У х в а л а

іменем україни

21 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Сестринівської сільської ради Козятинського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за касаційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на рішення Козятинського суду Вінницької області від 23 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 5 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, який пропустили з поважних причин, так як не знали, що подача заяви стала обов'язковою з січня 2004 року і прийняття спадщини шляхом фактичного вступу у володіння та розпорядження спадковим майном не передбачено.

Рішенням Козятинського суду Вінницької області від 23 вересня 2015 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 додатковий строк терміном два місяці після набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 5 квітня 2016 року рішення Козятинського суду Вінницької області від 23 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Козятинського суду Вінницької області від 23 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 5 квітня 2016 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельної частки (пай) 3,68 га і знаходиться у власності СБК «Грушевського» с. Сестринівка, що підтверджується витягом з технічної документації по паюванню земель колективної власності.

У встановлений законом строк позивачі із заявами до нотаріальної контори не звертались.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, встановивши, що позивачі пропустили строк для прийняття спадщини після ОСОБА_4 з поважних причини, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Апеляційним судом встановлено, що на час відкриття спадщини ОСОБА_5 був неповнолітнім (16 років), навчався у Сестринській середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів та проживав разом з покійною матір'ю по АДРЕСА_1, а отже він є таким, що фактично прийняв спадщину.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6, який участі у справі не брав, рішення про відмову у задоволенні позову, виходив з прийняття спадщини заявником, який участі у справі не брав. Крім того, апеляційний суд встановив, що спірні правовідносини врегульовані правилами ЦК Української РСР, який способом захисту таких порушених прав визначив звернення до суду з позовом про продовження строку для прийняття спадщини, проте таких поважних причин, пов'язаних з об'єктивними і непереборними труднощами, позивачі не навели.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, рішення апеляційного суду Вінницької області від 5 квітня 2016 року ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 5 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: Т.Л.Ізмайлова В.О.Кузнєцов