Провадження № 2/161/3292/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Подзірова А.О., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

07 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Шевченка, 80.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 серпня 2016 року помер його батько ОСОБА_5. Після його смерті відкрилися спадщина у вигляді спірного будинку.

За життя спадкодавець залишив заповіт, відповідно до якого заповів все своє майно позивачу.

Зазначає, що прийняв спадщину шляхом спільного проживання з померлим, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину а заповітом з тих підстав, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на будинок, а сам будинок не зареєстрований належним чином.

Посилаючи на вищенаведені обставини позивач просить суд визнати право власності на спірний будинок (а.с.4).

У судове засідання позивач не зявився, однак у заяві від 11 вересня 2017 року його представник просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідачі у листах від 11 серпня 2017 року просять суд задовольнити позов, а справу слухати за їх відсутності.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 серпня 2016 року помер ОСОБА_5 (а.с.5). Після смерті останього відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Шевченка, 80 (а.с.8).

За свого життя померлий склав заповіт від 21 травня 2015 року, у якому розпорядився все своє майно, в тому числі спірний будинок, заповісти сину ОСОБА_2 (а.с.7).

З матеріалів спадкової справи слідує, що спадкоємець за заповітом, ОСОБА_2, прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви 30 серпня 2016 року.

Крім того, дружина померлого, ОСОБА_4, у заяві від 24 листопада 2016 року відмовилася від своєї обовязкової частки у спадщині за законом.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною першою статті 1273 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_2 у встановленому порядку прийняв спадщину за заповітом, враховуючи, що дружина померлого відмовилася від прийняття спадщини за законом, суд дійшов висновку, що наразі єдиним спадкоємцем всього майна померлого ОСОБА_5 є позивач.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою державного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори від 12 червня 2017 року №672/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний будинок, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нього.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як слідує з матеріалів справи, оригінали правовстановлюючих документів на спірний будинок дійсно відсутні, а право власності на нього не зареєстроване.

Проте, право власності спадкодавця на будинок підтверджується іншими документами у справі, зокрема витягом з погосподарської книги №4 на 2016-2023 рік, який виданий 12 травня 2017 року №075 та оригінал якого перебуває в матеріалах справи, а також нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 12 червня 1976 року (а.с.9).

На думку суду, вказаних документів достатньо для висновку про те, що ОСОБА_5 дійсно на час смерті належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Шевченка, 80, а отже права спадкоємця останнього, ОСОБА_2 підлягають захисту шляхом визнання права власності на це майно. З наведених мотивів та підстав суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213, 214, 215, 226 ЦПК України, на підставі статей 392, 1296 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5в порядку спадкування за заповітом, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Шевченка, 80.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_6