Провадження № 6/522/407/17
УХВАЛА

12 липня 2017 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Домусчі Л.В..

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства „ПроКредитбанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області 19.06.2017 року звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ «ПроКредит Банк» в сумі 1 361 328, 09 гривень.

В обґрунтування зазначив, що Приморським районним судом м. Одеси 17.12.2010 року винесено рішення, залишене без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 12.06.2012 року, яким позовні вимоги ПАТ «ПроКредит банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було задоволено у повному обсязі. 17.02.2015 року до відділу ДВС на виконання надійшли листи №2-10557/10 про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь банку заборгованості. У відповідь на запит адвоката ОСОБА_3, яка діє в інтересах банку, від 14.12.2016 року, державним виконавцем встановлено, що виконавчі провадження в Роздільнянському міжрайонному відділі ДВС ГТУЮ в Одеській області відсутнє, 17.02.2015 року виконавчі листи були передані для виконання державному виконавцеві, який на даний час не працює. Виконавчий лист у відділі ДВС не знайдено.

Представник ПАТ «ПроКредит Банк» у судовому засіданні подану державним виконавцем заяву підтримав та просив задовольнити. Надав до суду письмові пояснення, згідно яких зазначив, що 16.01.2015 року представником ПАТ «ПроКредит Банк» до відділу ДВС Роздільнянського МРУЮ в Одеській області було подано заяву про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь банку заборгованості у сумі 1 361 328, 09 грн.. ОСОБА_4 ДВС ГТУЮ в Одеській області від 04.05.2017 року №09.2511 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_3, яка діє в інтересах банку, повідомлено, що згідно журналів вхідної кореспонденції Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області встановлено, що виконавчий лист №2-10557/10, виданий судом 07.09.2012 року, про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь банку, 17.02.2015 року було передано для виконання державному виконавцю відділу ОСОБА_5. Перевіркою даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що відомості щодо вищевказаного рішення суду до реєстрів не вносились. У журналі вихідної кореспонденції відділу наявний запис від 26.02.2-15 року про направлення виконавчого документу стягувачеві, однак жодного підтвердження такого направлення немає. Також до банку не надходило постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження. З огляду на що вважає, що оригінал виконавчого листа був втрачений при пересиланні з Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області до ПАТ «ПроКредит Банк», з урахування чого просив задовольнити заяву.

Інші сторони до суду не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. У судове засідання представник Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області не зявився, надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 370 ЦПК України, неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката.

Судом встановлено, що на розгляді у Приморському районному суді м. Одеси перебувала справа № 2-10557/10 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства „ ПроКредит банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Приморським районним судом м. Одеси 17.12.2010 року винесено рішення, залишене без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 12.06.2012 року, яким позовні вимоги ПАТ «ПроКредит банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було задоволено у повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит банк» 1 360 418 гривень 09 копійок, що еквівалентно по курсу НБУ 95 508,23 дол. США, в рахунок погашення заборгованості по рамковій угоді № 792 від 20.12.2007року (т.1, а.с.83-84).

На підставі вищевказаного рішення, 10.09.2012 року судом видано представнику позивача виконавчі листі, про що свідчить підпис останнього від 17.09.2012 року (т.1, а.с.193).

16.01.2015 року представником ПАТ «ПроКредитБнак» до відділу ДВС Роздільнянського МРУЮ Одеської області було подано заяву про відкриття виконавчого провадження стосовно стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_2.

У відповідь на запит адвоката ОСОБА_3, яка діє в інтересах банку, листом від 23.12.2016 року державний виконавець повідомив, що виконавче провадження в Роздільнянському міжрайонному відділі ДВС ГТУЮ в Одеській області відсутнє, у звязку з чим було подану до суду заяву про видачу дублікату виконавчого листа.

У відповідності до ч.1 ст. 370 ЦПК України, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Суд, який видав виконавчий лист про стягнення аліментів, має право за поданням державного виконавця у разі встановлення кількох місць роботи чи отримання доходів боржника видати дублікат виконавчого листа.

Таким чином, зі змісту вказаної статті вбачається, що підставами для видачі дубліката виконавчого листа чи судового наказу є: втрата виконавчого листа чи судового наказу; встановлення кількох місць роботи чи отримання доходів боржника у разі стягнення аліментів.

Тобто, законодавцем чітко передбачено обставини, за яких суд має право видати дублікат виконавчого листа.

ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв'язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов'язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Відповідно до встановленого в цивільному судочинстві принципу змагальності сторін, закріпленого в ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу. Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що предметом доказування у даному випадку є факт втрати виконавчого листа.

Звертаючись до з відповідною заявою, державний виконавець посилався на втрату зазначеного виконавчого листа, вказуючи, що виконавчий лист був переданий на виконання державному виконавцю, який на даний час не працює. За даними реєстру ЄДРВП виконавче провадження не відкривалося, виконавчий лист у відділі ДВС не знайдено.

При цьому суд враховує, що з аналогічною заявою та за тих же обставин державний виконавець звертався до суду 22 грудня 2016 року та ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.02.2017 року у задоволенні заяви державного виконавця про видачу дублікату виконавчого листа про стягнення коштів з боржника ОСОБА_7 по цивільній справі № 2-10557/10 було відмовлено.

Ухвала суду 1-ї інстанції від 01.02.2017 року була оскаржена ПАТ «ПроКредитбанк» до апеляційного суду Одеської області, яким 23.03.2017 року постановлено ухвалу та у задоволенні апеляційної скарги банку відмовлено ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01.02.2017 року залишено без змін (т.2, а.с.190-191).

При цьому, апеляційним судом Одеської області встановлено, що заява про примусове стягнення боргу від стягувача до державної виконавчої служби не надходила, а тому у державного виконавця не було жодних підстав вважати, що стосовно боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ухвалювалось судове рішення про примусове стягнення з них боргу, та що виконавчий лист з цього приводу видавався судом першої інстанції, який ухвалив рішення, і за яких обставин та у який час виконавчий лист був утрачений і чи був він утрачений взагалі.

Крім того, згідно пояснень представника стягувача, наданих у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, приводом для звернення у державну виконавчу службу 17 лютого 2015 року про примусове виконання судового рішення від 17 грудня 2010 року про стягнення боргу з ОСОБА_1, ОСОБА_2 стало виявлення у документах банку оригіналу даного виконавчого листа, а отже оригінал виконавчого листа не був утрачений і підстав для видачі дублікату немає.

З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області про видачу дублікату виконавчого листа про стягнення коштів з боржника ОСОБА_7.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 208-210, 218, 370, ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області про видачу дублікату виконавчого листа про стягнення коштів з боржника ОСОБА_1 по цивільній справі № 2-10557/10 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя Домусчі Л.В.

12.07.2017