РІШЕННЯ

іменем України

18 липня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий суддя Овдієнко В.В.

з участю секретаря Іванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної сумісної власності та визнання права власності на автомобіль,

у с т а н о в и в:

08.06.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна.

04.07.2017 року ОСОБА_1 подала змінену позовну заяву, в якій просила: визнати автомобіль: SUZUKI GRAND VITARA, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2; припинити право власності ОСОБА_2 у спільній сумісній власності на 1/2 частку автомобіля SUZUKI GRAND VITARA, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; визнати право власності на автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 у порядку розподілу майна за ОСОБА_1 стягнувши на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 65 000 грн., що складає 1/2 вартості автомобіля.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що 26 вересня 1992 року виконавчим комітетом Харківської міської ради було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_2, про що зроблено актовий запис у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу № 2040 від 26.09.1992 року.

У шлюбі із ОСОБА_2 у них народилася спільна дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1

У лютому 2017 року рішенням Зміївського районного суду Харківської області шлюб між ними було розірвано.

За час сумісного життя у шлюбі із відповідачем набули спільне майно, в тому числі ними придбано легковий автомобіль: SUZUKI GRAND VITARA, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 130 000 грн.

Фактично спірним автомобілем з моменту його придбання та до теперішнього часу користуюсь вона.

Поділити автомобіль неможливо, тому вона просила визнати за нею право власності на автомобіль в цілому та зобов'язати її сплатити відповідачу половину вартості автомобіля в якості компенсації.

Стосовно поділу іншого майна, вказаного у первісній позовній заяві, то на сьогодні вони із відповідачем досягли згоди, поділили його та жодних претензій один до одного не мають.

Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у заяві.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі, надав розписку, якою підтвердив отримання від ОСОБА_1 грошової компенсації належної йому частки автомобіля.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 26.09.1992 року. Згідно рішення Зміївського районного суду Харківської області від 05.01.2017 року шлюб між ними розірвано. (а. с. 28).

Даними копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 24.02.2011 року підтверджується, що автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_3, зареєстрований на ім'я ОСОБА_1, надано право користування ОСОБА_2 (а. с. 29).

У відповідністю з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ст. 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч. ч.1, 2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підтверджується письмовими доказами та не заперечується сторонами, що спірний автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_3, зареєстрований на ім'я ОСОБА_1, з правом користування ОСОБА_2, був придбаний під час шлюбу і належить сторонам на праві спільної сумісної власності, є неподільною річчю, а тому є підстави для присудження даного автомобіля одному з подружжя.

Позивачка ОСОБА_4 обґрунтувала вимогу про присудження їй автомобіля в цілому тими обставинами, що фактично вона користувалася цим автомобілем з часу його придбання і до теперішнього часу.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_2 на надав заперечень проти наведених вище обставин, а навпаки, підтвердив факт отримання грошової компенсації в розмірі 65000 грн. за свою частку у праві власності на автомобіль, про що надав відповідну розписку (а. с. 30), та зазначив про свою згоду на присудження автомобіля позивачці в цілому.

За таких обставин суд має законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути витрати по сплаті судового збору (а. с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, ч. 4 ст. 174, ч. 2 ст. 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на частку у спільній сумісній власності з ОСОБА_1 на автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1., з виплатою йому компенсації вартості 1/2 частки автомобіля в розмірі 65000 (шістдесят п'ять тисяч) грн. 00 коп.

У порядку поділу спільного сумісного майна визнати за ОСОБА_1 право власності в цілому на автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1300 (одну тисячу триста) грн. 00 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: