№ 243/4901/17
Справа № 2/243/2869017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючий суддя Пронін С.Г.,
при секретарі Чевела С.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про стягнення заборгованості з заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона працювала у відповідача на посаді молодшої медсестри артрологічного відділення з 23 квітня 2003 року. З 11 травня 2011 року переведена прибиральником службових приміщень, а 04 червня 2015 року була переведена на посаду молодшої медсестри з догляду за хворими ортопедо-травматологічного відділення санаторію «Словянський». 28 квітня 2017 року вона була звільнена з роботи за власним бажанням. У день її звільнення відповідачем, в порушення норм трудового законодавства, не проведено належного розрахунку. Станом на день її звільнення заборгованість відповідача по заробітній платі за період з серпня 2016 року по квітень 2017 року склала 16 162,99 грн. Протиправними діями ОСОБА_2 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» їй спричинена моральна шкода. В звязку з викладеним, позивач ОСОБА_1 просить суд задовольнити заявлені нею позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість з заробітної плати в розмірі 16 162,99 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 03 травня 2017 року по день ухвалення судом рішення по справі та спричинену моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявилася, про час та дату слухання справи була повідомлена належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, з трудової книжки ОСОБА_1 слідує, що наказом № 52/П-а від 21 квітня 2003 року позивач була прийнята в Дочірнє підприємство «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на посаду молодшої медичної сестри, згідно з наказом № 66/П від 28 квітня 2017 року позивач ОСОБА_1 була звільнена з займаної посади за власним бажанням.
Згідно з ч. 1 ст. 94 КЗпП України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Частиною 7 статті 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, згідно з якою при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Натомість згідно довідки ОСОБА_2 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» станом на 28 квітня 2017 року заборгованість вказаного підприємства перед позивачем з виплати заробітної плати складає 16 162 гривні 99 копійок, в тому числі: 734,20 грн. за серпень 2016 року, 1 807,45 грн. за вересень 2016 року, 1 659,91 грн. за жовтень 2016 року, 1 705,19 грн. за листопад 2016 року, 1 958,49 грн. за грудень 2016 року, 1 540,63 грн. за січень 2017 року, 1 576,90 грн. за лютий 2017 року, 1 071,36 грн. за березень 2017 року, 4 108,86 грн. за квітень 2017 року.
Таким чином, суд приходить до висновку, що при звільненні позивача з ОСОБА_2 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» останнім, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, не було виплачено позивачу заборгованість з заро бітної плати в сумі 16 162 грн. 99 коп., а отже в цій частині вимоги позивача знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.
Що стосується вимог позивача ОСОБА_1 з виплати їй відповідачем середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, то суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Розділом ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
Згідно з п. 8 розділу IV вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Крім цього, відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, відповідачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Таким чином, суд, при вирішенні питання щодо обчислення середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку виходить з доказів, наявних в матеріалах цивільної справи.
Як вбачається з довідок ОСОБА_2 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» № 07/469 від 25 травня 2017 року та № 07/489 від 29 травня 2017 року, наданих суду позивачем ОСОБА_1, заробітна плата за лютий 2017 року складає 1 576 грн. 90 коп., за березень 2017 року складає 1 071 грн. 36 коп. середньоденна заробітна плата позивача складала 172 грн. 48 коп.
Середній заробіток позивача ОСОБА_1 за час затримки розрахунку при звільнені дорівнює: 172 грн. 48 коп. х 50 днів (з дня звільнення по день постановлення рішення суду) = 8 624 грн. 00 коп.
Отже вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 8 624 грн. 00 коп. в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню.
При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн., суд виходить з наступного.
В своїй позовній заяві позивач зазначає, що порушення відповідачем її трудових прав призвели до порушення її звичайного способу життя, вона не мала засобів до існування, для забезпечення себе та своєї сімї усім необхідним, відчувала сильне душевне хвилювання. Через протиправну поведінку відповідача вона змушена витрачати свій час і зусилля на звернення у різні інстанції.
На підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд повинен керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості, тому враховуючи вищевказані обставини по справі, суд вважає, що зазначені обставини дають підстави для стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 2 000 грн. При цьому, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості та враховує зазначені позивачем обставини.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору встановлена в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року встановлений в розмірі 1 600 гривень. Тобто з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. ст. 47, 94, 116-117 КЗпП України, ст. ст. 10, 14, 60, 212 214, 224-226 ЦПК України, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляційної скарги до Слов'янського міськрайонного суду протягом десяти днів, з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_3