Справа № 315/679/17
Номер провадження № 2/315/248/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Романько О.О.,

за участю секретаря судового засідання: Притули Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе цивільну справу за позовною заявою Гуляйпільської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опіки,-

ВСТАНОВИВ:

13.06.2017 року до суду надійшла позовна заява Гуляйпільської районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опіки.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, має малолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровану за адресою, АДРЕСА_1, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2.

У червні 2017 року до служби у справах дітей райдержадміністрації звернулася ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаюча разом з чоловіком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_2. Вона повідомила, що має дочку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з січня 2011 року не займається вихованням та утриманням дочки ОСОБА_3.

Далі в позові зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 народила дочку ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження від 19.11.2010 року, серії НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області.

Відомості про батька ОСОБА_3 зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом № 2 від 05.05.2017 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян виданого Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Після народження дитини ОСОБА_1 покинула постійне місце проживання в с. Гуляйпільське Гуляйпільського району і виїхала на заробітки до м. Запоріжжя. З 2011 року вона час від часу поверталася додому і знову від'їжджала в невідомому напрямку.

Весь цей час вихованням та утриманням її доньки ОСОБА_3 займалася бабуся - ОСОБА_2.

Згідно акту обстеження помешкання ОСОБА_2 від 16.05.2017 року встановлено, що за місцем проживання родини створені нормальні санітарно - гігієнічні умови для виховання та утримання малолітньої ОСОБА_3. У дівчини є все для відпочинку, в будинку є необхідна побутова техніка та меблі, дитина має сезонний одяг у достатній кількості. Родина має присадибну ділянку, яку обробляє.

Згідно характеристики КЗ «Гуляйпільський дошкільний навчальний заклад (дитячий садок) «Казка» ГРР № 138 від 05.05.2017 року, малолітня ОСОБА_3, 2010 року народження, відвідує садочок з 06.10.2016 року. Розвиток дитини відповідає її віку. Заяву про прийняття дитини до закладу скерувала її бабуся ОСОБА_2. Дівчинкою повністю піклується саме її бабуся, яка і проводить оплату за утримання дитини в садочку.

Як слідує далі з тексту позовної заяви у характеристиці на ОСОБА_1 виконавчий комітет Гуляйпільської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області від 03.05.2017 року дана громадянка тривалий час ніде не працює, виховання дочки не займається, залишила її на виховання та утримання бабусі - ОСОБА_2.

Фактично ОСОБА_1 із самого народження дитини переклала всі турботи по її вихованню та утриманню на свою матір ОСОБА_2.

Згідно довідки про склад сім'ї № 205 від 03.05.2017 року малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає у родині бабусі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, та її чоловіка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, за адресою: АДРЕСА_2.

Прохають позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму до досягнення нею повноліття на користь її опікуна, якою призначити ОСОБА_2.

Представник позивача 27.06.2017 року надав заяву до суду, в якій прохав провести розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягають, прохають їх задовольнити (а.с. 23-24).

Відповідач ОСОБА_1 27.06.2017 року надала заяву до суду, в якій прохала провести розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення (а.с. 17-19).

Третя особа ОСОБА_2 27.06.2017 року надала заяву до суду, в якій прохала провести розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає, прохає їх задовольнити (а.с. 20-22).

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданим 19.11.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 117 (а.с. 8). Даний факт підтверджується також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 2 від 05.05.2017 року. Відомості про батька дитини зазначені у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 9).

Згідно висновку Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області № 139/01-46 від 13.06.2017 року як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до її малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідний орган дійшов висновку, що ОСОБА_1 фактично з самого народження дитини не цікавиться її долею та станом здоров'я, не надає навіть посильну матеріальну допомогу бабусі щодо її утримання, переклала всі турботи по вихованню та утриманню дочки на свою матір ОСОБА_2 (а.с. 5).

Відповідно до характеристики виконавчого комітету Гуляйпільської сільської ради від 03.05.2017 року, ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, народилася на території с. Комсомольське (Гуляйпільське після перейменування) Гуляйпільського району Запорізької області. Після закінчення 9-го класу Комсомольської середньої школи навчалася в Гуляйпільському ПТУ, де отримала спеціальність повар-кондитер. ОСОБА_1 має дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_1 ніде не працює, вихованням доньки не займається, залишила її на піклування бабусі, не заміжня (а.с. 10 на звороті).

Відповідно до характеристики складеної комунальним закладом «Гуляйпільський дошкільний навчальний заклад (дитячий садок) «Казка» Гуляйпільської районної ради, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відвідує дитячий садок «Казка» з 06.10.2016 року. За цей час проявила себе як добра, життєрадісна дитина. Заяву для зарахування ОСОБА_3 до ДНЗ «Казка» писала бабуся ОСОБА_2. Приходить і забирає з дитячого садка дитину бабуся. ОСОБА_2 бере активну участь у житті дитини і групи. Оплату за харчування в ДНЗ здійснює ОСОБА_2 (а.с. 13).

Відповідно до характеристики виконавчого комітету Гуляйпільської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області за № 4 від 03.05.2017 року, ОСОБА_2 є пенсіонеркою, до кримінальної відповідальності не притягувалася, скарг від жителів села на неї не надходило. ОСОБА_2 заміжня, проживає з чоловіком ОСОБА_4, 1958 року народження (а.с. 14).

ОСОБА_2 звернулася з заявою до начальника служби у справах дітей Гуляйпільської райдержадміністрації Запорізької області, в якій зазначила, що вона має дочку ОСОБА_1, 1989 року народження, та онуку ОСОБА_3, 2010 року народження. Онука від народження проживає з нею, бо мати її залишила щоб поїхати на заробітки. До теперішнього часу її дочка будь-якої матеріальної допомоги щодо утримання ОСОБА_3 їй не надає. Про стан здоров'я дитини, про її майбутню освіту та зарахування до першого класу загальноосвітнього закладу піклується вона сама. Просила позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_3 та призначити її, як бабусю, опікуном дитини (а.с.12).

Відповідно до подання Гуляйпільської райдержадміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування про доцільність встановлення опіки гр. ОСОБА_2 над дитиною ОСОБА_3, відповідний орган дійшов висновку про доцільність встановлення опіки ОСОБА_2 над ОСОБА_3, що буде відповідати інтересам дитини. ОСОБА_2 зареєстрована в журналі обліку потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків вихователів служби у справах дітей Гуляйпільської райдержадміністрації за № 55/02-06 з 29.05.2017 року (а.с.6-7).

Згідно акту обстеження умов проживання від 16.05.2017 року, складеного комісією у складі: сільського голови Поліщук В.Я., секретаря Якубенко О.Г., депутата сільської ради Хохотвою А.С., головного спеціаліста служби у справах сім`ї Пікуленко Н.І., проведеного за адресою: АДРЕСА_2, за місцем проживання родини ОСОБА_2, де встановлено, що ній створені нормальні санітарно - гігієнічні умови для виховання та утримання малолітньої ОСОБА_3. У дівчини є все для відпочинку, в будинку є необхідна побутова техніка та меблі, дитина має сезонний одяг у достатній кількості. Родина має присадибну ділянку, яку обробляє. За результатами обстеження комісія дійшла висновку, що ОСОБА_2, яка є бабусею ОСОБА_3, може порушити питання щодо оформлення опіки на дитиною, яке буде відповідати інтересам останньої (а.с. 11).

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої виконавчий комітет Гуляйпільської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області від 03.05.2017 року, що ОСОБА_2, яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_2, має склад сім`ї: чоловіка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, онуку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мають присадибну ділянку, земельні паї (а. с. 11 на звороті, 21-22).

Відповідно до ст. 9 Конституції України, діючі міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства. Частиною 4 ст. 55 Конституції України передбачено, що кожен має право після використання всіх національних засобів правового захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.

Найбільш важливі та значимі положення, які стосуються гарантування та захисту прав та свобод людини зосереджені в Загальній декларації з прав людини, прийнятій Генеральною асамблеєю ООН 10.12.1948 року та в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 32 Конституції України передбачає, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя, батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування по неї.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Стаття 12 вказаного Закону України виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї.

Згідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Як зазначено у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2003 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Крім того, п.п.15, 18 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2003 року № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання відповідачем ОСОБА_1 позову не порушує права інших осіб та не суперечить закону.

Судом при розгляді справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обв'язки. Тому, позов в частині позбавлення її батьківських прав підлягає задоволенню.

Вимога про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у визначеному позивачем розмірі також підлягає задоволенню , оскільки відповідно до статті 166 СК України позбавлення батьківських прав не є перешкодою для стягнення аліментів з особи , яка позбавлена батьківських прав, на утримання її дітей. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина 1 ст. 183 СК України передбачає, що судом визначається частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я дитини та платника аліментів. А саме те, що матеріальне становище відповідача та її стан здоров'я дозволяє їй утримувати свою дочку, інших аліментних зобов'язань вона немає, будь-яких інших обставин, які б це спростовували, ОСОБА_1 в своїй письмовій заяві не зазначила.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Крім того, відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.

Частиною четвертою ст. 167 СК України передбачено, що якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Згідно з приписами ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника; фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Судом встановлено наявність передумов для призначення опікуном малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у тому числі, визначених ст. 63 ЦК України, зокрема фінансову можливість утримувати дитину, наявність у ОСОБА_2 нерухомого майна для забезпечення належних умов для проживання дитини.

Оскільки мати дитини позбавляється батьківських прав, а відомості про батька зазначені зі слів відповідача, то виникла нагальна потреба у призначенні дитині опікуна. За законом, що регулює дані правовідносини, опікун малолітній дитині може бути призначений як органом опіки, так і судом. Призначення опікуна судом не суперечить чинному законодавству і повністю відповідає інтересам як дитини, так і опікуна. При цьому суд враховує також ту обставину, що дитина проживає з рідною бабусею, що орган опіки надав висновок щодо доцільності у призначенні опікуном саме бабусі - ОСОБА_2. Суд, також, враховує те, що фактично ОСОБА_2 вже виконує опікунські обов'язки, за станом здоров'я може бути опікуном, до будь-якого виду відповідальності вона не притягувалася. Протипоказань щодо призначення її опікуном не виявлено. Призначення опікуном дитині, позбавленої батьківської опіки, рідної бабусі, з якою існують у дитини теплі родинні стосунки, повністю відповідає інтересам дитини.

А тому позов є таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3-4, 10, 11, 57-64, 88, 157-158, 174, 212-215, 218, 222-223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Гуляйпільської районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_10, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опіки - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с. Комсомольське (Гуляйпільське) Гуляйпільського району Запорізької області, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області від 28 березня 2006 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановити опіку над малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженку м. Дебальцево Донецької області, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області від 01 березня 1996 року, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2, опікуном малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Комсомольське (Гуляйпільське) Гуляйпільського району Запорізької області, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області від 28 березня 2006 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на користь опікуна ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, для утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Комсомольське (Гуляйпільське) Гуляйпільського району Запорізької області, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області від 28 березня 2006 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 1280 гривень, 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції - Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. О. Романько