Єдиний унікальний номер 725/2960/17
Номер провадження 4-с/725/19/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2017 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Сорокан М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу філії Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на постанову державного виконавця Глибоцького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаною вище скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Посилався на те, що на виконанні у Глибоцькому районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-372/2010, виданого 17 січня 2011 року Першотравневим районним судом м.Чернівці про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №899 від 21.11.2007 року в розмірі 1183972 грн. 78 коп.

Разом з тим, 26 червня 2017 року представником філії Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» було отримано постанову в.о. заступника начальника Глибоцького районного відділу ДВС ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу від 20 березня 2017 року.

Вважає, вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем не вжито всіх необхідних заходів, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» щодо розшуку майна боржника та не підтверджено це належними доказами.

Вказує, що боржник ОСОБА_2 є власником нерухомого майна будинку №3 по вул.Заставнянській в смт.Глибока, будинку №18 по вул..Київській та земельної ділянки кадастровий номер :01:003:1247 в с.Чагор Глибоцького району Чернівецької області.

Однак, державний виконавець не перевірив вказані обставини та помилково прийшов до висновку щодо відсутності майна у боржника.

За таких обставин, просив визнати дії державного виконавця Глибоцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 щодо винесення постанови №51700790 від 20.03.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними та скасувати постанову.

Справа слухалась у відсутність представника заявника АТ «Ощадбанк». Однак від нього через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник Глибоцького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області до суду не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив.

На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно вимог ч.1, ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих листів, що видаються судами.

Так, 17 січня 2011 року Першотравневим районним судом м.Чернівці було видано виконавчі листи з приводу солідарного стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №899 від 21.11.2007 року в сумі 1183972 грн. 78 коп., а також 1820 грн. судових витрат (а.с.11).

Частинами 1 та 2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження

За заявою представника стягувача та на підставі виконавчого листа щодо стягнення боргу з ОСОБА_2, державним виконавцем Глибоцького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 20 липня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51700790 (а.с.12,13).

Під час здійснення державним виконавцем виконавчих дій, а саме 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження». Пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно вимог ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, порядок звернення стягнення на майно боржника визначає розділ VII Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 05 жовтня 2016 року.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (а.с.1 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Згідно вимог ч.ч.1-3 ст.53 вказаного Закону виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобовязані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку. Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих.

При цьому, Додаток до ЗУ «Про виконавче провадження» містить перелік майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами.

Отже, законодавцем чітко визначено, що державний виконавець під час примусового виконання рішень, повинен неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, встановити належне боржнику майно, в тому числі і за місцем його проживання. За виключенням переліку майна, яке вказане в Додатку до вказаного Закону.

У разі відсутності майна та коштів у боржника це повинно бути підтверджено відповідними доказами - акт перевірки майнового стану боржника за місцем проживання останнього (складеного державним виконавцем за участю понятих), довідки з органів, які проводять реєстрацію нерухомості та автотранспортних засобів про відсутність у боржника відповідно майна, довідка банківських установ про відсутність відповідного майна, довідки банківських установ про відсутність у боржникам відкритих рахунків або відсутність коштів на цих рахунках, копія трудової книжки боржника, з якої випливає, що боржник не працює, довідка органів соціального забезпечення та зайнятості населення про неотримання боржником доходів, довідка податкових органів про відсутність реєстрації боржника як суб'єкта підприємницької діяльності тощо.

Також, при виконанні судових рішень державний виконавець має право безперешкодно входити в жилі та інші приміщення боржника - фізичних осіб, проводити в цих приміщеннях огляд, за необхідності примусово відкривати їх у встановленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати ці приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там знаходиться та на яке можливо звернути стягнення.

Як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 16.01.2017 року ОСОБА_2 на праві приватної власності належить нерухоме майно - будинок №3 по вул.Заставнянській в смт.Глибока Чернівецької області, будинок №18 по вул..Київській с.Чагор Глибоцького району Чернівецької області та земельна ділянка кадастровий номер :01:003:1247 в с.Чагор Глибоцького району Чернівецької області.

Проте, всупереч вказаних вище вимогам Закону, державним виконавцем не було проведено всіх необхідних заходів щодо встановлення майна боржника, в тому числі і за місцем його проживання.

Натомість, 20 березня 2017 року державним виконавцем Михайлюк Л.Л. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення (а.с.10).

Оскільки державний виконавець для розгляду справи не зявився, суд виходить із наявних у матеріалах справи доказів наданих представником заявника.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у п. 18 роз'яснив, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210,213,387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи всі обставини справи, суд приходить до переконливого висновку, що державний виконавець під час здійснення примусового виконання рішення суду не здійснив всіх необхідних та наданих йому Законом заходів щодо встановлення належного боржнику майна та помилково прийшов до передчасного висновку, що воно у боржника відсутнє, а тому дії державного виконавця слід визнати неправомірними, а постанову про повернення виконавчого документа стягувачу скасувати.

Керуючись ст.ст.1, 3 18, 37, 48, 53 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст.10, 11, 60, 208-210, 383, 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Глибоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Глибоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП №51700790) від 20 березня 2017 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. А. Скуляк