АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/820/17Головуючий у 1-й інстанції Цвинтарна Т.М.
Провадження № 22-ц/789/874/17 Доповідач - Сташків Б.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Хома М. В., Костів О. З.,

За участю секретаря - Романюк Х.Ю.

та сторін - позивача ОСОБА_2 її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 ОСОБА_2 звернулася до Гусятинського районного суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, мотивуючи його тим, що вона з відповідачем набула під час перебування у шлюбі квартиру, яка знаходиться в Республіці Болгарія, а тому просить здійснити її поділ по 1/2 частці кожному.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до о ОСОБА_4 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції не враховано норми міжнародного права, які дозволяють розгляд даної справи на території України. А тому, просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити її апеляційну скаргу та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, з підстав викладених в ній.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, однак про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.

Так, постановляючи ухвалу про повернення її позивачу, Гусятинський районний суд керувався насамперед нормами процесуального права, які закріплені у ст.114 ЦПК України, посилаючись на виключну підсудність, щодо позовів, які виникають з приводу нерухомого майна.

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції 1950 року кожна особа при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Однак, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен перевіряти належність справи до його підсудності.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно взято до уваги, що на цивільні справи з іноземним елементом поширюються як загальні так і спеціальні правила територіальної підсудності.

Разом з тим, позиція суду першої інстанції узгоджується з положеннями ст. 114 ЦПК України та розділами ІІІ -V Закону України "Про міжнародне приватне право" від 18 березня 2014 року де вказується, що спори, щодо нерухомого майна розглядаються за місцем знаходження цього майна та за правом, яке має найбільший зв'язок з правочином, якщо сторони не обрали інше право до цих правовідносин.

При цьому, згідно ч1, ч.2 ст.42 Закону України "Про міжнародне приватне право" від 18 березня 2014 року захист права власності та інших речових прав здійснюється на вибір заявника, відносно до права держави, у якій майно знаходиться або відповідно до права держави суду. Захист права власності та інших речових прав здійснюється відповідно до права держави, у якій це майно знаходиться.

Окрім того, норми про розмежування компетенції судів у справах за участю іноземних елементів, передбачені також у міжнародних конвенціях і двосторонніх міжнародних договорах України, які суди повинні враховувати під час розгляду цивільних справ з іноземним елементом.

Загальні правила міжнародної підсудності широко визначені в Конвенціях, за позовами про право власності та інших майнових прав на нерухоме майно, компетентні виключно суди за місцем знаходження спірного майна.

Так, зокрема статтею 22 Брюссельської постанови № 44/2001 про міжнародну підсудність, виконання судових рішень у цивільних і торговельних справах передбачено виключну підсудність у справах з приводу нерухомого майна.

Також, ч.3 ст.20 Мінської конвенції 1993 року про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах говорить, що у позовах про право власності й інших речових прав на нерухоме майно виключно компетентні суди за місцем перебування майна.

Таким чином, за законодавством України та укладеними нею міжнародними договорами компетентними у справах з іноземним елементом, щодо цивільних справ про право власності на майно, визнаються: суди держави, на території якої знаходиться спірне майно.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 посилається на норми міжнародного права з іноземним елементом, зокрема на правові наслідки шлюбу, вказуючи, що згідно ст. 60 ЗУ "Про міжнародне приватне право" спір повинен розглядатися за правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі.

Проте, дані доводи апелянта колегія суддів не може взяти до уваги, з тих підстав, що вони не поширюються на спори, щодо нерухомого майна та спростовуються вищезазначеними міжнародними договорами.

Матеріали справи свідчать, що предметом спірних правовідносин є нерухоме майно, розташоване у Республіці Болгарія, а тому судом першої інстанції вірно зроблені висновки про відсутність підстав для прийняття позовної заяви до розгляду.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів наведених в апеляційній скарзі не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Б.І. Сташків