Справа №464/2644/17
пр.№ 4-с/464/33/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2017 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Горбань О.Ю.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в :

заявник звернувся в суд зі скаргою на постанову про повернення виконавчого документа, в якій просить визнати незаконною, скасувати вказану постанову та зобов'язати державного виконавця поновити виконавче провадження.

Обґрунтовує скаргу тим, що з 04.04.2016 в провадженніВДВС Пустомитівського РУЮ перебувало виконавче провадження №50684756 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 05.08.2016 ВДВС Пустомитівського РУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження і направлено до Шевченківського ВДВС ЛМУЮ на виконання, у звязку з тим, що боржник ОСОБА_3 (згідно витягу, отриманого на запит до ПФ України) працює та отримує заробітну плату у ТзОВ «Трасбіоенергія», яке знаходиться за адресою: м.Львів, пр..Чорновола, 63 кімн. 613. Натомість, державним виконавцем постановою від 31.01.2017 повернуто виконавчий лист стягувачу з посиланням на п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», за відсутності майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення, а заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. При цьому, в оскаржуваній постанові державний виконавець послався на акт від 30.01.2016, який не міг виноситись державним виконавцем. Просить скасувати оскаржувану постанову, оскільки вважає, що державний виконавець не вжив усіх належних заходів щодо перевірки майнового стану боржника, зазначаючи про те, що майно у боржника наявне. Просить скаргу задовольнити.

Представник заявника в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить скаргу задовольнити.

Державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, боржник в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду скарги.

Матеріали виконавчого провадження суду для огляду надані не були, заперечень проти скарги в суд не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали скарги, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що 23 січня 2015 року Сихівським районним судом м. Львова винесено рішення по справі 3464/1552/14-ц у справі за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 363237,51 грн. та 3207,64 грн. судових витрат.

Встановлено, що постановою від 04.04.2016 ВДВС Пустомитівського РУЮ відкрито виконавче провадження №50684756 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3

05.08.2016 ВДВС Пустомитівського РУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження і направлено до Шевченківського ВДВС ЛМУЮ на виконання, у звязку з тим, що боржник ОСОБА_3 (згідно витягу, отриманого на запит до ПФ України) працює та отримує заробітну плату у ТзОВ «Трасбіоенергія», яке знаходиться за адресою: м.Львів, пр.Чорновола, 63 кімн. 613.

З оскаржуваної постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 від 31 січня 2017 року вбачається, що виконавчий документ повернуто стягувачеві - ПАТ «Кредобанк», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

З'ясовано, що ПАТ «Кредобанк» отримало вказану постанову 10.04.2017, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції з номером та датою вхідної кореспонденції на супровідному листі до оскаржуваної постанови (а.с.4). Тому заявник не пропустив встановлений абзацом 2 ч.1 ст.385 ЦПК України строк для звернення із скаргою на постанову державного виконавця.

Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року набрав чинності 05 жовтня 2016 року. До 04 жовтня 2016 року діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV із змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 7 Розділу ХІІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час винесення постанови державного виконавця від 31.01.2017 про повернення виконавчого документа стягувачеві, «виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними».

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 цієї статті передбачено значний обсяг прав, які може використовувати державний виконавець у процесі виконавчого провадження.

Зі змісту постанови від 31.01.2017 вбачається, що виконавчий документ надійшов в Шевченківський ВДВС м.Львів на виконання за місцем отримання доходів боржника, проте згідно акта державного виконавця від 30.01.2016 встановлено, що ТзОВ «Трансбіоенергія» за адресою м.Львів, пр.Чорновола, 63/613 не виявлено. (а.с.5)

Однак, вказаний акт від 30.01.2016, на який покликається державний виконавець викликає сумніви, оскільки виконавче провадження відкрито пізніше від дати акту - 04.04.2016, тобто акт датований за три місяці до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Тому доводи заявника про незаконність постанови є слушними, а пересвідчитись про вжиття державним виконавцем ефективних заходах щодо розшуку майна боржника суд позбавлений можливості через ненадання матеріалів виконавчого провадження для огляду і не подання заперечень.

Відповідно до ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Жодних підтверджень про вчинення виконавцем дій, спрямованих на перевірку майнового стану боржника, від державного виконавця не надано, зазначено про інформацію стосовно боржника, отриману державним виконавцем Пустомитівського ВДВС ГТУЮ у Л/о.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не вчинено достатньо заходів для примусового виконання рішення, отриманої виконавцем інформації не достатньо для однозначного висновку про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення і безрезультатність заходів щодо розшуку такого майна.

Таким чином у суду є підстави вважати, що оскаржувана постанова винесена передчасно, оскільки державним виконавцем станом на 31.01.2017 не вжито достатніх заходів щодо примусового виконання вищевказаного судового рішення, не використані всіх передбачених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» прав під час здійснення виконавчого провадження.

Встановлені судом обставини є підставами для задоволення скарги, зокрема, слід визнати незаконною та скасувати постанову про повернення від 31.01.2017, яка не відповідає чинному законодавству та порушує права заявника (стягувача) на одержання від боржника стягнутих з нього за судовим рішенням коштів.

Що стосується вимоги заявника про зобов'язання державного виконавця поновити виконавче провадження, суд вважає, що у цій частині скарги необхідно відмовити.

Зокрема, згідно з ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Як розяснено Вищим спеціалізованим судом України у Постанові № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (п.18).

Заявлена вимога про зобовязання державного виконавця поновити виконавче провадження є передчасною і задоволенню не підлягає, оскільки у цій частині заявник вимагає судового захисту заздалегідь не порушеного права.

Керуючись ст. ст. 383, 386, 387 ЦПК України, ст. ст. 18, 48, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 від 31 січня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні ВП №52168407.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя О.Ю.Горбань