Справа № 397/684/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2017 року. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Мирошниченка Д.В.,

із секретарем судового засідання Петренко Л.О.,

за участю:

представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача відділ Держгеокадастру в Олександрівському районі Кіровоградської області про визнання недійсними пунктів договорів оренди землі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ТОВ «Агроконтракт-Н» в якому просять визнати недійсним: пункт 9 договору № 57 оренди земельної ділянки від 03.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Агроконтракт-Н», зареєстрований у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 45 від 15.12.2010 року в частині «починаючи з дати його державної реєстрації» та пункт 9 договору № 71 оренди земельної ділянки від 03.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Агроконтракт-Н», зареєстрований у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 04 від 15.12.2010 року в частині «починаючи з дати його державної реєстрації». Також, просили стягнути з відповідача на їх користь судові витрати згідно акту виконаних робіт.

Підставами визнання пунктів вищевказаних договорів недійсними є те, що відповідач - орендар ТОВ «Агроконтракт-Н», без відома позивачів самовільно вніс зміни до умов договорів щодо закінчення строку їх дії.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі у зв'язку із станом здоров'я та із-за похилого віку, а тому просила розглянути справу за участі її представників.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 пояснив, що між ним та відповідачем в грудні 2007 року було укладено договір оренди землі строком на 10 років. Дія даного договору закінчується в грудні 2017 року. Ним в усній формі, а потім у письмовій було повідомлено відповідача про небажання продовжувати строк дії договору, на що отримано відповідь від останнього, що строк дії договору закінчується не у 2017 році, а у 2022 році. Не маючи на руках примірнику договору, звернувся до відділу Держгеокадастру в Олександрівському районі Кіровоградської області і йому для огляду було надано договір, згідно якого він виявив, що дійсно його строк дії закінчується у 2022 році. В подальшому з письмовою заявою звернувся до вищевказаного відділу про отримання копії договору і після його отримання звернувся до суду.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги позивачів підтримали та просили їх задовольнити. На доповнення пояснень позивача ОСОБА_4 пояснили, що між позивачами та відповідачем в грудні 2007 року було укладено договори оренди землі строком на 10 років. Дія даних договорів закінчується в грудні 2017 року. Позивачами в усній формі, а потім у письмовій було повідомлено відповідача про небажання продовжувати строк дії договорів, на що отримано відповідь від останнього, що строк дії договорів закінчується не у 2017 році, а у 2022 році. Не маючи на руках примірників договорів, позивачі звернулася до відділу Держгеокадастру в Олександрівському районі Кіровоградської області і їм для огляду було надано договори, згідно яких вони виявили, що дійсно їх строк дії закінчується у 2022 році. В подальшому позивачі з письмовою заявою звернулися до вищевказаного відділу про отримання копій договорів і після їх отримання звернулися до суду. Наголошували суду, що було замінено перші аркуші договорів, в яких строк дії договорів продовжений до 2022 року. Строк дії договорів до 2017 року був обумовлений сторонами і не було волевиявлення позивачів на продовження строку їх дії. Те, що 1-ий аркуш договорів було замінено підтверджується інформацією ТОВ "Імекс-ЛТД", який виготовляв заказ-наряд в грудні 2009 року. А тому позивачі не могли знати текст договорів, які було віддруковано в 2009 році. Позивачі до 2017 року не зверталися до відповідача, так як не було претензій щодо виконання умов договорів. Оскільки порушення було виявлено в березні 2017 року, тому позивачі не пропустили строк звернення до суду.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив у судовому засіданні, що твердження позивача та представників про те, що перший аркуш договору був замінений є безпідставними та необґрунтованими. На час підписання договорів сторонами та їх державної реєстрації він не працював у відповідача, але, згідно інформації керівництва, заміна 1-го аркуша договору не проводилася. При укладанні договору сторони дійшли згоди щодо їх істотних умов, у тому числі строку та початок його перебігу.

Також, з моменту підписання договорів до 2017 року, позивачі не заявляли про порушення їх прав щодо земельних ділянок, щорічно отримували орендну плату.

Крім того, згідно журналу реєстрації договорів та державної реєстрації оспорюваного договору, позивачі після державної реєстрації своєчасно отримали свої примірники договорів у грудні 2010 року, тому просив застосувати строк позовної давності. Також зазначив, що підставою для застосування строку позовної давності є те, що у своєму повідомленні до ТОВ «Агроконтракт-Н» про небажання продовжувати строк дії договорів оренди, позивачі вказували їх реквізити державної реєстрації, тобто примірники договорів були у них, про їх строк дії позивачам було відомо з моменту їх укладення.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, кадастровий № :02:000:0290, площею 5,30 га, яка розташована на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, ділянка № 290, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 401942 (а.с. 10).

03.12.2007 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агроконтракт-Н» укладено договір оренди земельної ділянки № 57, який зареєстрований у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 45 від 15.12.2010 року. Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 03.12.2007 року орендодавець передав, а орендар - ТОВ «Агроконтракт-Н», в особі директора ОСОБА_6, прийняв земельну ділянку № 290, розташовану на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі зазначеного договору оренди (а.с. 8-9).

Позивач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, кадастровий № :02:000:0289, площею 5,84 га, яка розташована на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, ділянка № 289, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 401900 (а.с. 16).

03.12.2007 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Агроконтракт-Н» укладено договір оренди земельної ділянки № 71, який зареєстрований у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 04 від 15.12.2010 року. Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 03.12.2007 року орендодавець передав, а орендар - ТОВ «Агроконтракт-Н», в особі директора ОСОБА_6, прийняв земельну ділянку № 289, розташовану на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі зазначених договорів оренди (а.с. 14-15).

Згідно п.п. 9, 43 вказаних договорів - договір укладено на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації після підписання сторонами, тобто сторони дійшли згоди про те, що договір укладається на 10 років. Проте, здійснивши державну реєстрацію оспорюваних договорів - 15.12.2010 року, відповідач фактично збільшив термін їх дії до 13 років, що не відповідає домовленості сторін про укладання договорів терміном на 10 років. Встановлені обставини свідчать про відсутність волевиявлення позивачів щодо укладання договорів на умовах, які передбачені у п. 9 оспорюваних договорів, з наступних підстав.

Так, на звороті перших аркушів договорів внизу є текст з інформацією щодо його друку - «Друк «Імекс-ЛТД», м. Кіровоград, вул. Декабристів, 29, тел. (0522) 32-17-05, 22-79-30 ЗН 6331-09» .

При візуальному огляді оригіналів договорів з актом, судом встановлено, що рукописний текст заповнений різними почерками та кольорами пасти.

Згідно довідки ТОВ «Імекс-ЛТД» від 13.06.2017 року, заказ наряд № ЗН 6331-09 був сформований 09.12.2009 року, на замовлення ТОВ «Агроконтракт-Н» з двостороннім друком першого аркушу договорів оренди. Перша сторінка наданих для огляду договорів оренди є продукцією їх товариства відповідно до заказ-наряду № ЗН 6331-09, на яких внесені прізвище, серед інших: ОСОБА_4, ОСОБА_3 До внесених змін в рукописному вигляді на друкованій продукції ТОВ «Імекс-ЛТД» відношення не має (а.с. 92).

Отже, суд приходить до висновку, що роздруківка перших аркушів договорів здійснювалася ТОВ «Імекс ЛТД» у 2009 році за адресою: м. Кіровоград, вул. Декабристів, 29, тобто після дати укладення договорів і до їх державної реєстрації. Дані обставини свідчать про те, що перша сторінка договорів була замінена відповідачем, тобто були внесені зміни щодо умов договорів без згоди позивачів.

Посилання представника відповідача на п. 43 договору, в якому вказано, що договір набирає чинності після його державної реєстрації, суд не приймає до уваги, так як даний пункт містить вказівку і на те, що договір набирає чинності після підписання сторонами. Тобто, даний пункт не конкретизує момент з якого договір набирає чинності чи з моменту підписання, чи з моменту його державної реєстрації. Крім того, судом враховано, що договір підписаний сторонами у 2007 році, а зареєстрований у 2010 році.

Згідно журналу реєстрації договорів оренди земельних ділянок ТОВ «Агроконтракт-Н» по Родниківському відділенню 2010 рік, у графі «№ договору п/п» під №№ 57, 71, які співпадають з номерами оспорюваних договорів зазначено прізвища позивачів, № ділянки, її площу, та у графі підпис від їх імені міститься підпис (а.с. 63-64).

Однак, вказаний журнал має назву реєстрації договорів оренди, а не їх видачі; нумерація запису у ньому здійснювалася відповідно до номерів договорів, тобто це саме є журналом реєстрації договорів, а не їх отримання; у журналі відсутні графи з інформацією за що ставилися підписи та дату проставлення підпису.

Згідно договорів оренди земельної ділянки №№ 81/р, 82/р від 23.11.2004 року, позивачі ОСОБА_3, та ОСОБА_4 раніше надавали відповідачу в оренду земельні ділянки зі строком дії на 5 років з моменту державної реєстрації договору (а.с. 65-68).

Посилаючись на дані договори, представник відповідача зазначає, що їх дія закінчувалася наприкінці 2009 року, а тому строки оспорюваних договорів повинні рахуватися лише з 2010 року, а не з 2007 року. Це підтверджує необґрунтованість позицій позивачів щодо заміни умов договору в частині його строку дії.

Але, з такими твердженнями представника суд не погоджується, так як умови договорів не мають бути в обовязковому порядку логічно узгоджені між собою. Відповідач у договорі міг зазначити буд-які умови на власний розсуд.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 215, ч.ч. 3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) наступних вимог:волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі . Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2 ст.207 ЦК України).

Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом з тим, цивільні права та обовязки на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Зазначене свідчить про те, що строк дії договору починає текти з моменту досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його підписання, а не з моменту його державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Крім того, у правовій позиції ВСУ, висловленою у постанові від 19.02.2014 року (справа №6-162ц13), яка в силу положень статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування всіма судами України, на підставі аналізу ст. 18, ч.1 ст. 19, ст. 20 Закону України «Про оренду землі», ст.638 ЦК України зазначено, що сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Цивільні права та обовязки на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Отже, строк дії договору починається з моменту досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його підписання, а не з моменту його державної реєстрації. Наведеним доводиться порушення прав позивачів як власників земельних ділянок щодо вільного розпорядження ними.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частина 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» регламентує, що договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», однією із істотних умов договору є строк дії договору. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею є підставою для визнання договору недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 19 вказаного Закону, строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

За змістом ст.ст. 18, 20 даного Закону, договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем, після підписання оспорюваних договорів позивачами, перед направленням їх для проведення державної реєстрації, було замінено перші аркуші без повідомлення та згоди позивачів, чим було порушено їх права як власників земельних ділянок щодо вільного розпорядження ними.

На даний час встановити який вигляд мали перші аркуші до їх заміни на момент підписання сторонами договорів, не представляється можливим. Докази того, що сторони уклали договори в частині обрахунку його строку дії, на вказаних у п. 9 умовах, відсутні.

Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України, головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому суд приходить до висновку про відсутність вільного волевиявлення позивачів на укладення договорів на вказаних у них умовах та невідповідність їх внутрішній волі. Правочин, який має дефект волі і волевиявлення його учасника, порушує суб'єктивні права останнього (право власності, право свободи договору), а тому порушене право підлягає захисту у спосіб вказаний у ст.ст. 215, 216 ЦК України.

Встановлені судом обставини спростовують презумпцію правомірності правочинів, встановлену ст. 204 ЦК України.

Так, договори оренди землі за згодою сторін було укладено строком на 10 років. Досліджені матеріали справи дають підстави дійти до висновку про те, що умова п. 9 спірних договорів, де зазначено що відлік строку їх дії починається з часу їх державної реєстрації, сторонами погоджено не було.

На підставі положень ст.ст. 10,11, 60 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, суд вважає, що доводи позивачів знайшли своє підтвердження, у договори оренди були внесені зміни без волевиявлення позивачів. Внесені у договори записи «строк дії договору починається з часу його державної реєстрації», фактично змінює строк їх дії, збільшує термін користування землею на невизначений час, оскільки на момент укладення договорів дата реєстрації є невідомою. Відповідач здійснив державну реєстрацію спірних договорів у 2010 році, тобто фактично в односторонньому порядку збільшив термін дії до 13 років, що не відповідає домовленості сторін та розрахунку орендодавців щодо строку оренди.

Також, суд вважає необгрунтованими доводи представника відповідача про те, що позивачами був пропущений строк позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України).

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 червня 2015 року у справі №6-267цс15, зазначено, що для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як обєктивні (сам факт порушення права), так і субєктивні (особа дізналась або повинна була дізнатись про це порушення) моменти.

Так, підписи в журналі реєстрації договорів оренди не свідчать про отримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 примірників договорів, отже й обізнаності щодо їх змісту. У судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачі про обставини, які є предметом спору, дізналися тільки після отримання інформації від відповідача про строк дії договорів, а після отримання їх копій у відділі Держгеокадастру України в Олександрівському районі Кіровоградської області звернулися до суду. Дані обставини не спростовані належними і допустимими доказами.

Посилання позивачів у своїх письмових повідомленнях до відповідача про небажання продовжувати договірні відносини на реквізити державної реєстрації договорів, не слугують доказами того, що договори перебували у них і останні знали про їх умови. Представник відповідача належним чином не довів вказаної обставини та не надав на підтвердження цього доказів (журнал реєстрації договорів, як зазначалося вище, не є доказом про отримання позивачами копій договорів).

Тому, відповідно до вимог ст.ст. 256, ч. 1 ст. 261 ЦК України, строк звернення до суду з зазначеним позовом не пропущено.

Посилання представника відповідача на правові висновки ВСУ, викладені у постановах від 29.10.2014 року, 22.04.2015 року (справи № 6-152цс14, № 6-48цс15) тощо, суд не приймає до уваги, оскільки ч. 3 правової позиції по вищенаведеній справі вказує, що для правильного застосування ч. 1 ст. 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й обєктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

У даному випадку позивачі обєктивно не могли бути проінформовані про заміну аркушу договору оренди їх земельних ділянок, а тому саме з часу їх обізнаності і необхідно рахувати перебіг строку позовної давності.

За таких підстав позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно Закону України «Про граничний розмір компенсацій витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01. календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до актів приймання-передачі виконаних робіт згідно угод № 38 та № 39, загальна вартість послуг складає: 20х500=10000 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивачів (а.с. 34-41).

Крім того, з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути сплачений останніми судовий збір за подання позову до суду у сумі 1280 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача відділ Держгеокадастру в Олександрівському районі Кіровоградської області про визнання недійсними пунктів договорів оренди землі - задовольнити.

Визнати недійсним пункт 9 договору № 57 оренди земельної ділянки від 03.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Агроконтракт-Н», зареєстрований у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 45 від 15.12.2010 року, в частині «починаючи з дати його державної реєстрації».

Визнати недійсним пункт 9 договору № 71 оренди земельної ділянки від 03.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Агроконтракт-Н», зареєстрований у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 04 від 15.12.2010 року, в частині «починаючи з дати його державної реєстрації».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н» на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 1280 грн. 00 коп., сплачених ними судового збору, та 10000 грн. 00 коп. витрат, повязаних з оплатою правової допомоги.

На рішення суду, протягом 10 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Кіровоградської області, через Олександрівський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/:

Копія вірна:

Рішення набуло законної сили "____"___________ року та підлягає негайному виконанню.

Оригінал рішення зберігається у справі № 397/684/17.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_7