Справа № 464/910/17
пр.№ 2/464/624/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2017 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Кравс С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право на користування квартирою №126 по вул.Коломийській, 19 у м.Львові. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідачка є його колишньою дружиною та зареєстрована у спірній квартирі, однак, остання за вказаною адресою не проживає, що підтверджується актами складеними уповноваженими працівниками ЛКП «Старий Сихів» від 05.07.2016 р., 03.10.2016р. та актом складеним уповноваженими представника ОСББ «Коломийська 19» від 25 січня 2017 року. Оскільки, відповідачка не цікавиться квартирою, не сплачує за житлово-комунальні послуги більше року, вважає, що така втратила право користування квартирою № 126 по вул. Коломийській, 19 у м.Львові.

Відповідач ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позов в якому просить усунути перешкоди у користуванні квартирою №126 по вул. Коломийській, 19 у м.Львові та вселити її та неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 у квартиру АДРЕСА_2, зобов»язавши відповідача не чинити їм перешкод у користуванні вказаною квартирою. В обґрунтування зустрічного позову покликається на те, що з 2001 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась двоє дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 У спірній квартирі зареєстрована вона, відповідач та їхні неповнолітні діти. У 2015 року шлюбу між ними було розірвано, після чого вона з дітьми залишилась проживати у спірній квартирі. Однак, відповідач своєю поведінкою створив їм перешкоди у користуванні квартирою № 126 по вул. Коломийській, 19 у м.Львові та вигнав їх з квартири. З приводу неправомірних дій відповідача вона неодноразово зверталась до Сихівського ВП, зокрема, 29.01.2015 року із заявою про вчинення відповідачем хуліганських дій. 02.05.2015 року відомості її заяви щодо нанесення їй тілесних ушкоджень відповідачем було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. З огляду на те, що відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишнього члена сімї права користування займаним приміщенням, просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач та представник позивача первісний позов підтримав, дав пояснення аналогічні його змісту, просить такий задоволити. Зустрічний позов не визнав та пояснив, що жодних перешкод у користуванні квартирою відповідачем не чиниться, а тому просить в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач та її представники в судовому засіданні зустрічний позов підтримали, дали пояснення аналогічні його змісту, просять такий задоволити. Первісний позов не визнали повністю та пояснили, що позивач чинив відповідачці перешкоди у користуванні спірною квартирою, а відтак, вона була змушена із неповнолітніми дітьми покинути квартиру та на даний час проживає у мами, іншого житла ні вона, ні діти не мають. Просять відмовити у первісному та задоволити зустрічний позов.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації в судовому засіданні зустрічний позов підтримала та просить такий задоволити, щодо вимог первісного позову покладається на вирішення суду.

Заслухавши пояснення відповідачки, представників сторін, представника третьої особи, показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, малолітнього свідка ОСОБА_5, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов в задоволені первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов задоволити з наступних підстав.

Як вбачається із свідоцтва про право власності на квартиру № Г -13606 від 14 лютого 1997 року квартира АДРЕСА_3 на праві власності належить позивачу ОСОБА_2.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_4 складається з 3-х житлових кімнат, загальною площею 71,80 кв.м. У вказаній квартирі зареєстровані позивач, відповідачка, їх неповнолітні діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, дружина позивача ОСОБА_12 та її донька ОСОБА_13, що стверджується довідкою з місця проживання та склад сімї і прописки виданою ЛКП «Старий Сихів».

Частиною 1 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено право членів сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно до ч.4 ст.156 Житлового кодексу України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу ( в т.ч. дружина наймача, їх діти і батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 01.04.2015 року, відповідачка зареєстрована у спірній квартирі, що стверджується довідкою адресно довідкового підрозділу ГУ ДМС у Львівській області від 10.02.2014 року.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Надані позивачем акти та показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_11, які пояснили, що вони не бачили відповідачки та її неповнолітніх дітей у квартирі та будинку близько двох років, підтверджують факт непроживання відповідачки у спірній квартирі з травня 2015р., проте, не свідчать про неповажність причин непроживання останньої .

Як встановлено судом відповідачка залишила квартиру на вимогу позивача, у зв»язку із неприязними відносинами, які виникли між нею та позивачем після розірвання шлюбу, не мала можливості проживати у такій через створені позивачем перешкоди (зміну замка вхідних дверей), а також у зв»язку із проживанням у спірній квартирі дружини позивача та її доньки.

Зазначені обставини стверджуються показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, неповнолітнього свідка ОСОБА_5, які ствердили, що після розірвання шлюбу позивач вигнав дружину із дітьми з квартири, змінив замок на вхідних дверях, вселив у таку свою нову дружину, яка категорично заперечує з приводу проживання не лише відповідачки, але і неповнолітніх дітей, під час перебування неповнолітньої доньки позивача у квратирі ображає та виганяє її, у зв»язку із чим позивач заборонив доньці приходити в квартиру. Крім того, вказані обстаивни підтверджуються і неодноразовими зверненнями відповідачки до правоохоронних органів щодо дій позивача (05.01.2015р., 28.01.2015р., 15.03.2016р., 01.05.2015р.), з приводу останнього звернення здійснюється досудове розслідування за ч.1 ст.125 КК України. Крім того, відповідачка зверталась і до органу опіки та піклування про неможливість користування спірною квартирою, про що свідчить відповідь органу опіки та піклування Сихівської районної адміінстрації. Покликання представника позивача на те, що у зазначеній відповіді на звернення відповідачці було роз»яснено право на звернення до суду, однак, остання таке право не використала суд не приймає до уваги, зважаючи на те, що відповідачка залишила квартиру 01.05.2015р. і в межах трирічного строку позовної давності 07.04.2017р. звернулась до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні житлом.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що непроживання відповідачки у спірній квартирі мало місце з поважних причин, а саме у зв»язку із створенням перешкод з боку позивача, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити .

Зважаючи на те, що спірна квартира є зареєстрованим місцем проживання відповідачки та неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, право на користування якою набуде ними у встановленому законом порядку, відтак, останні вправі реалізувати своє право на проживання у ній, а створені позивачем перешкоди у цьому порушують їх право, а тому зустрічний позов слід заоволити та зобовязати відповідача не чинити їм перешкод в користуванні вказаною квартирою та вселити їх у спірну квартиру.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача слід стягнути 640 грн. сплаченого судового збору.

На підставі ст.ст.29, 391, 405 Цивільного кодексу України , ст.ст. 9,156 та керуючись ст.ст.10, 58-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою відмовити.

Зустрічний позов задоволити. Зобовязати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 та неповнолітнім ОСОБА_5, ОСОБА_6 перешкод у користуванні квартирою №126 по вул. Коломийська, 19 у м.Львові.

Вселити ОСОБА_3 та неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 у квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 640 грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення.

Головуюча Бойко О. М.