Справа № 744/542/17
Провадження № 2/744/231/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Гнипа О. І.,

при секретарі Бородіній В. В.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника третьої особи Верхулевської Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про надання дозволу на виїзд за межі України, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачем, ОСОБА_4, подана до суду позовна заява до відповідача, ОСОБА_5, згідно даних якої позивач просить надати дозвіл на виїзд за межі України дитині ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці міста Семенівка Чернігівської області, у супроводі матері ОСОБА_4 без згоди та супроводу батька ОСОБА_5 до Республіки Сербія з 15 серпня 2017 року по 15 червня 2020 року. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 у позові зазначила про те, що з 13 жовтня 2009 року позивач та відповідач знаходились у зареєстрованому шлюбі та мають доньку, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. 25 квітня 2012 року за рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області шлюб розірвано. Донька постійно проживала з позивачем. На цей час позивач проживає в Республіці Сербія, має сім'ю. З метою отримання дозволу для виїзду доньки до Республіки Сербія позивач звернулася до ОСОБА_5. Відповідач не заперечив проти надання такого дозволу, сказав, що надасть дозвіл, але тривалістю на два місяці. Така тривалість дозволу не відповідає інтересам дитини. Донька хоче проживати разом з позивачем, вона постійно просить батька надати дозвіл для виїзду за межі України, так як хоче навчатися у школі за кордоном. Дитина потребує постійного спілкування з позивачем. Крім того, позивач матеріально утримує доньку, піклується про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Після припинення фактичних сімейних стосунків донька з батьком майже не спілкувалась. Така поведінка відповідача шкодить інтересам дитини. Відповідач безпідставно не надає згоду на виїзд дитини за межі України.ОСОБА_5, заперечуючи проти виїзду доньки до Республіки Сербія, порушує права та свободи дитини та позивача, щодо вільного пересування.Враховуючи наведені обставини, позивач змушена звернутися до суду.

У судове засідання позивач ОСОБА_4 не з'явилася, направила в суд своїх представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Представники позивача за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримали повністю та пояснили про те, що вони впевнені у наявності підґрунтя для задоволення позову. На їх переконання позивач ОСОБА_4 у праві виїзду за кордон не обмежена.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, поважних причин своєї неявки суду не сповістив, письмової заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, за довіреністю Верхулевська Надія Василівна, у судовому засіданні висловила погляд про те, що в інтересах дитини позов необхідно задовольнити.

Допитана як свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні дала показання про те, що відповідач не приділяє належної уваги вихованню малолітньої ОСОБА_6, через що дитина часто засмучується.

Допитана як свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні дала показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_8.

Допитана як свідок малолітня ОСОБА_6 у судовому засіданні дала показання про те, що вона у деякій мірі не задоволена поведінкою відповідача, яким є її батько ОСОБА_5. Вона бажає виїхати до матері за кордон.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали цивільної справи, за наявних у справі даних та доказів вважає за необхідне вирішити позов за наступних установлених судом обставин.

У справі з'ясовано, що сторони мають спільну дитину, громадянку України за народженням ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якої у свідоцтві про народження записані як позивач, так і відповідач (а.с. 5).

Більш того, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, який за рішенням суду від 25 квітня 2012 року розірвано (а.с. 6).

Позивач на цей час мешкає у Республіці Сербія і надала суду копію певного не посвідченого та не перекладеного українською мовою документа цієї республіки щодо нібито перебування її у шлюбі з громадянином Республіки Сербія ОСОБА_10 (а.с. 10).

Дитина сторін зараз знаходиться в Україні і прагне виїхати до матері ОСОБА_4 за кордон до Республіки Сербія, що підтверджується вказаними вище показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, а також самої малолітньої ОСОБА_6. Натомість у справі не має даних та доказів про те, що відповідач ОСОБА_5 позбавлений батьківських прав стосовно згаданої дитини чи погоджується надати дозвіл на виїзд дитини ОСОБА_6 за кордон згідно вимог, викладених у позові (а.с. 2-3).

За таких обставин суд убачає за потрібне позов задовольнити повністю з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Ст. 152 Сімейного кодексу України передбачене гарантоване право дитини на належне батьківське виховання.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України).

Зі змісту позову та показань допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 видно, що відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною ОСОБА_6 не приймає. В той же час, позивач ОСОБА_4 має бажання та можливість забезпечити доньці проживання за межами України разом з позивачем з метою покращення за участі матері фізичного, духовного та морального розвитку дитини.

Однак, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння з відповідачем, позивач позбавлена можливості забезпечити виїзд малолітньої дитини ОСОБА_6 за кордон у передбаченому чинним законодавством порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Зважаючи на викладене, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходить з того, що відповідач не є позбавленим батьківських прав відносно його дитини, а тому він має право на здійснення своїх батьківських прав та виконання своїх батьківських обов'язків.

Однак, суд зважує на те, що позбавлення можливості дитини виїхати за кордон порушує її законні права та інтереси обумовлені, зокрема, ст. 33 Конституції України, яка визначає для громадян України вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, та ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», згідно якої громадянин України має право виїхати з України і не може бути беззаконно обмежений у праві на виїзд з України.

Окрім того, суд вважає, що виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду останньої та добре позначиться на її фізичному й інтелектуальному розвитку як особистості, не порушить прав відповідача як батька дитини і не позбавить останнього можливості брати участь у вихованні доньки, відповідатиме волі й бажанню дитини.

Спираючись на сутність правил, закладених у норми 88 Цивільного процесуального кодексу України, при повному задоволенні позову, з відповідача на користь позивача за рішенням слід стягнути оплачену позивачем при подачі позову суду суму судового збору у повному обсязі у розмірі 640 гривень (квитанція на а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про надання дозволу на виїзд за межі України, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, - задовольнити повністю.

Надати дозвіл на виїзд за межі України малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці міста Семенівка Чернігівської області, у супроводі матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, до Республіки Сербія у період часу з 15 серпня 2017 року по 15 червня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутні), на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), оплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Семенівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. І. Гнип