Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-533/11 Головуючий у 1-й інст. Данилюк О. С.
Категорія 59 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Коломієць О.С.

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, Відділ державної виконавчої служби Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області, ОСОБА_3, про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2017 року,

встановила:

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2017 року заяву ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа задоволено і поновлено пропущений строк для пред'явлення виконавчого листа №2-533/11, виданого 05.06.2012 на виконання рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 30 січня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яким з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування спричиненої внаслідок ДТП матеріальної шкоди стягнуто 51901 грн. 98 коп., 10000 грн. моральної шкоди і судові витрати у розмірі 620 грн.

Не погоджуючись з цією ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку.

Зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 30 січня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 51901 грн. 98 коп. матеріальної шкоди, в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди - 10000 грн. та судові витрати у розмірі 620 грн.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року в чинній редакції, що діє з 05.10.2016, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

При цьому відповідно до п. 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно ч. 4, 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред'явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

У відповідності до ч. 6 вказаної статті стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Як вбачається із матеріалів справи оригінал виконавчого листа № 2-533/11 позивач отримала 05.06.2012 та цього ж місяця подала його на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (том 1 а.с.228)

З повідомлення Головного управління юстиції у м. Києві вбачається, що 18.02.2013 на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з направленням виконавчого документа до іншого органу виконавчої служби, а саме ВДВС Брусилівського РУЮ, та 19.02.2013 виконавчий документ направлено до ВДВС Брусилівського РУЮ під вихідним номером 23316. Станом на 11.02.2016 вищезазначений документ на адресу ВДВС Святошинського районного управління юстиції у Києві повторно не надходив та на виконанні не перебуває (том 2 а.с.164)

З листа від 16.03.2016 № 33 ВДВС Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області вбачається, що 27.02.2013 з ДВС Святошинського РУЮ м. Києва до ВДВС Брусилівського РУЮ Житомирської області надходив виконавчий лист від 05.06.2012 по справі № 2-533/11. В той же день постановою державного виконавця відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з неповнотою вчинення виконавчих дій та 27.03.2013 за вихідним № 335 виконавчий документ було направлено до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві (том 2 а.с.165).

З постанови державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 31.12.2013 вбачається, що виконавчий лист № 2-533/11, виданий 05.06.2012 Брусилівським районним судом Житомирської області, повернутий стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (том 2 а.с.166).

Втім, оригінал вказаного виконавчого листа, а також постанову державного виконавця від 31.12.2013 ОСОБА_2 не отримувала.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 19.09.2016, яка набрала законної сили, було задоволено заяву ОСОБА_4 про видачу дубліката виконавчого листа № 2-533/11 ( том 2 а.с.98-100, 143-144).

30 листопада 2016 року ОСОБА_2 отримала дублікат виконавчого листа № 2-533/11, в якому вказаний строк пред'явлення його до виконання до 17.05.2013р., тобто річний строк згідно вимог ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 30.06.1999, що був чинний на момент видачі оригіналу виконавчого листа ( том 2 а.с.169).

Враховуючи ту обставину, що видача дублікату виконавчого листа відбулась лише 19 вересня 2016 року, то суд обґрунтовано постановив ухвалу про задоволення заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не встановлено будь-яких поважних причин пропуску процесуальних строків не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій територій України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ст. 14 ЦПК України).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

За таких обставин, оскільки судове рішення про стягнення заборгованості не виконується, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення заяви стягувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, відповідно до ст. 371 ЦПК України, з метою реалізації його законних прав та інтересів.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія судів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: