Справа № 461/2763/17 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/4771/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2, представника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ - ОСОБА_3, стягувача - ОСОБА_4, представника стягувача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2017 року у справі за поданням старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ - ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_6, -

в с т а н о в и л а:

В квітні 2017 року старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про надання дозволу на тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи таке тим, що на виконанні відділу ПВР перебуває зведене виконавче провадження № 50663857 про стягнення з ОСОБА_6 загалом 4 523 533, 85 грн. заборгованості.

В обґрунтування подання покликається на те, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду, що є підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2017 року подання задоволено.

Постановлено тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Львівська область, Жовківський район, с.Завадів, вул.Шевченка 15; РНОКПП НОМЕР_1), без вилучення паспортного документа, до сплати заборгованості згідно виконавчого листа № 2-818/11, виданого 25.04.2012 року Жовківським районним судом Львівської області та виконавчого листа № 2-487/10, виданого 26.01.2011 року Жовківським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості в розмірі 4 523 533,85 грн.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_6 оскаржив таку в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята без повного з'ясування обставин справи, у зв»язку з чим є необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що державний виконавець звертаючись до суду із поданням про тимчасове обмеження особи у праві виїзду зобов»язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні, однак, цього зроблено не було. За таких обставин, судом першої інстанції було порушено порядок для вирішення питання про тимчасове обмеження виїзду боржника за межі України, передбачений процесуальним законом.

Окрім того, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов»язання, яке при цьому є оціночним поняттям.

Звертає увагу й на приписи ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, зокрема на те, що розгляд подання відбувався без участі боржника та огляду матеріалів виконавчого провадження.

Просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2017 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За приписами статті ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України».

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п.2 ст.6 вказаного Закону передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За приписами п. 18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов»язань за рішенням.

Так, матеріалами справи підтверджується, що у боржника ОСОБА_6 наявна заборгованість на загальну суму 4523533,85 грн. У визначеному законодавством порядку, боржника було повідомлено про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-818/11, виданого 25.04.2012 року Жовківським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» 1106192,66 грн. заборгованості; з примусового виконання виконавчого листа № 2-818/11, виданого 25.04.2012 року Жовківським районним судом Львівської області про стягнення на користь ПАТ «ПроКредитБанк» 109060,26 грн. заборгованості; з примусового виконання виконавчого листа № 2-487/10 виданого 26.01.2011 року виданого Жовківським районним судом Львівської області про стягнення на користь ОСОБА_4 3308280,93 грн. заборгованості, а всього 4523533,85 грн. Також останній неодноразово викликався до державного виконавця для дачі пояснень щодо причин невиконання судових рішень. На виклики з»явився, однак інформації про часткове чи повне погашення заборгованості не надав, про причини невиконання судових рішень не пояснив. Таким чином, судом вірно встановлено, що починаючи з 2011 року і по даний час жодних коштів на виконання судових рішень боржником ОСОБА_6 не сплачено.

Зважаючи на вище викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_6 слід обмежити у праві виїзду за межі України, оскільки ще з 2011 року на виконанні перебувають виконавчі провадження про стягнення з останнього значних коштів, однак впродовж шести років боржник не вчинив жодної дії по виконанню таких, що є свідченням ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням суду.

Державним виконавцем вчинено всі необхідні дії, у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження», натомість боржник ОСОБА_6 ухиляється від покладених на нього зобов»язань, а відтак, суд першої інстанції правомірно тимчасово обмежив останнього у праві виїзду за межі України.

Доводи апеляційної скарги без будь - яких доданих до неї належних та допустимих доказів висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2017 року відсутні.

Керуючись ст.ст.209 ч.3, 303, п.1 ч.2 ст. 307, п.1.ч.1. ст. 312, 313, п.4 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в силу вимог ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_7