Справа № 185/3391/17
Провадження № 2/185/2471/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Палюх Т.Д., за участю секретаря Гордиченко Р.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Донецької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, в якій просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 11 серпня 2016 року, право власності на 2/3 частки квартири № 13 розташованої у будинку № 93 по вулиці Університетська у місті Донецьку Донецької області.

Позовна заява обґрунтована тим, що 11 серпня 2016 року померла мати позивача ОСОБА_3, після смерті якої залишилось спадкове майно: 1/3 частка квартири АДРЕСА_1; 1/3 частка квартири АДРЕСА_1, спадкоємцем якої за законом є ОСОБА_3 після смерті її матері (баби позивача) ОСОБА_4, яка померла 18.06.2016 року. За життя ОСОБА_3 не встигла прийняти спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка відповідно до заповіту від 15.08.2011року заповідала їй все своє майно. 22 лютого 2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане нерухоме майно, однак нотаріусом було відмовлено у цьому, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Позивач в судове засідання не зявився, згідно письмової заяви просив розглянути справу без його участі, позов підтримав.

Представник відповідача про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11 серпня 2016 року померла мати позивача - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 26 серпня 2016 Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 339 (а.с.7). Також, згідно копії свідоцтва про смерть, виданого 16 липня 2016 року Шеченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 271, 18 червня 2016 року померла баба позивача та мати померлої ОСОБА_3 ОСОБА_4 (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло № 7877 від 12 грудня 2006 року,виданого управлінням комунальних ресурсів Донецької міської ради, квартира за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності належить: ОСОБА_4 1/3 частка; ОСОБА_3 1/3 частка; ОСОБА_1 1/3 частка, квартира приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" (а.с.16).

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 лютого 2017 року, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частку спадкового майна, яке залишилось після смерті 11 серпня 2016 року його матері ОСОБА_3, що складається з: 1/3 частки квартири номер 13, що розташована в будинку номер 93 по вулиці Університетській у місті Донецьку Донецької області, яка належала ОСОБА_3 особисто; 1/3 частки квартири номер 13, що розташована в будинку номер 93 по вулиці Університетській у місті Донецьку Донецької області, спадкоємцем якої за законом є ОСОБА_3 після смерті її матері ОСОБА_4, яка померла 18 червня 2016 року, але не встигла прийняти у звязку з її смертю 11 серпня 2016 року. Причиною відмови є відсутність оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності вищевказаних часток квартирі спадкодавцеві (а.с.11).

Відповідно до ст.ст.1216,1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно копії заповіту від 15 серпня 2011 року, складеного та посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 та зареєстрованого в реєстрі за № 3385 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на випадок своєї смерті усе належне їй майно, де б воно не знаходилось, із чого б воно не складалося, та усе те, що буде належати на день смерті, та на що по закону вона матиме право заповіла своїй дочці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

У відповідності до статті 1276 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1220 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч.ч.1,2 ст.370 ЦК співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Зважаючи на письмові докази, наявні в матеріалах справи, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Донецької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 11 серпня 2016 року, право власності на:

- 1/3 частку квартири номер 13, що розташована в будинку номер 93 по вулиці Університетській у місті Донецьку Донецької області, яка належала ОСОБА_3 особисто;

- 1/3 частку квартири номер 13, що розташована в будинку номер 93 по вулиці Університетській у місті Донецьку Донецької області, спадкоємцем якої за законом є ОСОБА_3 після смерті її матері ОСОБА_4, яка померла 18 червня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги та/або заяви про скасування заочного рішення, якщо така скарга та/або заява не подавались. У випадку подання апеляційної скарги або заяви про скасування заочного рішення набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, або після перегляду заочного рішення судом, який його постановив, якщо рішення не було скасоване або змінене.

Суддя Т. Д. Палюх