Справа № 127/3848/17
Провадження № 2/127/2353/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Ан О.В.,

при секретареві Ковтун А.В.,

за участю представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних та індексу інфляції за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та індексу інфляції за договором позики. Позовні вимоги мотивовано тим, що 28 жовтня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області було винесено рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних та індексу інфляції за договором позики задоволено частково. 20 листопада 2015 року, до Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції надійшов виконавчий лист №127/20234/15-ц виданого Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 613683,42 грн.13 жовтня 2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області було винесено рішення, по справі №127/16994/16-ц яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних та індексу інфляції за договором позики, задоволено. На сьогоднішній день борг позивачу не повернутий. Таким чином, станом на 17.02.2017 року у відповідача виникла заборгованість за договором позики від 26.05.2015 року зі сплати трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 6216,07 грн. та індексу інфляції 39898,70грн. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму трьох відсотків річних від простроченої суми, яка складає 6216,07 грн. та індекс інфляції від простроченої суми у розмірі 39898,70грн., а також понесені судові витрати.

В судове засідання позивач не з'явився, надіславши на адресу суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Представник відповідача, заперечував проти задоволення позову, просив винести рішення яким відмовити в стягненні заборгованості за договором позики, мотивуючи тим, що договір позики укладався в долоровому еквіваленті тому підситав для стягненн інфляційних немає.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено докази:

-Копія рішення суду від 28.10.2015 року ( на 5 а.с. ), згідно якого позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних та індексу інфляції за договором позики задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за договором позики від 26.05.2015 року 595 гр-н з адоговором позики, 2901 гр0-н 61 коп. - 3% річних та 9034 гр-ні .14 коп. - інфляційних. В мотивуальній частині рішення зазначено , що згідно договору позики, ОСОБА_2 позичив ОСОБА_3 30000 доларів США ; .;

-Копія заочного рішення суду від 13.10.2016 року ( на 6-7 а.с. ), згідно якого позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних та індексу інфляції за договором позики, задоволено: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за просрочення виконання грошового зобов"язання - 13851 гр-н. 3% річних та 45853 гр-ні 56 коп. інфляційних за період з 28.10.29015 по день винесення рішення;

- відомості про індекс інфляції ( на 23 а.с. );

-Копія ухвали суду від 06.06.2017 року ( на 72 а.с. ), згідно якої заочне рішення по цивільній справі №127/16994/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних та індексу інфляції за договором позики, переглянуте, справа призначена досудового розгляду;

-Відомості про відрахування ( на 73 а.с. ), відповідно до яких залишок боргу ОСОБА_3 становить 672699,06 грн;

-Копія довідка Центрального ВДВС м. Вінниці. ГТУЮ у Вінницькій області ( на 74 а.с. ), відповідно до якої розмір перерахованих ОСОБА_2 сум за період з 01.08.2016 року по 17.02.2017 становить 658,02 грн;

Суд приймає вказані докази, та вважає їх належними та допустимими.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2015 року встановлено обставини, які відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України не потребують повторного доведення, а саме, що ОСОБА_3 прозхичила у ОСОБА_2 30000 доларів США на строк до 12.06.2015 року, свої зобов"язання виконала лише частково та борг на час розгляд справи становив 26050 доларів США. При винесенні рішення суд застосував показник еквіваленту гривні за офіційним курсом НБУ станом на 28.10.2015 року та стягнув з ОСОБА_3 595503 гр-ні 03 коп. гр-н основного боргу, 2901 гр-н 3% річних та 9034 гр-ні 14 коп. інфляційних.

Вищевказане рішення виконано частково, згідно довідки Центрального відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій обл. на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 стягнуто 658гр-н 02 коп. в жовтні - грудні 2016 року.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно ст. 1 Закон України " про індексацію грошових доходів населення, - індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

На разі з моменту винесення рішення відбулось знецінення грошових коштів - гривні, як зазначено в інформаційній довідці ( на а.с. 23)

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом частини третьої статті 1049 ЦК України не припиняє обовязку позичальника сплати суму передбачену статтею 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Суд також приймає до уваги ст. 22 ЦК України, згідно якої особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права , має право на його відщшкодування. Згідно ст. 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ) від 17.07.97 ) , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже право позивача порушено та підлягає захисту в тому числі що о стягненню збитків завданих несвоєчасним виконанням обов"язків по поверненню позики.

При цьому суд віжддхиляє осилання предстаника відповідача про відсутність інфляції, оскільки борг було наданов доларах США, оскільки стягнення боргу відбулоось у національній валюті - гривні.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

Аналогічні положення містить й правовій позиції Верховного Суду України від 2 вересня 2015 року, висловленій в постанові №6-369цс15.

Також, суд звертає увагу на те, що розрахунки суми трьох відсотків річних та індексу інфляції від простроченої суми, зроблені позивачем, вірні та відповідають вимогам законодавства.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних та індексу інфляції за договором позики знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 640,00 грн. витрат на оплату судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 631, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 212-215, 225-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних та індексу інфляції за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму трьох відсотків річних від простроченої суми, яка складає 6216,07 грн.( шість тисяч двісті шістнадцять гривень 07 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 індекс інфляції від простроченої суми у розмірі 39898,70 ( тридцять девять тисяч вісімсот девяносто вісім гривень 70 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 640,00 грн. ( шістсот сорок гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення через Вінницький міський суду Вінницької області.

Суддя: