РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/7567/16-ц

Провадження № 2/643/582/17

29.06.2017 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Майстренко О.М., при секретарі - Шабатько Л.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-тя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про передачу дитини для проживання разом з батьком -

Встановив :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відносно відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 29.08.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З 2013 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, сторони мешкають окремо, позивачка разом з сином проживають за адресою: АДРЕСА_3

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.04.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Батько не піклується про стан здоров*я дитини, його фізичний та духовний розвиток, вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги на його утримання не надає. У зв'язку з чим позивачка звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити, справу розглядати за їх відсутністю.

Відповідач позов не визнав та звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до відповідача про передачу дитини для проживання разом з батьком. В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилався на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від шлюбу подружжя має малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. 28.04.2014 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу дитина мешкає разом з матір'ю, між сторонами склався порядок спілкування батька з дитиною , однак з вересня 2014 року відповідачка перешкоджає вільному спілкуванню з дитиною, що примусило позивача звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, про визначення способу участі батька у вихованні дитини. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково та усунено йому перешкоди у спілкуванні з сином, визначено спосіб його участі у вихованні сина, зобов'язано ОСОБА_2, не перешкоджати ОСОБА_2 у спілкуванні з сином та брати участь у його вихованні. За вказаним рішенням суду відкритті виконавчі провадження, однак позивачка ухиляється від виконання рішення суду, негативно настроює сина проти батька, здійснює психологічний тиск на дитину. ОСОБА_2 посилається на те, що він матеріально забезпечений, має всі необхідні житлові умови для проживання разом з сином, у зв'язку з чим просить суд передати сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 для проживання разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4

Позивачка та її представник заперечували проти зустрічної позовної заяви, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 постійно уникав виконання своїх батьківських обов'язків, відповідачем ОСОБА_2 безпідставно вказується на те, що позивачкою не виконується рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2014 про усунення перешкоди у спілкуванні з сином, оскільки надані позивачкою акти про невиконання відповідачем рішення суду спростовують його доводи. Посилання ОСОБА_2 на те, що він матеріально забезпечує дитину не підтверджено доказами, а надані ним копії квитанцій та чеків датовані періодом знаходження даної цивільної справи в провадженні суду. Позивачка вважає, що зустрічні вимоги відповідача не є доведеними та спростовуються доказами наданими нею в судовому засіданні.

Представник 3-ї особи - Служба у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності представника органу опіки та піклування, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підтримали та просили задовольнити, проти позову ОСОБА_2 заперечувала та просила відмовити в задоволенні позову, рішення по справі прийняти з урахуванням висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради.

Суд, вислухав сторони, дослідив матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим, а тому задовольняє його, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-тя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про передачу дитини для проживання разом з батьком вважає за доцільне відмовити з наступних підстав.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, 29.08..2009 року вказане подружжя зареєструвало шлюб, відповідно свідоцтва про шлюб, виданого Вілліом РАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1544. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, виданого 10.06.2015 року Відділом державної РАЦС Солом'янського районного управління юстиції, актовий запис № 2633.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.04.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Мати дитини 12.03.2016 уклала шлюб з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції.

ОСОБА_6 проживає разом із матір'ю та чоловіком матері за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2014 визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та участі у вихованні малолітнього сина, встановлено такий порядок: перша та третя субота місяця з 10:00 до 13:00; друга та четверта неділя місяця з 15:00 до 18:00; кожний вівторок та п'ятниця місяця з 18:00 до 20:00 у вигляді особистих побачень із дотриманням на протязі одного року присутності матері дитини.

Згідно з інформацією адміністрації Харківського приватного дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Солнишко» Харківської області, батьки дитини постійно дбають про фізичне здоров'я, психічний стан дитини, створюють належні умови для розвитку і навчання ОСОБА_6, сприяють здобуттю освіти у дошкільному закладі. Своєчасно повідомляють про можливість відсутності ОСОБА_6 або його хворобу, не допускають пропусків занять без поважних причин. До дитячого садка ОСОБА_6 приводить та забирає мати та її чоловік. На дитячих святах та відкритих заходах присутні обидва батьки - мати та батько. За результатами діагностики можна зробити висновки, що для ОСОБА_6 характерна достатня емоційна близькість по відношенню до обох батьків, як до матері, так і до батька. За спостереженням педагогів було виявлено, що дитина відчуває себе в родині (з матір'ю та її чоловіком комфортно, ставлення до чоловіка матері відкрите, позитивне). Усі суперечливі питання мати та батько вирішують спільно з адміністрацією закладу.

Згідно відповіді головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №7» від 13.05.2016, дитина - ОСОБА_4 спостерігається в поліклініці від народження. За час спостереження на профілактичні огляди дитину супроводжувала мати. При відвідуванні на дому дільничним лікарем з дитиною, також, знаходилась мати, рекомендації лікарів виконувались. Батько дитини - ОСОБА_2, звертався до поліклініки з письмовою заявою з приводу стану здоров'я сина 17.10.2014 року.

Із відповіді ФО-П «ОСОБА_12» від 25.05.2016 вбачається, що малолітній ОСОБА_4 відвідує індивідуальні тренування в басейні фітнес-центру «Місто SPA&Fitness» з 26.02.2016. Оплачує індивідуальні тренування та приводить на заняття дитину виключно його мати. Дитина забезпечена всім необхідним для проведення тренувань.

За даними Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 03.06.2016 інформації, що міститься в архівній та оперативній базах даних, щодо приймання та пересилання поштових переказів від ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_5 на ім'я ОСОБА_13, за період з 01.11.2014 по 31.05.2016 не виявлено, на зберігання у зв'язку з невиплатою не надходили.

Відповідно довідки Адміністрації Московського району Харківської міської ради від 06.10.2016, місце проживання батька дитини - ОСОБА_2, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_6.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що позивачка ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, спростовуються відповідними актами за період 02.01.2015 року по 18.06.2016 року про невиконання відповідачем рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2014 року, його неявки до сина для спілкування у дні та години, встановлені судовим рішенням.

Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позивачем надано докази у спосіб та в порядку передбаченому законом, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина.

На обсяг батьківських прав та обов'язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини.

Дослідивши матеріали справи з письмовими доказами, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 обґрунтований, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що дитина проживає постійно разом з матір'ю в повній родині, чоловік матері - ОСОБА_8 має наміри та бажання всиновити дитину, фактично виконує батьківські обов'язки по відношенню до дитини, піклується про його фізичний та духовний розвиток та обставин, за яких дитина могла би бути розлучена з матір'ю судом не встановлено.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав

Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про передачу дитини для проживання разом з батьком задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.91 р., держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до принципу 7 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність покладена перш за все на батьків.

Відповідно до принципу 6 цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч.1 ст.161 цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім,ю роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини,позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до вимог цього Закону, Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради розглянуто питання щодо передачі малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, для проживання разом з батьком - ОСОБА_2

Під час розгляду та вивчення наданих документів встановлено, що на виконання протокольного доручення Комісії від 11.10.2016 проведено психологічне тестування малолітнього ОСОБА_4 з метою з'ясування його емоційного відношення до батьків. За результатами діагностування встановлено: у відносинах з матір'ю дитина відчуває позитивні емоції, стійку психологічну прихильність, активність. У відношеннях з біологічним батьком відчуває сильний стан стресу, пригніченість. В ходе діагностичної бесіди, при знайомстві з психологом називає себе ІНФОРМАЦІЯ_5 (за прізвищем вітчима), що свідчить на ідентифікацію дитини з ним, розповідає, що із дитсадочка його забирає вітчим ОСОБА_8, а біологічний батько ОСОБА_10 ніколи не приходив. Рекомендовано: на момент проведення діагностування ОСОБА_9 знаходиться в нестабільному емоційному стані. Для подальшої соціалізації дитини необхідно виключення психотравмуючої ситуації, що виникла, та її максимально швидкого вирішення. По відношенню до біологічного батька дитина відчуває страх, його образ викликає у дитини стрес, пригніченість та сильний психоемоційний дискомфорт. Зміна моделі сім'ї та звичних соціальних ролей батьків в даний час можуть стати психотравмуючою ситуацією для ОСОБА_9 та привести його до стану емоційного зриву.

На виконання доручення Комісії від 01.11.2016 спеціалістами служби у справах дітей Московського району Управління проведено співбесіду з батьками дитини щодо можливості укладення мирової угоди. В ході співбесіди чоловік матері - ОСОБА_5, підтвердив своє бажання усиновити дитину. Мати дитини - ОСОБА_1, запропонувала ОСОБА_2 узгодити порядок та спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та побаченнях із малолітнім ОСОБА_4 в обмін на надання згоди на усиновлення дитини. Батько дитини - ОСОБА_2, від наданої пропозиції відмовився та надав письмові пропозиції щодо своєї участі у вихованні та утриманні дитини, що по їх суті є, визначеними законодавством обов'язками батьків з виховання та утримання дитини.

З питання доцільності передачі дитини для проживання з батьком Управлінням не виявлено виключних обставин, за яких дитина могла би бути розлучена з матір'ю.

У зв'язку з чим, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування вважає за недоцільне передати малолітню дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, для проживання разом з батьком - ОСОБА_2

Даних, які свідчили б про недостатню обґрунтованість висновків органів опіки та піклування та/або їх суперечливість інтересам дитини, матеріали справи не місять.

Відповідно до ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

Згідно зі ч. 2 ст. 171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав.

Частиною першою статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статі 6 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей, чітко закріплено обов'язок судового органу здійснювати все можливе для забезпечення права дитини приділити належну увагу думкам висловленим дитиною. Так відповідно до ст. 6, якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння судовий орган:упевнюється в тому, що дитина отримала всю відповідну інформацію;у відповідних випадках консультує особисто дитину (у разі необхідності - приватно) сам або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий дитині спосіб, якщо це явно не суперечить найвищим інтересам дитини;надає можливість дитині висловлювати її думки;приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною.

Суд, не приймає до уваги доводи ОСОБА_2, що ОСОБА_1 чинить перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином як такі, що не доведені належними та допустимими доказами.

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.123,159, 164,165,166,180 СК України, суд ,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав -задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про передачу неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 для проживання разом з батьком за адресою: АДРЕСА_7 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Московського районного

суду м. Харкова Майстренко О.М.