Справа № 544/525/17
Номер рядка звіту 51
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 червня 2017 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Ралець О.С,

позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

у відкритому судовому засіданні, у залі суду м. Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Пирятинська районна державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що 21 березня 2011 року вона розірвала шлюб з ОСОБА_2 Від даного шлюбу в них народилася дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько дитини належної батьківської турботи не проявляє, не бере участі у створенні належних умов для нормального її розвитку, фінансової допомоги не надає. Борг по сплаті аліментів на дитину станом на травень 2017 року становить 20376,26грн. Відповідач не піклується про стан здоровя, фізичний та духовний розвиток доньки. У зв'язку з вищевикладеним вона вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до власної дитини, матеріально її не забезпечує, не цікавиться її життям та здоров'ям, не спілкується з нею, а тому просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_4.

Позивач на своїх вимогах наполягає, просить їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач у суді з позовом погодився, пояснив, що життям доньки не цікавиться, вихованням її не займається, допомоги не надає та надалі не бажає нею піклуватись.

Представник заінтересованої особи Пирятинської РДА у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши сторони по справі, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, являються ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.7).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується копією рішення Пирятинського районного суду від 21.03.2011 (а.с.6).

Відповідно до довідки Пирятинського ліцею Пирятинської міської ради Полтавської області № 01.5-10/151 від 30.05.2017 ОСОБА_1 сама виховує дитину ОСОБА_4, батько вихованням дівчинки не займається, не зявляється на батьківські збори (а.с.10).

Відповідно до розрахунку Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 станом на 17.05.2017 в сумі 20376,26грн. Жодних виплат з серпня 2016 року по квітень 2017 року не проводилося (а.с.9).

Пирятинська РДА у своєму висновку від 29.06.2016 №01-44/345 зазначила наступне. Встановлені службою обставини окремо та в їх сукупності можна розцінювати, як самоусунення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обовязків. Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 (а.с.8).

Після встановлення вказаних обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до вимог ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності з п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки дитини, чи один з них, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 зі змінами).

З наведених вище норм права вбачається, що позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків.

Відповідно до Принципу 6, закріпленого в Декларації прав дитини від 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Крім того при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Даючи правову оцінку поведінці ОСОБА_2 щодо виконання ним своїх батьківських обов'язків відносно своєї дитини, суд вбачає свідоме ухилення та нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими обов'язками по вихованню дитини. Саме такий висновок суд робить виходячи з того, що відповідач впродовж останніх років не бере участі у вихованні дитини, не відвідує заклади, де вона навчається та виховується, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавився про стан її здоров'я, не створює належних умов для її проживання та навчання.

Крім того матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 чиняться перешкоди у виконанні ним своїх батьківських обов'язків відносно дитини або з інших, незалежних від нього причин він не може виконувати свої батьківські обов'язки.

Отже даючи правову оцінку спірним правовідносинам суд приходить до висновку, що свідоме невиконання батьком своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї доньки суперечить вимогам Конвенції про права дитини, Декларації прав дитини, Конституції України та Сімейного Кодексу України, порушує права дитини на належне батьківське виховання, а тому ці права підлягають судовому захисту.

За таких обставин вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню як такі, що ґрунтуються на законі, підтверджені встановленими обставинами та перевірені наданими доказами. При цьому суд відповідно до положень ст. 19 СК України приймає до уваги та погоджується з висновком Пирятинської РДА від 29.06.2016 №01-44/345. На думку суду позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, буде відповідати інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судовий збір у сумі 640грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 5-11, 174, 57-60, 209, 212-215, 292 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Пирятинська районна державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав у відношенні малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Нагорна