У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача, зобов'язання вчинити певні дії, витребування виписок за рахунками та копій документів,

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 2007 року є VІР-клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку із укладанням депозитних, поточних, в тому числі карткових рахунків, відкритих у «ПриватБанк» в м. Севастополь АР Крим. З 2012 року вона проживає в м. Окленд Нової Зеландії. Через окупацію Криму, вона не має можливості відвідати своє місце проживання в м. Севастополь та користуватися належними їй коштами на вказаних рахунках. У зв'язку з тим, що вона не отримувала від банку другий примірник договорів банківського вкладу та належної інформації про її рахунки, звернулася до відповідача з питанням надання їй зазначених документів. У вересні 2015 року банк відмовив у надані зазначених документів, начебто через відсутність інформації і анексію Криму, відсутність документів у них самих, хоча до цього безперешкодно в Криму і за його межами вона користувалася картками банку, що видавалися для користування вкладами і рахунками до них. На звернення до відповідача з проханням видати їй дублікат вказаних договорів та інформацію про рахунки або завірені їх копії, отримала відмову без пояснень, у результаті вищезазначеного немає можливості користуватися своїми рахунками і розпоряджатися наявними своїми коштами. Вважає вказане обмеження неправомірним, тому звернулася з заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про перевірку обставин незаконного обмеження її прав. Просила зобов'язати відповідача видати їй належним чином оформлені копії всіх договорів депозитного вкладу та договорів банківського рахунку, а також виписки з усіх рахунків про залишки коштів на її рахунках станом на 30 липня 2016 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного судуДніпропетровської області від 24 травня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, керуючись вимогами ст.1058, ст.1059 ЦК України, положеннями Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8403, суди дійшли правильного висновку про те, що надані позивачем документи, не можуть сприйматися як докази існування правовідносин, оскільки за формою не відповідають вимогам ст. 1059 ЦК України, а тому не є належним доказом укладення договорів банківського вкладу.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача, зобов'язання вчинити певні дії, витребування виписок за рахунками та копій документів, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ