№ 336/3861/17
пр. № 2/336/2082/2017
УХВАЛА

Іменем України

17 липня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, вказавши, що позивачеві належить на праві власності 1/2 частка будинку № 7 по вул. Тесленка у м. Запоріжжя, в якому зареєстрований та мешкає відповідач ОСОБА_2 по суті заявлених вимог просить усунути перешкоди у користуванні 1/2 часткою будинку № 7 по вул. Тесленка у м. Запоріжжя шляхом виселення ОСОБА_2

Вивчивши зміст позовної заяви, суд вважає, що позовна заява не відповідає вимогам чинного законодавства.

Так, статтею 119 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Натомість вищевказаним вимогам позовна заява відповідає не в повній мірі.

Так, позивачем не вказано з якого саме будинку вона просить виселити ОСОБА_2, адже виселення не можливе з частини житлового будинку, а лише з усього житлового приміщення, в прохальній частині позовної заяви вказано лише про виселення відповідача без вказівки звідки.

Крім того, позивач заявляє про виселення відповідача з будинку, не зазначаючи правових підстав для такого, оскільки вимог про позбавлення відповідача права користування житловим будинком не заявлено.

Так, в позовній заяві маються посилання лише на загальні статті ЦК України, які регулюють права власника майна.

Питання права особи користуватися чужим майном врегульовані главою 32 ЦК України.

Так, статті 401, 404 ЦК України вказують, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Також підстави для припинення права користування чужим майном визначені статтею 406 ЦК України, яка вказує, що сервітут припиняється у разі:

1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом;

2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут;

3) спливу строку, на який було встановлено сервітут;

4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту;

5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд;

6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут.

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом.

Натомість у позовній заяві позивач не вказує правових підстав для виселення відповідача без позбавлення його права користування нерухомим майном.

Крім того, відповідно до вказаного у позовній заяві та згідно доданим документам позивач є власником лише ? частки будинку. Водночас позивач не вказує, якій саме особі чи особам належить інша частка будинку та не вказує зазначену особу чи осіб в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору, хоча для того є очевидні підстави, передбачені ст. 35 ЦПРК України.

Також до позовної заяви не додано платіжного документу про сплату судового збору.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, залишається без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Для усунення недоліків позивачеві необхідно уточнити склад учасників цивільного провадження, зазначивши усіх зацікавлених осіб (співвласників або користувачів домоволодінням) в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору у разі, якщо такі особи не набудуть статусу позивачів; уточнити позовні вимоги, вказавши правову підставу для виселення відповідача та зазначивши з якого саме житлового приміщення (будинку) вона просить виселити відповідача; сплатити судовий збір в сумі 640 гривень за кожну вимогу немайнового характеру та надати суду оригінал платіжного документу на підтвердження сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення залишити без руху.

Надати позивачеві для усунення вищезазначених недоліків триденний строк з моменту отримання ухвали суду, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Надіслати копію ухвали позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк