АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів: Ратнікової В.М., Пікуль А.А.,

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року ПАТ «Комерційний банк «Даніель» звернувся із зазначеним позовом, в якому просив стягнути на свою користь із відповідачів, як солідарних боржників заборгованість за кредитним договором в розмірі 8 244 808,96 грн. (а.с.1-4)

Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 10 серпня 2011 року відкрито провадження у зазначеній справі, а ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28 лютого 2012 року вказану справу передано на розгляд до Печерського районного суду міста Києва. (а.с.8, 27)

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04 липня 2012 року цивільну справу за позовом ПАТ «Комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми боргу прийнято до провадження. (а.с.28)

28 листопада 2014 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на об'єкти нерухомості а саме: земельну ділянку, державний акт НОМЕР_1, загальною площею 0,101 га, місцезнаходження: АДРЕСА_1 садовий будинок, загальною площею 504,8 кв.м. та надвірні будівлі та споруди, а саме: гараж-лазня (літ. «Б»), вбиральня (літ. «Г»), басейн (літ. «И»), насосна (літ. «Д»), каналізаційна яма (літ. «Е»), каналізаційна яма (літ. «Ж»), каналізаційна яма (літ. «З»), колодязь (літ. «К»), огорожа (№ 1-3), замощення (№ 1), свідоцтво про власність 1779 від 19.06.2007 року, місцезнаходження: АДРЕСА_2 до набрання рішенням у справі законної сили.

Крім того, у вказаній заяві ОСОБА_1 просив забезпечити позов шляхом заборони ПАТ «Комерційний банк «Даніель» вчиняти дії щодо виселення позивача та його сім'ї з садового будинку загальною площею 504,8 кв.м, місцезнаходження: АДРЕСА_2 до набрання рішенням у справі законної сили. (а.с.91-95)

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено. (а.с.107-108)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, безпідставність та необґрунтованість відмови в задоволенні клопотання про забезпечення позову, просив скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2017 року та забезпечити позов. На обґрунтування скарги зазначив, що на підставі скасованого заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2012 року по вказаній справі ПАТ «Комерційний банк «Даніель» 05 березня 2014 року переоформив на себе все майно без стягнення боргу, однак в 2015 році відповідачі повернули право власності на вказане майно на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2015 року у справі №359/7880/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Комерційний банк «Даніель» про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності. При цьому апелянт зазначає, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року було задоволено касаційну скаргу ТОВ «Факторингова компанія «КВАНТА», судові рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Таким чином, апелянт вважає, що ТОВ «Факторингова компанія «КВАНТА» в будь-який момент може переоформити на себе право власності на майно, яке перебуває в іпотеці, що в майбутньому призведе до неможливості поновлення прав власності фізичної особи на майно. (а.с.109-111)

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, були сповіщені належним чином про що у справі є докази. ОСОБА_1, ОСОБА_2 були сповіщені вручення повістки представнику ОСОБА_3.(а.с.146-151)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ст. 77, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши копії наданих матеріалів справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

При цьому, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідні роз'ясненнями містяться і в п.п. 4, 7, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що обраний відповідачами захід забезпечення не є співмірним із заявленими вимогами, оскільки майно, на яке відповідач просить накласти арешт, не стосується предмета заявлених вимог, крім того, відповідачами не доведено обставин, які б вказували на те, що невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим або ускладнить виконання рішення суду у даній справі в разі вирішення позову на їх користь. (а.с.107-108)

Виходячи з характеру заявлених вимог, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки запропонований відповідачем вид забезпечення позову не відповідає заявленим у справі позовним вимогам про стягнення суми боргу за кредитним договором.

За таких обставин, ухвала судді районного суду є законною і обґрунтованою, доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Ухвала колегії суддів апеляційного суду не перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до ч. 1 ст. 324 ЦПКу касаційному порядку оскаржена бути не може.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б. Левенець

В.М.Ратнікова

А.А.Пікуль

Справа № 22-ц/796/7229/2017

Унікальний номер 757/2955/14-ц

Головуючий у першій інстанції - Москаленко К.О.

Доповідач Левенець Б.Б.