Судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ МостовоїГ.І.
14 червня 2017 року м. Київ
щодо вирішення цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Одеська залізниця», Локомотивного депо станції Знам'янка Одеської залізниці, третя особа - управління Пенсійного фонду України у м. Знам'янці та Знам'янському районі Кіровоградської області, про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2016 року.
Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 05 вересня
2016 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Постановляючи ухвалу про скасування ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2016 року, колегія суддів, встановивши, що у судовому засіданні позивачу було вручено лише вступну та резолютивну частини рішення суду першої інстанції, а повний текст рішення суду, у якому роз'яснено, що апеляційна скарга може бути подана до апеляційного суду протягом десяти днів, вважала, що не зазначення початку перебігу строку на апеляційне оскарження у повному тексті рішення суду першої інстанції, безпідставно позбавляє ОСОБА_2конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду.
Однак з такими висновками колегії суддів погодитися не можна.
Як вбачається з матеріалів справи, 12 квітня 2016 року Знам'янським міськрайонним судом Кіровоградської області у даній справі ухвалено рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії.
ОСОБА_2 була присутня у судовому засіданні та того ж дня отримала вступну та резолютивну частини рішення суду першої інстанції (а.с. 111).
Як вбачається з резолютивної частини рішення суду першої інстанції, їй роз'яснено, що на рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів через суд першої інстанції (а.с. 112).
Згідно із ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Вважаю, що за змістом вищевказаної статті строк на апеляційне оскарження для особи, яка була присутня у судовому засіданні - ОСОБА_2, почався з дня проголошення рішення суду першої інстанції, а саме: 12 квітня 2016 року, та спливав 22 квітня 2016 року.
Однак, з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції ОСОБА_3 звернулася лише 10 травня 2016 року. При цьому, питання про поновлення строку на апеляційне оскарження остання не ставила (а.с.126, 127).
Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 03 червня 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику протягом тридцяти днів з моменту отримання копії даної ухвали звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження та вказати підстави його поновлення, а також роз'яснено, що у разі невиконання вимог ухвали у встановлений строк, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження (а.с. 130).
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 вказану ухвалу отримала 11 червня 2016 року (а.с. 132).
Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 294цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
Як вбачається із матеріалів справи, у наданий апеляційним судом строк на усунення недоліків, заявником не порушено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене, вважаю, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що звернувшись із апеляційною скаргою 10 травня 2016 року, заявник пропустив встановлений ч. 1 ст. 294 ЦПК України строк на апеляційне оскарження.
У зв'язку тим, що у наданий судом апеляційної інстанції строк заявник вимоги суду не виконав та не надав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для його поновлення, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 3 ст. 297 ЦПК України.
За таких обставин, вважаю, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена із додержанням норм процесуального права, а не зазначення у повному тексті рішення суду першої інстанції, визначеного законом початку перебігу строку на апеляційне оскарження, - не може бути підставою для її скасування.
Разом з тим, оскільки обставини, що стали підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження заявником не усунуто, то у разі передання справи до апеляційного суду вирішення питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, встановлених ст. 294 ЦПК України, на мою думку, є сумнівним.
Суддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ Мостова Г.І.