Справа № 158/3042/13-ц
Провадження № 4-с/0158/5/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі : головуючого судді Костюкевича О.К.

при секретарі Хмілевській І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо невиконання рішення суду,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо невиконання рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13018,23 грн. матеріальної шкоди та 4000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що рішення Ківерцівського районного суду Волинської області не виконується, хоча відповідач ОСОБА_3 має частку на житловий будинок, який перебуває у спільній сумісній власності. Посилаючись на викладене, просить визнати дії державного виконавця щодо невиконання рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 13018,23 грн. матеріальної шкоди та 4000 грн. моральної шкоди неправомірними.

Скаржник ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Причини неявки суду не повідомив.

Державний виконавець Ківерцівського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_4 та державний виконавець Кривоозерського районного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області в судове засідання не зявилися, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частинами 1, 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 березня 2014 року в справі №158/3042/13-ц постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 13018,23 грн. матеріальної шкоди та 4000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 24.04.2014 року рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.03.2014 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та судового збору змінено. Присуджено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 28660 грн. матеріальної шкоди.

На виконання вказаного рішення суду стягувачеві 21.05.2014 року було видано виконавчі листи. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.03.2017 року виправлено описку у виконавчих листах № 1 та № 2, виданих Ківерцівським районним судом Волинської області у цивільній справі № 158/3042/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і зазначено адресу боржника «с. Очеретня, вул. Першотравнева, 18, Кривоозерського району Миколаївської області».

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з повідомлення №2821/14.14.41 від 12.05.2017 року Кривоозерського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області державним виконавцем Сигляник Т.В. проведено всі необхідні виконавчі дії з метою примусового виконання виконавчих листів, виданих 21.05.2014 року Ківерцівським районним судом Волинської області щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4000 (чотири тисячі) грн. спричиненої моральної шкоди та 28660 грн. матеріальної шкоди. 16.09.2015 року виконавчі провадження виведено зі складу зведеного та завершено на підставі п. 2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Копії постанов про повернення виконавчого документу та оригінали виконавчих листів направлено стягувачеві супровідним листом від 22.09.2015 року за вих. №6087/02-36, № 6088/0236 рекомендованою кореспонденцією.

Разом з тим, ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.06.2017 року ОСОБА_1 видано дублікат виконавчого листа №1 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4000 (чотири тисячі) грн. спричиненої моральної шкоди та виконавчий лист № 2 про стягнення ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 28660 (двадцять вісім тисяч шістсот шістдесят) грн. матеріальної шкоди.

Таким чином, судом встановлено, що державний виконавець Кривоозерського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_6 в ході примусового виконання рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.03.2014 року, діяв відповідно до закону та в межах своїх повноважень, не порушуючи право стягувача, тому суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо невиконання рішення суду є безпідставною та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 383 - 388 ЦПК України, ст. ст. 1, 5, 18, 37 Закону України Про виконавче провадження, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо невиконання рішення суду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Ківерцівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ківерцівського районного суду Костюкевич О.К.