Справа № 361/2760/17
Провадження № 2/361/1974/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Латенко Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Київської області, ОСОБА_2 районної ради Київської області, треті особи: Комунальне підприємство «ОСОБА_2 районна центральна лікарня», управління комунальної власності ОСОБА_2 міської ради Київської області про визнання права на приватизацію житлового приміщення,

установив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 міської ради Київської області, ОСОБА_2 районної ради Київської області, треті особи: Комунальне підприємство «ОСОБА_2 районна центральна лікарня», управління комунальної власності ОСОБА_2 міської ради Київської області про визнання права на приватизацію житлового приміщення.

Позивач зазначала, що вона, як медична сестра родильного відділення ОСОБА_2 центральної районної лікарні, разом з чоловіком та двома синами, на підставі ордеру № 160, виданого 27 липня 1993 року на підставі наказу по ОСОБА_2 центральній районній лікарні за № 48 від 25.03.1993 р. та рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради народних депутатів від 19 січня 1988 року, заселилися в кімнату № 52 гуртожитку, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Шевченка, 12-а.

26 лютого 2001 року вона розлучилася з чоловіком ОСОБА_3 Після розлучення вона залишилися працювати в ОСОБА_2 центральній районній лікарні та проживати в кім. № 52 зазначеного гуртожитку разом зі своїми синами. З того часу і до тепер вона фактично проживаю та зареєстрована за вказаною адресою.

Доказами, що підтверджують вказану обставину є: довідка про відсутність у позивача та її синів прав власності на нерухоме майно від 27.09.11р. № 6037, довідка № 106 від 03.12.2013р. про те, що вона перебуваю на квартирному обліку, довідка з Ощадного банку України про те, що вона та її сини не одержували приватизаційні чеки.

Керуючись нормами Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», де зазначено, що громадяни, які не мають власного житла, більше 5-ти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них мають право на приватизацію займаних кімнат. Сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є обєктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до закону, Міністерства внутрішніх справ України та державних навчальних закладів.

Маючи на меті приватизувати займану кімнату, позивач підготувала всі необхідні документи для приватизації даної кімнати і звернулася до управління комунальної власності ОСОБА_2 міської ради, як до органу приватизації з заявою про приватизацію кімнати № 52 гуртожитку по вулиці Шевченка, 12-а міста Бровари. У відповідь на її заяву Управління комунальної власності підготувало проект рішення про відмову їй в приватизації займаної кімнати. 14 серпня 2014 року ОСОБА_2 міська рада прийняла рішення № 1253-46-06, яким відмовила в приватизації житлового приміщення № 52 гуртожитку по вулиці Шевченка, 12-а міста Бровари наймачу ОСОБА_1

13 травня 2015 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області визнано нечинним та скасовано рішення ОСОБА_2 міської ради Київської області від 14.08.2014 р. за № 1253-46-06 «Про відмову у приватизації житлових приміщень гуртожитку по вулиці Шевченка, 12-а». Рішення суду набрало законної сили. Зазначеним рішенням встановлено, що відповідно до ст. 1 Закону України № 500-УІ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» дія цього закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше пяти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Тобто позивач ОСОБА_1 підпадає під захист цього Закону, тому що дотрималася відповідних умов і має всі законні підстави на реалізацію свого права приватизації жилого приміщення у гуртожитку, де проживає.

Вважає, що має право на приватизацію займаної кімнати, але реалізувати своє право через рішення органу місцевого самоврядування не може. Таким чином порушені її конституційні права на житло і право на приватизацію кімнати у гуртожитку і вона має право на його захист. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати за нею право на безоплатну приватизацію житлового приміщення і передати вказане житлове приміщення в приватну власність за адресою: м. Бровари, вул. Шевченка, 12-а кім. № 52, житловою площею 23,95 кв.м , що знаходиться на 2-му поверсі 5-ти поверхового будинку, та зобовязати Управління комунальної власності ОСОБА_2 міської ради виготовити документи по оформленню права власності на житло та видати приватизаційні платіжні доручення на одержання житлових чеків належних ОСОБА_1 на житлове приміщення у гуртожитку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили суд про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Київської області ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 районної ради Київської області ОСОБА_6 позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі.

В судовому засіданні представник третьої особи КП «ОСОБА_2 районна центральна лікарня» ОСОБА_7 позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі.

В судовому засіданні представник третьої особи управління комунальної власності ОСОБА_2 міської ради Київської області ОСОБА_8 позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, як медична сестра родильного відділення ОСОБА_2 центральної районної лікарні, разом з чоловіком та двома синами, на підставі ордеру № 160, виданого 27 липня 1993 року на підставі наказу по ОСОБА_2 центральній районній лікарні за № 48 від 25.03.1993 р. та рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради народних депутатів від 19 січня 1988 року, заселилися в кімнату № 52 гуртожитку, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Шевченка, 12-а (а.с.8).

Відповідно до рішення ОСОБА_2 міської ради Київської області від 24.03.2009р. № 1059-58-05 гуртожиток ОСОБА_2 центральної районної лікарні по вул. Шевченка, 12-а в м. Бровари був переданий у спільну сумісну власність територіальній громаді сіл і селищ Броварського району в особі ОСОБА_2 районної ради та територіальній громаді міста Бровари в особі ОСОБА_2 міської ради.

В подальшому зазначений гуртожиток разом з іншими будівлями спільної сумісної власності міста та району було віднесено до майна ОСОБА_2 центральної районної лікарні та закріплено за нею на праві оперативного управління.

Рішенням ОСОБА_2 міської ради від 01.11.2012р. № 748-24-06 адміністрації ОСОБА_2 центральної районної лікарні були наданні повноваження по здійсненню оперативного управління гуртожитком, володінням, користуванням та розпорядженням ним в межах, визначених Статутом ОСОБА_2 центральної районної лікарні.

Даний гуртожиток знаходиться в спільній сумісній власності територіальних громад сіл і селищ Броварського району та міста Бровари.

26 лютого 2001 року позивач ОСОБА_1 розлучилася з чоловіком ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-БК №195905, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану ОСОБА_2 міського управління юстиції Київської області (а.с.9).

Відповідно довідки форми №3 від 19 травня 2011 року та довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №1-1/5203 від 26 жовтня 2016 року, в кімнаті №52 гуртожитку за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Шевченка, 12-а, зареєстровані позивач ОСОБА_1 та її сини: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з 08 жовтня 1996 року (а.с.10,12).

Згідно довідки №6037 від 27 вересня 2011 року, виданої КП БМР «ОСОБА_2 БТІ», право власності на нерухоме майно за ОСОБА_1, згідно Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно, не зареєстровано (а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті ОСОБА_2 міської ради з 21 липня 1987 року (рішення виконкому від 21.07.1987р. №163) та внесена до Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов (а.с.12).

Згідно довідки філії ОСОБА_2 відділення №5400 Головного управління Ощадного банку України по м. Києву та Київській області №419 від 06 травня 2011 року, позивач ОСОБА_1 приватизаційний майновий сертифікат, приватизаційний житловий чек, земельні бони не одержувала (а.с.13).

Рішенням ОСОБА_2 міської ради Київської області №1253-46-06 від 14 серпня 2014 року відмовлено наймачам в приватизації житлових приміщень гуртожитку по вул. Шевченка, 12-а міста Бровари Київської області, яке рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2015 року було визнано нечинним та скасовано (а.с.14-18).

Відповідно до рішення ОСОБА_2 міської ради № 1062-59-05 від 26.03.2009р. з внесеними змінами згідно рішення ОСОБА_2 міської ради № 748-24-06 від 01.11.2012р. затверджено Програму передачі гуртожитків у власність територіальної громади міста Бровари та реалізації житлових прав мешканців гуртожитку на 2009-2011 роки. В Додатку № 1 до даної Програми вирішено, що на гуртожиток по вул. Шевченка, 12-а поширюється дія програми передачі гуртожитків у власність територіальної громади міста Бровари та реалізації житлових прав мешканців гуртожитків на 2009-2011 роки.

Відповідно до п.п.4,5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» визначено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» визначено, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» визначено, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути, приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ( 2482-12 ) з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно норм ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. В п. 3 цієї статті зазначено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Згідно п. 11 спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Дослідивши письмові матеріали справи та вислухавши думку сторін в судовому засіданні суд вважає, що відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», позивач ОСОБА_1 має право на приватизацію кімнати в гуртожитку, в якій проживає більше 5-ти років на законних підставах, зареєстрована за місцем проживання та фактично проживає.

Що стосується позовних вимог про передачу житлового приміщення в приватну власність та зобовязання Управління комунальної власності ОСОБА_2 міської ради виготовити документи по оформленню права власності на житло та видати приватизаційні платіжні доручення на одержання житлових чеків належних ОСОБА_1 на житлове приміщення у гуртожитку, то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Передача гуртожитку до територіальних громад відбувається відповідно Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Закону України «Про передачу обєктів права державної та комунальної власності». На засіданні даної ради вирішується питання стосовно певного будинку, після чого виноситься рішення, якщо рішення позитивне то надається згода на проведення певних дій.

Згідно п.6 ст.5 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п.30 ч.1 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Таким чином, зобовязання колегіального органу прийняти рішення на пленарному засіданні не входить до компетенції суду.

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Також суд, керуючись ст.88 ЦПК України, вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 320 грн.

Керуючись ст.ст.3, 10, 57, 60, 61, 88, 214-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на безоплатну приватизацію житлового приміщення за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Шевченка, 12-а, кімната № 52, житловою площею 23,95 кв.м., що знаходиться на 2-му поверсі 5-ти поверхового будинку.

У задоволенні позовних вимог про передачу житлового приміщення в приватну власність та зобовязання Управління комунальної власності ОСОБА_2 міської ради виготовити документи по оформленню права власності на житло та видати приватизаційні платіжні доручення на одержання житлових чеків належних ОСОБА_1 на житлове приміщення у гуртожитку - відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 міської ради Київської області та ОСОБА_2 районної ради Київської області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору в розмірі 320 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський