунальну власність міста.

02.06.2016 року на засіданні громадської комісії з житлових питань було прийнято рішення про надання квартири АДРЕСА_5. Кримського інваліду ВВВ 1 групи ОСОБА_5, яке затверджено рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №252 від 14.06.2016 року. Наступного дня, 15.06.2016 року на підставі вказаного рішення виконкому видано ордер за №001481 на вказане житлове приміщення ОСОБА_5.

01.07.2016 року останній уклав з ОСОБА_3 договір дарування квартири АДРЕСА_5. Кримського в м. Біла Церква за №1024, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_6

При вирішення даного спору суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Згідно ст. 6 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» незалежно від розміру загальної площі безоплатно передаються у власність громадян займані ними: однокімнатні квартири; квартири (будинки), в яких мешкають військовослужбовці, котрим встановлена пільга Законом України "Про соціальний і

правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначені права власника приватизованого житла, який має право розпорядитися квартирою (будинком), кімнатою (кімнатами) у гуртожитку на свій розсуд: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укладати інші угоди, не заборонені законом. Порядок здійснення цих прав власником житла регулюється цивільним законодавством України.

Також, ст. 150 ЖК України визначає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до Тимчасового положення «Про порядок передачі громадянами житла, що перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов» затвердженого Наказом Державного комітету України по Житлово-комунальному господарству N 24 від 01.06.95 року громадяни, які виявили бажання одержати житло в межах встановленої норми жилої площі в одному населеному пункті, подають до органу, який здійснює поліпшення житлових умов заяву за встановленою формою (додається) та правовстановлюючий документ (свідоцтво про право власності, та ін.) на будинок, квартиру, кімнату в квартирі і витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно). Для поліпшення житлових умов особі, що передає квартиру, право власності на яку набуто шляхом її приватизації, орган, який здійснює поліпшення житлових умов, на підставі заяви цієї особи в місячний термін приймає письмове рішення про прийняття житла до комунальної чи державної власності. Про це заявнику надсилається повідомлення у п'ятиденний термін з копією зазначеного рішення.

Орган приватизації на підставі цього рішення протягом трьох днів скасовує за заявою особи, житлові умови якої поліпшуються, рішення про приватизацію житла та анулює свідоцтво про право власності на приватизовану квартиру. До заяви додаються копія рішення про прийняття житла до комунальної чи державної власності та оригінал свідоцтва про право власності. Оригінал свідоцтва про право власності на приватизовану квартиру з відміткою органу приватизації "Анульовано", завіреною печаткою цього органу, повертається заявнику. Орган приватизації на підставі прийнятого рішення вносить відповідну інформацію про зміну власника (або форми власності) квартири у гр. 7 "Примітка" Книги реєстрації квартир, одноквартирних будинків, що належать громадянам на праві власності анулювання), а також у 10-денний термін після анулювання свідоцтва про право власності перераховує відповідні суми житлових чеків до установ Ощадбанку України для зарахування на депозитні рахунки громадян. Про анулювання свідоцтва про право власності орган приватизації письмово повідомляє орган, який здійснює поліпшення житлових умов, та бюро технічної інвентаризації. Громадянин, квартира якого прийнята до комунальної чи державної власності, звертається до бюро технічної інвентаризації із заявою щодо скасування запису про реєстрацію права власності за громадянином (громадянами) на нерухоме майно в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. До заяви додається оригінал свідоцтва про право власності на приватизовану квартиру з відміткою органу приватизації про його анулювання та копія рішення органу, який здійснює поліпшення житлових умов, щодо умов прийняття квартири до комунальної чи державної власності. Оригінал свідоцтва про право власності та технічний паспорт на приватизовану квартиру

залишаються в бюро технічної інвентаризації. На підставі поданих документів бюро технічної інвентаризації протягом 5 днів скасовує запис у Реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності за громадянином громадянами), про що заявнику надається відповідна довідка.

Орган, який здійснює поліпшення житлових умов, у тижневий термін приймає рішення про надання громадянину (громадянам) ордера на житлове приміщення, яке він отримує в результаті поліпшення житлових умов на підставі поданої громадянином відповідної довідки бюро технічної інвентаризації.

Житлове приміщення має бути звільнене та передане органу, який здійснює поліпшення житлових умов, протягом місяця у належному стані відповідно до вимог пункту 36 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями. Орган приватизації, який здійснив приватизацію житлового приміщення, переданого громадянином органу, що поліпшив його житлові умови, на вимогу громадянина або членів його сім'ї зобов'язаний видати довідку про факт анулювання приватизації.

Житло, що переведено до державного чи комунального житлового фонду, приймається на баланс органу, який здійснює поліпшення житлових умов.

За ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, як встановлено в судовому засіданні, 09.02.1999 року ОСОБА_4 приватизував спірну квартиру, оскільки вона була отримана ним як постійне житло, а 16.03.2016 року звернувся до голови Білоцерківської міської ради із заявою про її розприватизацію і відповідним рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міськради №98 від 22.03.2016 року була проведена її розприватизація та квартира передана у комунальну власність міста. Слід зазначити, що вказане рішення виконавчого комітету Білоцерківської міськради №98 від 22.03.2016 року є дійсним і ніким не оскаржується.

Посилання позивача на те, що спірна квартира перебувала на обліку в Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква, і була надана військовослужбовцю ОСОБА_4 як службове житло, нічим не підтверджується та спростовується зазначеними вище та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі, а саме: архівним витягом з рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів №255 від 25.08.1994 року «Про заселення вільних квартир в місті, переоформлення особових рахунків на квартири та обмін жилою площею мешканців міста», копією ордеру №000507 від 31.08.1994 року на вселення, копією свідоцтва про право власності на житло №25657 від 09.02.1999 року та довідкою ОСОБА_2 комітету Білоцерківської міськради №3678/1-7 від 21.10.2016 року.

Крім того, як вбачається з довідки КП БМР ЖЕК№6 від 21.10.2016 року №509 та копії Авизо №66 від 26.11.1994 року житловий будинок №2 по вул. Ак. Кримського в м. Біла Церква знаходиться на балансі ЖЕК-6 з листопаді 1994 року по теперішній час.

Будь-які докази, які б вказували на приналежність спірного будинку МО України позивачем суду надані не були.

Позивач, також не надав суду будь-яких доказів на підтвердження того, що скасування приватизації спірної квартири було проведено відповідачем ОСОБА_2 комітету Білоцерківської міської ради із порушенням порядку розподілу житлового приміщення; на підтвердження намірів гр. ОСОБА_4 передати спірну квартиру органу, що поліпшує його житлові умови Міністерству Оборони України, а саме виконання порядку визначеному Тимчасовим положенням «Про порядок передачі громадянами житла, що перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов»:

- подачі гр. ОСОБА_4 до органу, який здійснює поліпшення житлових умов заяви за встановленою формою та правовстановлюючого документу (свідоцтва про право власності, та ін.) на будинок, квартиру, кімнату в квартирі і витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно)

- прийняття органом, який здійснює поліпшення житлових умов, на підставі заяви цієї особи в місячний термін письмове рішення про прийняття житла до державної власності.

- надіслання заявнику повідомлення про це у п'ятиденний термін з копією зазначеного рішення.

- тощо.

Крім того, як передбачено Тимчасовим положенням «Про порядок передачі громадянами житла, що перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов», орган приватизації на підставі рішення органу, що поліпшує житлові умови, про прийняття житла до державної власності, протягом трьох днів скасовує за заявою особи, житлові умови якої поліпшуються, рішення про приватизацію житла та анулює свідоцтво про право власності на приватизовану квартиру, яка приймається на баланс органу, який здійснює поліпшення житлових умов.

Отже, скасування приватизації спірної квартири ОСОБА_2 комітетом Білоцерківської міськради, в разі її передачі у власність МО України, мало б відбуватись на підставі письмового рішення МО України про прийняття житла до державної власності. В даному випадку таке рішення відсутнє.

Більш того, як зазначено вище, спірна квартира була прийнята не у державну власність МО України, а у комунальну власність міста на підставі рішення, яке діє та ніким не оспорюється. Після скасування приватизації спірна квартира не була прийнята на баланс МО України, як того вимагає зазначене вище положення.

А отже, суд приходить до висновку про те, що в даному випадку власник спірної квартири гр. ОСОБА_4 розпорядився своїм майном на власний розсуд, передавши квартиру до комунальної власності міста, а свою чергу прийнявши спірну квартиру до комунальної власності міста ОСОБА_2 комітет міськради розпорядися нею прийнявши оскаржуване рішення та видавши відповідний ордер на вселення ОСОБА_5

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог щодо скасування п.2.2. Рішення ОСОБА_2 комітету Білоцерківської міськради №252 від 14.06.2016 року та визнання ордеру №001481 від 15.06.2016 року на вселення недійсним.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору дарування №1024 від 01.07.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та виселення ОСОБА_3, то суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні виходячи з наступного.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Верховним Судом України у справі № 6-222цс14 було висловлено правову позицію стосовно того, що з урахуванням норм ст.15 ЦК та ст.3 ЦПК правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Так, у Постанові Верховного Суду України від 25.12. 2013 р. за позовом осіб до приватного сільськогосподарського підприємства «Лазірки», треті особи: відділ Держкомзему в Оржицькому районі Полтавської області, Полтавська регіональна філія Центру державного земельного кадастру, про визнання недійсними договорів оренди землі, міститься такий правовий висновок: «…однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв'язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову».

Оскільки позивач в судовому засіданні не довів своїх прав на спірну квартиру, судом не встановлено підстав для скасування п.2.2. Рішення ОСОБА_2 комітету Білоцерківської міськради №252 від 14.06.2016 року та визнання ордеру №001481 від 15.06.2016 року на вселення недійсним, то не підлягають до задоволення і вимоги про визнання недійсним договору дарування №1024 від 01.07.2016 року посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_3.

Керуючись ст. 150 ЖК України, ст.ст. 16, 215, 216, 405 ЦК України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Тимчасовим положенням «Про порядок передачі громадянами житла, що перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов» затвердженим Наказом Державного комітету України по Житлово-комунальному господарству N 24 від 01.06.95 року, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя ОСОБА_7