РІШЕННЯ

іменем України

05 липня 2017 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Андрущенка О.Ю., за участю секретаря судового засідання Гончарук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.11.2010 року в сумі 13093 грн. 64 коп., яка складається з наступного: 1762 грн. 39 коп. заборгованість за кредитом; 7531 грн. 55 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 599 грн. 70 коп. штраф (процентна складова). Також, просив стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп..

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.11.2010 року ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 ОСОБА_3 та Правил надання банківських послуг.

Сторони погодили можливість зміни кредитного ліміту за рішенням Банку в односторонньому порядку.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачкою та Банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Пунктом 1.1.3.2.3. ОСОБА_3 та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни ОСОБА_2 та інших невідємних частин Договору.

Відповідачка не виконує взяті на себе зобовязання, у звязку з чим, станом на 30.04.2017 року має заборгованість в розмірі 13093 грн. 64 коп..

Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.11.2010 року ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_2 змінила прізвище на «Сізова», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 089775, виданого Молочанським міськвиконкомом Токмацького району Запорізької області 22.10.2010 року, актовий запис 15, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЖС № 094969, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Токмацькому району реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області 03.05.2013 року, актовий запис 06.

Свої зобовязання щодо погашення заборгованості відповідачка належним чином не виконала та станом на 30.04.2017 року допустила заборгованість в сумі 13093 грн. 64 коп., яка складається з наступного: 1762 грн. 39 коп. заборгованість за кредитом; 7531 грн. 55 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 599 грн. 70 коп. штраф (процентна складова).

Відповідачка подала клопотання про застосування наслідків пропуску позивачем позовної давності.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Так, пунктом 1.1.7.31 Витягу з ОСОБА_3 та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, встановлено позовну давність в 50 років щодо повернення кредиту, процентів, винагороди та неустойки пені і штрафів, витрати.

В анкеті-заяві від 05.11.2010 року відсутні будь-які відомості про погодження між сторонами збільшення строку позовної давності.

ОСОБА_3 та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача.

До того ж, представником відповідача не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці ОСОБА_3 розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що ОСОБА_3 містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі ОСОБА_3, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

За таких обставин, не можна вважати, що вказані вище ОСОБА_3 є складовою кредитного договору від 05.11.201 року.

Аналогічна правова позиція закріплена в постанові Верховного суду України від 11.03.2015 року № 6-16цс15.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до розрахунку заборгованості відповідачкою здійснено останній платіж 25.07.2012 року, а з позовною заявою позивач звернувся лише 26.05.2017 року.

Таким чином, враховуючи клопотання відповідача та обставини, викладені вище, суд приходить до висновку про пропуск позивачем строку позовної давності.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 64, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.11.2010 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя