АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4805/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Комаревцева Л.В.
753/1204/17 Доповідач-Чобіток А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання повернути річ та стягнення завданих збитків,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 , яка в подальшому змінила прізвище на Вереніч , пред'явила позов до ОСОБА_3. в якому зазначала, що 18.02.2015 року передала відповідачу у тимчасове користування безоплатно терміном на три дні річ побутового призначення у вигляді пресу для встановлення на одязі кнопок і люверсів «ТЕП-1», а також матриці для нього - насадки для встановлення кнопок. Однак, відповідач не повернула взятий у позивача прилад після закінчення строку договору, тобто після 21 лютого 2015 року.

Посилаючись на те, що внаслідок незаконних дій відповідача щодо неповернення приладу, їй було завдано збитків у сумі 5360,00 грн., оскільки вона не змогла виконати замовлення, прийняте нею з розрахунком на використання приладу, який був переданий у тимчасове користування ОСОБА_3, а також моральну шкоду, яку вона оцінює у 5000 грн., ОСОБА_4 просила суд зобов»язати відповідача повернути їй прес для встановлення на одязі кнопок і люверсів «ТЕП-1», а також матриці для нього - насадки для встановлення кнопок, а також стягнути вказані суми збитків та моральної шкоди .

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 було задоволено.

20.01.2017 року ухвалою суду першої інстанції вказане заочне рішення скасовано з огляду на те, що обставини якими відповідач обґрунтовує необхідність задоволення заяви про скасування заочного рішення, заслуговують уваги та докази, на які він посилається, мають суттєве значення для правильного вирішення спору при повторному розгляді.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, зобов'язавши відповідача повернути їй прес для встановлення на одязі кнопок і люверсів «ТЕП-1», а також матриці для нього - насадки для встановлення кнопок та стягнути збитки в сумі 5360,00 грн. і 5 000 моральної шкоди. Зазначає , що при заочному розгляді справи, суд вважав надані нею докази належними та достовірними, але 15.02.2017 року відмовив у позові.

Вислухавши доповідь судді, пояснення позивача та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Пред»явивши даний позов , ОСОБА_4, зазначала, що між нею та ОСОБА_3 18.02.2015 року був укладений договір позички речі побутового призначення, який відповідно до ст. 827 ЦК України може укладатись усно, за умовами якого вона безоплатно терміном на три дні, передала відповідачу прес для встановлення на одязі кнопок і люверсів «ТЕП-1», а також матриці для нього - насадки для встановлення кнопок, проте остання, після закінчення строку договору, тобто після 21.02.2015 року річ їй не повернула.

На підтвердження позовних вимог нею надано копії заказу від 20.02.2015 року, яким вона обґрунтовує завдані їй збитки у сумі 5360,00 грн., в зв'язку з неповерненням їй речі та консультативні медичні висновки, якими вона обґрунтовує завдання їй моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що прес для встановлення на одязі кнопок і люверсів «ТЕП-1», а також матриці для нього - насадки для встановлення кнопок, був переданий позивачем відповідачу, не взявши при цьому до уваги покази свідка ОСОБА_6, який підтвердив факт передачі предмету позички з тих підстав, що останній знаходиться у дружніх відносинах з позивачем.

Таке рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідними нормам матеріального та процесуального права, висновків якого доводи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Пред»явивши даний позов, ОСОБА_4 будь-яких належних доказів, які б підлягали оцінці у відповідності до ст. 212 ЦПК України, того, що вказана нею річ була передана відповідачу , тобто ті докази, які б підтвердили факт виконання правочину, не надала .

Покази свідка ОСОБА_6, колегія суддів не може визнати належним та достовірним доказом на підтвердження факту вчинення сторонами усного правочину, оскільки в даному випадку належним доказом був би акт прийому-передачі та/або розписка про отримання речі, з вказівкою на її родові ознаки.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги зводяться лише до оцінки заочного рішення, ухваленого в даній справі та яке в подальшому було скасовано, проте не містять вказівки на докази, які б містили інформацію щодо предмета доказування .

Вказуючи про те, що останнім днем повернення речі було 21.02.2015 року, до суду позивач звернулась лише у квітні 2016 року, будь-яких доказів того, що вона зверталась до ОСОБА_3 з претензію щодо дій останньої, матеріали справи також не містять.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду про безпідставність вимоги про відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з відсутністю доказів незаконності дій та вини відповідача.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду, ухваленого в даній справі, підстави до скасування якого відсутні .

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -