Справа № 473/1528/17
РІШЕННЯ

іменем України

"19" липня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,

за участю: відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 Гіганта Амірановича про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 Гіганта Амірановича про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 76 865 грн. 62 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 19.09.2008 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_2 надав позичальнику кредитні кошти в вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, ОСОБА_2 виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 30.04.2017 року утворилася заборгованість по кредитному договору у вищевказаному розмірі.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги Банку визнав частково. Погодився в вимогами позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, розмір нарахованих відсотків вважав несправедливо завищеним, крім того, надав заяву про застосування строку позовної давності щодо вимоги про стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема, судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем 19.09.2008 року був укладений кредитний договір б/н, в якому сторони узгодили всі його умови.

Договір складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до ОСОБА_2 та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, ОСОБА_2 і Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою, банківських тарифів.

На виконання умов договору відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розмір якого неодноразово збільшувався, зі сплатою 2,5 % на місяць за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі.

Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен повернути суму позики (в тому числі достроково), сплатити заборгованість, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Як встановлено судом, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним.

Останній має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12 720 грн. 71 коп., що повністю визнано відповідачем у судовому засіданні.

Крім того, позивачем нараховано заборгованість за процентами в розмірі 57 296 грн. 83 коп., виходячи з процентної ставки, яка була змінена Банком: з 01.09.2014 року - 2,9% на місяць (34,8 % річних); 01.04.2015 року - 3,6 % на місяць (43,2 % річних).

Так, відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. ОСОБА_2 договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки, дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2008 року відповідач, ознайомившись та погодившись з умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, оформив заяву на надання йому кредитної карти «Універсальна» без зазначення суми кредитного ліміту.

Відповідно до п.5.3 ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг, які діяли на час укладення кредитного договору між сторонами, ОСОБА_2 має право проводить зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 4.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Згідно п. 4.9 вказаних ОСОБА_2 зобовязаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку.

Заява умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку не містить.

Разом з тим, з доданих до позову матеріалів слідує, що зміна базової процентної ставки за користування кредитними коштами відбулася відповідно до наказу від 18.08.2014 року № СП-2014-6915682, наказу від 18.02.2015 року № СП-2015-6552838. При цьому, останніми передбачено, що нові тарифи із підвищеною ставкою підлягають застосуванню лише для витрат, зроблених після введення в дію нових тарифів.

Згідно виписки з особового рахунку позичальника вбачається, що 21.05.2016 року мало місце списання кредитних коштів з його картрахунку за програмою «Оплата товару частинами». Після цього жодних дій по картрахунку відповідач не здійснював та не виконував кредитних зобовязань.

Відповідач у судовому засіданні визнав, що отримував повідомлення від Банку щодо підвищення поточної процентної ставки за користування кредитними коштами.

За таких обставин заборгованість за процентами має бути нарахована, виходячи з процентних ставок, визначених позивачем.

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання позивача щодо нарахування процентів на прострочену заборгованість за підвищеною процентною ставкою (що фактично в кілька разів перевищує базову процентну ставку, проте в розрахунку заборгованості вказана поточна процентна ставка), оскільки доказів правомірності застосування такої процентної ставки, обґрунтування її розміру матеріали справи не містять.

При цьому, суд погоджується з розрахунком заборгованості за процентами, наданим позивачем станом на 29.08.2014 року. Перерахунку підлягає розрахунок заборгованості за процентами за період з 01.09.2014 року по 30.04.2017 року. Таким чином, заборгованість за процентами станом на 30.04.2017 року (в межах заявлених позовних вимог) становить 10 950 грн. 93 коп. ((117,61 грн. (нараховані проценти станом на 29.08.2014 року) + 11 058,51 грн. (нараховані проценти за період з 01.09.2014 року по 30.04.2017 року, виходячи з розміру заборгованості за тілом кредиту, включаючи прострочену, за періоди, вказані позивачем у розрахунку, помноженої на процентну ставку (з 01.09.2014 року - 34,8 % річних, 01.04.2015 року - 43,2 % річних), з подальшим діленням набутих сум на 360 (п.5.5 договору ОСОБА_2 нараховує проценти із розрахунку 360 днів в році) та множенням на кількість днів, протягом якого здійснюється нарахування процентів) 225,19 грн. (сплачені в рахунок погашення заборгованості за кредитом за обумовлений період))).

За порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором позивачем також нараховані:

- пеня в розмірі 2 949 грн. 72 коп.;

- штрафи за порушення грошових зобов'язань понад 120 днів у загальному розмірі 3 898 грн. 36 коп.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 даної статті). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно п. 8.6 ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг за порушення зобов'язань по поверненню кредитних коштів нараховується штраф у розмірі 500 грн. 00 коп. + 5 % від суми позову, а також пеня, розмір якої встановлений тарифами Банку.

Враховуючи вищевикладене, оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21.10.2015 року по цивільній справі №6-2003цс15 та в силу положень ст.360-7 ЦПК України є обов'язком для судів при застосуванні цих норм права.

Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов'язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим.

За такого з відповідача підлягає стягненню на користь позивача лише пеня.

Відповідач заявив клопотання про застосування позовної давності до вимоги про стягнення пені.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, з відповідача на користь позивача належить до стягнення пеня, яка нарахована за період з 14.05.2016 року по 30.04.2017 року (враховуючи дату звернення з позовом до суду та в межах заявлених вимог), що становить 1 200 грн. 00 коп.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

За такого, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (32%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 512 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 Гіганта Амірановича про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 Гіганта Амірановича на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 19.09.2008 року, що утворилася станом на 30.04.2017 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 12 720 (дванадцять тисяч сімсот двадцять) грн. 71 коп., заборгованість за процентами в розмірі 10 950 (десять тисяч дев'ятсот п'ятдесят) грн. 93 коп., пеню в розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп., а всього 24 871 (двадцять чотири тисячі вісімсот сімдесят одна) грн. 64 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 Гіганта Амірановича на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 512 (п'ятсот дванадцять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В.Лузан