ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8362/17
провадження № 2/753/4765/17
У Х В А Л А

"23" травня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т.О., вивчивши скаргу ОСОБА_2 на дії, рішення та бездіяльність начальника управління охорони здоров'я та директора комунального підприємства,

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2017 р. ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою, в якій оскаржила дії, рішення та бездіяльність начальника управління охорони здоров'я Дарницького району м. Києва Грицишин Л.М. та директора комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Дарницького району м. Києва» Швейгера Я.Л.

Враховуючи, що ЦПК України (1963 р.), глава 31-А якого передбачала оскарження до суду в порядку цивільного судочинства рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, втратив чинність з 1 вересня 2005 р., а чинним законодавством подання таких скарг не передбачено, скарга ОСОБА_2 була зареєстрована як цивільний позов.

Вивчивши скаргу та додані до неї документи, суддя встановив такі обставини.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства .

Водночас ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У ч. 1 ст. 3 цього Кодексу визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно абзацу 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

П. 1, 2 ч. 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Правова позиція з даного питання викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» № 8 від 20.05.2013, відповідно до п. 3 якої вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі скарги ОСОБА_2 вбачається, що за формою та змістом вона не відповідає ні положенням ст. 119, 120 ЦПК України, ні положенням ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, а її прохальна частина містить вимоги, які розглядаються за правилами різних видів судочинства (до посадової особи суб'єкта владних повноважень та щодо захисту прав, що виникають із трудових відносин).

За таких обставин ОСОБА_2А слід визначитися, у порядку якого з видів судочинства вона завертається до суду, і подати позовну заяву (а не скаргу), форма та зміст якої повинні відповідати вимогам ст. 119, 120 ЦПК України або ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Слід також звернути увагу на те, що відповідачем у цивільній справі щодо захисту порушених трудових прав працівника виступає підприємство, а не його керівник.

На підставі вищевикладеного, керуючись частиною 1 статті 121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії, рішення та бездіяльність начальника управління охорони здоров'я та директора комунального підприємства залишити без руху.

Надати ОСОБА_2 строк для усунення недоліків - п'ять днів з дня отримання копії даної ухвали, роз'яснивши, що в разі їх неусунення у встановлений строк позовна заява (скарга) буде повернута.

Суддя: