ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3696/17
Провадження № 2-з/210/53/17
У Х В А Л А

іменем України

"08" вересня 2017 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2, розглянувши заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 07.09.2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Виконкому Металургійної районної у місті ради про визначення місця проживання дитини.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд: забезпечити позов про визначення місця проживання ОСОБА_5, 16.12.2013 народження, шляхом заборони третім особам утримувати у себе малолітню ОСОБА_5, шляхом відібрання малолітньої дитини ОСОБА_5 та передачі малолітньої дитини батькові ОСОБА_3, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1; зобовязати Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ОСОБА_1 ради та Металургійне відділення Криворізького відділу Головного управління Національної Поліції у Дніпропетровській області організувати відібрання малолітньої дитини ОСОБА_5 та передачі малолітньої дитини батькові ОСОБА_3, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи за заявою, суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Положеннями п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім цього, пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, також п. 4 вказаної Постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Мамчур проти України» (від 16 липня 2015 року заява 10383/09) «при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її звязків із сімєю, крім випадків, коли сімя виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним» (п.100).

Заявником ОСОБА_3 не надано жодного обґрунтування, які саме невідкладні обставини виникли в цей час, що необхідно змінити місце проживання дитини.

Адже, згідно зі ст.16 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР України № 789, жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність.

Крім того, відповідно до вимог п.5 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», не допускається встановлення обовязку вчинити певні дії, які є предметом позовних вимог, адже в такому разі вжиттям відповідного заходу забезпечення позову фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Вимоги заяви про забезпечення позовних вимог не можуть бути задоволені, оскільки це фактично призводить до вирішення наперед спору між сторонами.

Згідно ч. 8 статті 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, вважаю необхідним вказану заяву повернути, оскільки вона була подана без додержання вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Повернути заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову про визначення місця проживання дитини.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: О. В. Хлистуненко