Справа № 199/3529/17
УХВАЛА

14.07.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Борулько М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради, про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15.06.2017 року, ухваленим по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради, про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, позов був задоволений та суд вирішив надати ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1) дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України до досягнення дитиною 16-ти років до 26.08.2021 року, з оформленням виїзних документів для проживання в Швейцарській Конфедерації в зоні Європейського союзу, без згоди батька ОСОБА_1; стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 до ОСОБА_4 640,00 гривень витрат по сплаті судового збору.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення посилаючись на те, що відповідач не з'явився у судове засідання з поважних причин, у зв'язку з неотриманням судової повістки, тому він був позбавлений можливості надати свої доводи та міркування з приводу предмету спору. Окрім цього представник зазначила, що відповідач 21.08.2012 року та 04.07.2013 року надавав нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за кордон до Швейцарії, на термін по 04.07.2016 року, в супроводі матері ОСОБА_3 до ОСОБА_4. Влітку 2014 року позивачка також привозила дитину до м.Дніпропетровська і батько мав можливість спілкуватися з сином, вони разом проводили час та дозвілля, відповідач виконував свої батьківські обов'язки.

Тільки з 2015 року стосунки між позивачкою та відповідачем погіршилися, дитина за ініціативою матері постійно перебуває за кордоном, вона фактично обмежила спілкування батька із сином.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.10.2016 року позивачці ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Апеляційного суду від 14.06.2017 року дане рішення залишене без змін.

Представник відповідача зазначає, що відповідач був ініціатором спілкування із сином через соціальні мережі Інтернет та сплати коштів на утримання сина, однак позивачка відмовила у наданні банківського рахунку та можливості спілкування з сином. Відповідач має намір в подальшому спілкуватися з неповнолітнім сином, який на теперішній час незаконно перебуває за межами України, що перешкоджає батькові виконувати свої батьківські обов'язки. Крім того, дозвіл на виїзд до досягнення дитиною 16-ти років не є тимчасовим та порушує права батька.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 не з'явилася, надала заяву, в якій просила заяву про перегляд заочного рішення задовольнити та розглянути у її відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила заяву про перегляд заочного рішення залишити без задоволення та розглянути у її відсутності.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради ОСОБА_7 у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив постановити судове рішення з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 231 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Згідно зі ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача повідомлялася про день та час слухання справи у встановленому законом порядку та двічі, в судове засідання 12.06.2017 року та 15.06.2017 року не з'явилася, надала заяви про їх відкладання, причини неявки суд не визнав поважними.

Окрім цього, суд вважає зазначити, що всі обґрунтування заяви зводяться лише до незгоди з постановленим заочним рішенням в частині надання дозволу позивачці ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України до досягнення дитиною 16-ти років до 26.08.2021 року, з оформленням виїзних документів для проживання в Швейцарській Конфедерації в зоні Європейського союзу, без згоди батька ОСОБА_1.

Належних та допустимих доказів того, що батько має намір надати добровільно нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за кордон до Швейцарії, суду не надано.

Навпаки, в заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 вказує на те, що відповідач 21.08.2012 року та 04.07.2013 року надавав нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за кордон до Швейцарії, на термін по 04.07.2016 року, в супроводі матері ОСОБА_3 до ОСОБА_4. Влітку 2014 року позивачка також привозила дитину до м.Дніпропетровська і батько мав можливість спілкуватися із сином, вони разом проводили час та дозвілля, відповідач виконував свої батьківські обов'язки. Вказане підтверджує висновки суду в частині домовленості сторін про визначення місця проживання дитини разом з матір'ю у Швейцарській Конфедерації.

Представник відповідача вказує на те, що тільки з 2015 року стосунки між позивачкою та відповідачем погіршилися, дитина за ініціативою матері постійно перебуває за кордоном, вона фактично обмежила спілкування батька з сином.

Вказане підтверджує висновки суду про те, що відповідач у добровільному порядку не надає згоду на виїзд дитини за кордон, де у неповнолітнього ОСОБА_5, який проживає з матір'ю в іншій країні тривалий час, на теперішній час склався певний життєвий устрій, він отримує освіту та має коло спілкування саме за місцем теперішнього проживання у Швейцарській Конфедерації, у зв'язку з чим слід надати дитині можливість отримати освіту та надалі проживати у звичних для нього умовах.

Відповідач не спростовує ту обставину, що він не сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_5, внаслідок чого за період з 2008 року по 2017 рік утворилась заборгованість по сплаті аліментів у сумі 58800,00 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості державного виконавця від 16.05.2017 року №486. Доказів відкриття рахунку у м.Дніпрі на імя сина чи перерахування коштів (аліментів) на депозитний рахунок державної виконавчої служби, що свідчило б про намір та бажання виконувати батьківські обов'язки в частині надання матеріальної допомоги на утримання сина, відповідач також не надав.

На підставі ухвали АНД районного суду від 09.04.2015 року №199/2130/15 ОСОБА_1 оголошено у розшуку за злісне ухилення від сплати аліментів, оскільки відповідач за місцем реєстрації не проживає, його місце перебування невідоме. Дана ухвала відповідачем також не оскаржувалася.

Не спростовується ОСОБА_1 і та обставина, вказана в позовній заяві ОСОБА_3 до ОСОБА_4, що відповідач тривалий час проживає в іншій країні Ізраїлі, тому суд вважає безпідставними його посилання на те, що позивачка фактично обмежила спілкування батька із сином, оскільки він сам не проживає в Україні за місцем своєї реєстрації і у разі ненадання дитині дозволу на виїзд, неповнолітній ОСОБА_5 фактично буде змушений змінити звичний для нього життєвий устрій та проживання у відсутності обох батьків.

Суд вважає, що постановлене судом заочне рішення жодним чином не порушує право відповідача на спілкування з неповнолітнім сином, виконання батьківських обов'язків у частині матеріального утримання та спілкування.

Окрім цього, суд вважає, що докази, на які посилається представник відповідача, не мають суттєвого значення для правильного вирішення справи, у зв'язку з чим суд вважає заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Залишити без задоволення заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради, про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.

Суддя: