Справа № 322/459/16
Провадження № 6/316/72/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді: Капустинського М.В.,

секретаря судового засідання: Демешко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодарі подання головного державного виконавця Енергодарського міського відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, стягувач: ОСОБА_2, боржник: ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу,-

ВСТАНОВИВ:

До Енергодарського міського суду Запорізької області 29.06.2017 року звернувся головний державний виконавець Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 з поданням в якому зазначає, що на примусовому виконанні в Енергодарському міському відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Боржник ОСОБА_3 рішення суду не виконує та аліменти не сплачує. Згідно інформації наданої на запити, майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє. Боржник до відділу державної виконавчої служби не зявляється, від виконання зобовязань ухиляється.

Просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, без вилучення паспортного документу, до виконання ним зобовязань покладених виконавчим листом.

В судове засідання сторони не зявились, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надали.

На адресу суду повернувся поштовий конверт, який надсилався судом рекомендованою поштовою кореспонденцією на імя відповідача за адресою зазначеною у поданні з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Місце роботи боржника суду не відомо, заяв про зміну місця проживання від боржника до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться.

На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з неявкою всіх сторін по справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків:

Судом встановлено, що Новомиколаївським районним судом Запорізької області по справі №322/459/16 на підставі рішення суду від 23.06.2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 щодо участі у вихованні дітей, 13.07.2016 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, 04.09.2009 року та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.04.2016 року та до досягнення повноліття дітей (а.с.8); 08.08.2016 року провадження за виконавчим листом було відкрито (а.с.7); Заборгованість у боржника по аліментам за виконавчим листом, станом на 12.04.2017 рік становить 36960 грн. 86 коп. (а.с.2); Боржнику надсилалась вимога щодо виконання зобовязань (а.с.2-зворот, 6-зворот); Згідно повідомлення з Державної міграційної служби, боржник є громадянином України (а.с.3-зворот).

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Згідно ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Питання виконання судових рішень неодноразово було предметом розгляду Європейського Суду з прав людини. Зокрема, у Рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» зазначений Суд наголосив: «... пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ до суду, тобто право подати позов щодо цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б примарним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби ст.6 Конвенції, детально описуючи процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити ст. 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадже6ння», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, під час здійснення виконавчого провадження, державний виконавець має право звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

В узагальненні судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 р. «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», зазначено, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК. На підставі цієї статті вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується в порядку, встановленому ЦПК, щодо боржників у виконавчому провадженні за будь-якими виконавчими документами, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження», примусове виконання яких здійснюється державною виконавчою службою.

Також, зазначено: оскільки інші процесуальні кодекси не містять норм щодо процесуального порядку обмеження права боржника на виїзд за межі України, ст. 377-1 ЦПК є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства, та рішень інших органів (посадових осіб)

Відповідно до ч.1 ст.377-1 Цивільного процесуального кодексу України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Згідно п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

При цьому, вирішуючи питання щодо тимчасового обмеження, суд враховує, що під поняттям «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В матеріалах справи відсутні докази які б свідчили про те, що боржник вчиняє будь-які дії, направлені на виконання судового рішення. В підтвердження ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду свідчить також той факт, що ухвалою суду, яка набрала законної сили, боржника оголошено у розшук.

Враховуючи все вищевикладене, суд, з метою повного та своєчасного забезпечення виконання за виконавчим листом №322/459/16 виданого Новомиколаївським районним судом Запорізької області на підставі рішення суду від 23.06.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 щодо участі у вихованні дітей, 13.07.2016 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, 04.09.2009 року та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.04.2016 року та до досягнення повноліття дітей, згідно відкритого виконавчого провадження №51866478 та для запобігання подальшого ухилення боржника від його виконання, вважає необхідним задовольнити подання про тимчасово обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника: ОСОБА_3 до моменту фактичного виконання рішення.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», ст.ст. 8, 11, 14, 197, 208, 210, 292, 293, 294, 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця Енергодарського міського відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, стягувач: ОСОБА_2, боржник: ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, місце народження: м.Енергодар Запорізька область, РНОКПП: НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, до моменту фактичного виконання ним зобовязань за виконавчим листом №322/459/16 виданого 13.07.2016 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області на підставі рішення від 23.06.2016 року по справі № 322/459/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 щодо участі у вихованні дітей, 13.07.2016 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, 04.09.2009 року та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.04.2016 року та до досягнення повноліття дітей.

Копію ухвали направити до Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - для виконання.

Копію ухвали направити до відому боржнику та стягувачу.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом пяти днів з дня її проголошення через Енергодарський міський суд Запорізької області до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, в разі подачі скарги, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Оскарження ухвали щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не перешкоджає подальшому здійсненню виконавчого провадження.

Суддя М. В. Капустинський