Справа № 520/6492/17
Провадження № 2/520/7829/17
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
при секретарі Єгоровій Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 06.06.2017 року звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визнання останньої такою, що втратила право користування житловим приміщенням житловим будинком №1/17,18 по вулиці Купріна в місті Одесі.
В обґрунтування вказаних вимог позивачка посилається на те, що вона - ОСОБА_1 є власником будинку 1/17,18 по вул. Купріна в місті Одесі на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за №2335, який також зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відповідно до витягу індексний № 88019923 від 25.05.2017 року.
Як зазначає позивач, у належному їй на праві власності будинку зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_2, 29 09.1972 року народження.
Відповідно до довідки №326 від 01 червня 2017 року виданої ОСНМ «10 станція Великого Фонтану», ОСОБА_2 була зареєстрована у вищезазначеному житловому будинку з 15 квітня 2011року, але не проживає в ньому з 2013 року.
Як зазначає позивачка, ОСОБА_2 залишила вищевказане житлове приміщення та з початку 2013 року її місце знаходження та проживання невідоме, звязок з нею - ОСОБА_6 вона взагалі не підтримує.
Також зазначено, що у вищезазначеному будинку немає власного майна та речей ОСОБА_2, жодних витрат на утримання будинку вона не здійснює, перешкод у проживанні відповідачці ніхто не чинив, замків не змінював, сварок, що могли зумовити вимушене не проживання в житловому будинку не було, вселитись знов у житло ОСОБА_2 з 2013 року, жодного разу не намагалась.
Оскільки, як стверджує позивач, їй ОСОБА_6 на цей час дуже тяжко сплачувати за відповідачку комунальні послуги, а позивачка в свою чергу є непрацездатною особою за віком, отримує невелику пенсію та іншого прибутку у неї немає, була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 07.06.2017 року відкрито провадження на підставі вищевказаної позовної заяви ОСОБА_6 та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
В судовому засіданні 29.06.2017 року представник позивача ОСОБА_6 ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити, а також, у звязку з повторною неявкою відповідачки у судове засідання не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилась, про дату, час і місце проведення яких повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею.
Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.26) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 15.04.2011 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, та саме за цією адресою направлялись судові повістки на імя ОСОБА_2.
З урахуванням того, що як стверджує позивач відповідач за вищевказаної адресою зареєстрованого місця мешкання не проживає, та поштові конверти повертались до суду з відміткою про невручення, у звязку з не проживанням ОСОБА_2 за цією адресою, судом також здійснювався виклик відповідача ОСОБА_2 через оголошення у пресі «Одеські вісті».
Суд також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси було ухвалено провести розгляд справи за відсутності відповідача по справі та постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі наявні документи та докази в матеріалах справи, суд вважає позов ОСОБА_6підлягаючим задоволенню, з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності:
- житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Купріна, 1/17,18 та складається в цілому з будинку піл літ. «А», загальною площею 773,8 кв.м., житловою площею 199,3 кв.м. та господарських будівель: гаражу під літ. «Б», альтанки під літ. «В», на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за №2335 (а.с.9), який також зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відповідно до витягу індексний № 88019923 від 25.05.2017 року (а.с.10);
Відповідно до довідки №326 від 01 червня 2017 року виданої ОСНМ «10 станція Великого Фонтану», у житловому будинку №1/17,18 по вулиці Купріна в місті Одесі зареєстровані три особи: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_2, 29 09.1972 року народження, та відповідальна особа без реєстрації ОСОБА_1 (а.с.8).
Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_2 залишила вищевказане житлове приміщення та з початку 2013 року її місце знаходження та проживання невідоме, звязок з нею не підтримується, у вищезазначеному будинку немає власного майна та речей ОСОБА_2, жодних витрат на утримання будинку вона не здійснює, перешкод у проживанні відповідачці ніхто не чинив, замків не змінював, сварок, що могли зумовити вимушене не проживання в житловому будинку не було, вселитись знов у житло ОСОБА_2 з 2013 року, жодного разу не намагалась, а оскільки позивачеві на цей час дуже тяжко сплачувати за відповідачку комунальні послуги, остання була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
Згідно зі ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Так з наданих до суду та отриманих судом доказів, встановлено наступне.
З вказаної довідки №326 від 01 червня 2017 року виданої ОСНМ «10 станція Великого Фонтану», також вбачається, що у житловому будинку №1/17,18 по вулиці Купріна в місті Одесі, ОСОБА_2, 29 09.1972 року народження, не проживає з 2013 року.
Довідкою Споживчого кооперативу «Житлосервіс» від 14.06.2017 року за вих. №6-1 17р. засвідчено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (на цей час 1/17,18), але фактично в будинку не проживає, оскільки тривалий час потому виїхала за кордон, причина виїзду невідома.
З метою підтвердження та встановлення усіх обставини по справі, для повного, всебічного та обєктивного розгляду справу, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 15.06.2017 року було витребувані докази, на підставі яких встановлено наступне.
Згідно з листом КУ «Одеська поліклініка № 20» від 19.06.2017 року за №362, ОСОБА_2, 29 09.1972 року народження, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (на цей час 1/17,18), в медичній установі не значиться, медичні картки на її імя відсутні.
Згідно з листом з КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» від 20.06.2017 року за №603, встановлено, що ОСОБА_2, 29 09.1972 року народження, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (на цей час 1/17,18), згідно медичної документації Ф.036/о (журналу реєстрації виданих листків непрацездатності), журналу обліку іногородніх і не зареєстрованих пацієнтів за період з 01.01.2016 року по 20.06.2017 року у КУ «ЦПМСД №4» не зверталась, амбулаторна картка в реєстратурі центру не значиться.
Згідно з листом з КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» від 26.06.2017 року за №419, встановлено, що медичні картки в амбулаторіях сімейної медицини у вказаній установі на імя ОСОБА_2, 29 09.1972 року народження, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (на цей час 1/17,18), не заводились.
Згідно з листом КУ «Міська лікарня №8» від 26.06.2017 року за №01.01-22/702, ОСОБА_2, 29 09.1972 року народження, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (на цей час 1/17,18), за період з січня 2016 року по 26.06.2017 року за медичною установою в КУ «МЛ №8» не зверталась.
Згідно з листом Одеської дирекції «Поштамт Центр поштового звязку №1» Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» від 23.06.2017 року за №08-04-1181-1192-ЮК, встановлено, що на імя ОСОБА_2, 29 09.1972 року народження, за адресою: м. Одеса, вул. Купріна, 1/17 (на цей час 1/17,18), за період з 15.06.2016 року по 20.06.2017 року надходила одна поштова кореспонденція, яка в свою чергу вручена не була та повернута на зворотну адресу у звязку з неврученням за закінченням терміну зберігання.
Також до суду надано заяву ОСОБА_8 від 26 червня 2017 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрована в реєстрі за №410, в якій ОСОБА_8 повідомляє, що він є друг родини ОСОБА_1 вже тривалий час, а саме з 2002 року. Він спілкується з усіма членами родини та йому відомо, що у 2015 році ОСОБА_10 та ОСОБА_2 розірвали шлюб. Також, ОСОБА_8 у заяві зазначив, що колишня дружина ОСОБА_10 ОСОБА_2 проживала в будинку родини за адресою: м. Одеса, вул. Купріна, 1/17, та з кінця 2012 року ОСОБА_2 поїхала за кордон, та він більше її не бачив.
З наданої до суду заяви ОСОБА_11 від 21 червня 2017 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12, зареєстрована в реєстрі за №725, вбачається, що ОСОБА_11 повідомляє, що він знайомий з родиною ОСОБА_10 з 1983 року. Засвідчує, що ОСОБА_2 є колишньою дружиною ОСОБА_10 Також, у заяві зазначив, що колишня дружина ОСОБА_10 ОСОБА_2 проживала в будинку родини за адресою: м. Одеса, вул. Купріна, 1/17, та з кінця 2012 року ОСОБА_2 поїхала за кордон, постійно там проживає, та він більше її не бачив.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Проаналізувавши усі наявні в матеріалах справи докази в сукупності, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не мешкає у належному позивачеві житловому будинку №1/17 (на цей час №1/17,18) по вулиці Купріна, в місті Одесі, з 2013 року, тобто більше року.
Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважне або тимчасово.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи такою, зо втратила право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оцінюючі встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач не мешкає у належному позивачці житловому будинку №1/17 (на цей час №1/17,18) по вулиці Купріна, в місті Одесі, більше року, що є підставою для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.
Керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 60, 88, 213, 215, 226-228, 292, 294 ЦПК України, ст. ст. 29, 316, 391, 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_6, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії КЕ 259835, виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 30 травня 1996 року) такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням житловим будинком №1/17 (на цей час №1/17,18), по вулиці Купріна, в місті Одесі.
Дане рішення, у разі набрання ним законної сили, є підставою для зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії КЕ 259835, виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 30 травня 1996 року) з реєстраційного обліку з житлового приміщення - житлового будинку №1/17 (на цей час №1/17,18), по вулиці Купріна, в місті Одесі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.