УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Верника Володимира Михайловича, третя особа: Державне казначейство України, про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 20 000 грн моральної шкоди за створення суддею перешкод у доступі до суду та визнання його бездіяльності протиправною.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 5 січня 2017 року визначено підсудність цієї позовної заяви Вінницьком міському суду Вінницької області.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року ОСОБА_4 відмовлено у відкритті провадження за його позовом до судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Верника Володимира Михайловича, третя особа: Державне казначейство України, про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою місцевого суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, яка ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 30 січня 2017 року була залишена без руху з наданням заявнику строку не пізніше п'яти днів з дня отримання копії ухвали для виправлення недоліків, зокрема для оплати судового збору у розмірі 320 грн.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20 лютого 2017 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання про звільнено його від оплати судових витрат за подання апеляційної скарги на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року. Апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику.

Позивач, не погоджуючись з даною ухвалою апеляційного суду подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом прав на доступ до правосуддя просить її скасувати з направленням справи до апеляційного суду для продовження розгляду. Фактично не погоджується з висновками апеляційного суду щодо покладення на нього обов'язку сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги та відхилення його зави про звільнення від понесення таких витрат.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з дотриманням процесуального права.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 30 січня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року була залишена без руху з наданням заявнику строку не пізніше п'яти днів з дня отримання копії ухвали для виправлення недоліків, зокрема для оплати судового збору у розмірі 320 грн. При цьому, в мотивувальній частині ухвали заявнику вказувалось на те, що наведені ним обставини та надані довідки не підтверджують скрутне матеріальне становище та не можуть бути підставою для звільнення його від оплати судового збору.

10 лютого 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою, в який просив звільнити його від сплати судового збору, у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем. В своїй заяві вказував на те, що згідно з ч.2 ст.61 ЦПК України він не зобов'язаний доводити своє скрутне матеріальне становище, оскільки дана обставина встановлено іншими суддями, які звільняли його від сплати судового збору.

Згідно з ч.1 ст.8 ЗУ «Про судовий збір», ч.1, 3 ст.82 ЦПК України враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Надавши належну оцінку поданій ОСОБА_4 довідці УПФУ в Жмеринському районі Вінницької області від 16 грудня 2016 року, згідно якої останній отримує пенсію (розмір якої в даній довідці не зазначено) та довідці відділу ДВС Жмеринського МУЮ ГУЮ у Вінницькій області від 16 грудня 2016 року №12/15324, згідно якої він сплачує аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина та дочки у розмірі 1/6 частини доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, а саме 692,57 гривень щомісячно, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що ці довідки не можуть підтверджувати скрутне матеріальне становище ОСОБА_4, оскільки в них не зазначено загальну суму доходу останнього.

Вказані довідки оцінені апеляційним судом відповідно до ст.212 ЦПК України.

При цьому, в силу вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

В даному випадку допущення таких порушень судом апеляційної інстанції не вбачається.

Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_4, судом апеляційної інстанції вимоги ЦПК України та Закону України «Про судових збір» не порушено.

Доводи касаційної скарги щодо порушення прав заявника на доступ на правосуддя вбачаються необґрунтованими, оскільки в силу положень ст.ст.121, 297 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з такою скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
О.В. Кафідова
І.М. Фаловська