АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3812/17 Справа № 202/26/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря - Григорєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного агентства резерву України, Державної організації «Комбінат Салют» про стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2017 року в задоволені позову ОСОБА_4 до Державного агентства резерву України, Державної організації «Комбінат «Салют» про стягнення заробітної плати відмовлено (а.с. 79-81).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення (а.с.84-86).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом Державного агентства резерву України № 124-к від 25 липня 2016 року виконання обовязків директора державної організації «Комбінат «Салют» з 25.07.2016 р., покладено на ОСОБА_4- заступника директора Державної організації «Комбінат «Салют» (а.с.68).

Наказом Державного агентства резерву України № 164-к від 12 жовтня 2016 року призначено ОСОБА_5 виконуючою обовязки директора державної організації «Комбінат «Салют» до проведення конкурсного відбору на посаду керівника вказаної організації та звільнено ОСОБА_4, заступника директора Державної організації «Комбінат «Салют» від виконання обовязків директора вказаної організації з 13 жовтня 2016 року (а.с.7).

Встановлено, що ОСОБА_4 за третій квартал 2016 рік не була виплачена премія.

Згідно матеріалів справи, 26 липня 2016 року відбулась Погоджувальна рада, на якій був присутній і ОСОБА_4 та в порядку денного якої було звітування керівника Державної організації «Комбінат «Салют» щодо результатів роботи за другий квартал та презентація планів на третій квартал (а.с.31).

Відповідно до п. 2 Протоколу Погоджувальної ради від 26 липня 2016 року рекомендовано керівнику Державної організації «Комбінат «Салют» надати до Держрезерву: пропозиції щодо внесення змін до кошторису ДО «Комбінат «Салют» на 2016 рік в частині перерозподілу видатків, а саме запланувати видатки на закупку компресорів, замість термоізоляції холодильних камер; надати на погодження пропозиції щодо встановлення камер відео спостереження по периметру території комбінату, пропозиції щодо провадження системи електронного контролю за територією комбінату, пропозиції щодо провадження сучасних електронних систем для забезпечення автоматизованого обліку та контролю за збереженням матеріальних цінностей, пропозиції щодо оптимізації штатного розпису, інформацію щодо посилання роботи в частині завантаженості складських приміщень комбінату до 100%, що визначено в п. 1-3, 6-8 протоколу Погоджувальної ради від 26 липня 2016 року.

На Погоджувальній раді 20 жовтня 2017 року в.о. директора Державної організації «Комбінат «Салют» ОСОБА_5 було доведено, що ОСОБА_4 рекомендації, надані за результатами попередніх погоджувальних рад, не виконав, що підтверджується протоколом від 20 жовтня 2016 року (а.с.34-35).

Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» , при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Законодавство щодо виплати премії містить ряд бланкетних норм, якими відсилає до положень локальних актів, надаючи цим роботодавцю можливість вільного, на власний розсуд розпорядження своїм правом щодо виплати премії працівникам. Законодавство не зобов'язує роботодавців виплачувати премію, оскільки такі виплати здійснюються виключно на розсуд останнього з метою заохочення працівників до якісної та ефективної роботи.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно наказу Державного агентства резерву України № 68 від 15 квітня 2016 року рішення про преміювання та визначення розміру премій керівників приймається Головою Держрезерву за результатами аналізу фінансово-господасрьвої діяльності державних організацій звітного періоду (місяць, квартал), рішення Погоджувальної ради, за поданням державних організацій.

Відповідно п. 1, 2 Порядку преміювання керівників державних організацій та УкрНДІ «Ресурс», затвердженого наказом Держрезерву від 31 грудня 2015 року № 192, зі змінами внесеними наказом Держрезерву № 68 від 15 квітня 2016 року преміювання керівників здійснюється за результатами фінансово-господарської діяльності за звітні місяці та звітний квартал на підставі наказу Держрезерву. За результатами фінансово-господарської діяльності та виконання умов контракту керівникам може встановлюватись премія за звітний період в розмірі не більше як 200 % від розміру окладу з урахуванням надбавок за Наказом Державного агентства резерву України (а.с.29 зворот).

Виходячи з аналізу зазначеного Порядку, нарахування премії за результатами діяльності не є обовязковим та виплачується роботодавцем з урахуванням оцінки всіх показників роботи кожного керівника.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, посилаючись на ст. 9-1, 97, 139 КЗпП України, ст. 2, 15, 21 Закону України «Про оплату праці», виходив з того, що позивачем не було надано доказів виконання ним, як виконуючим обовязки керівника Державної організації «Комбінат «Салют», всіх рекомендацій, зафіксованих в протоколі Погоджувальної ради від 26 липня 2016 року, а тому відсутні підстави вважати, що ненарахування премії ОСОБА_4 суперечить Порядку преміювання керівників державних організацій та УкрНДІ «Ресурс», затвердженого наказом Держрезерву від 31 грудня 2015 року № 192.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Так, ст.. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Додаткові складові (премії, надбавки тощо) не є гарантованими і мають індивідуальний характер.

Як розяснено у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат.

Відповідно до п.3 наказу Державного агентства резерву №68 від 15 квітня 2016 року, рішення про преміювання та визначення розміру премії керівників приймається Головою Держрезерву за результатами аналізу фінансово-господарської діяльності державних організацій звітного періоду (місяць, квартал), рішення Погоджувальної ради, за поданням державних організацій.

Як передбачено п. 1 Порядку преміювання керівників державних організацій та УкрНДІ «Ресурс», преміювання керівників здійснюється за результатами фінансово-господарської діяльності організацій за звітні місяць та звітний квартал на підставі наказу Держрезерву. Пунктом 2 Порядку встановлено, що за результатами фінансово-господарської діяльності та виконання умов контракту керівникам може встановлюватись премія за звітний місяць у розмірі не більше як 200% від розміру окладу з урахуванням надбавок за наказом Державного агентства резерву України.

Пунктом 6 Порядку преміювання керівників державних організацій та УкрНДІ «Ресурс» встановлено, премія керівникам нараховується за фактично відпрацьований час, на підставі бухгалтерських даних на рахунок коштів, передбачених на оплату праці у загальному фонді кошторису. У разі обмеженості коштів загального фонду допускається, як виняток, виплата премії за рахунок коштів, передбачених на оплату праці у спеціальному фонді кошторису за погодженням Держрезерву.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги, що на засіданні Погоджувальної ради 26 липня 2016 року не обговорювалося питання щодо рекомендацій стосовно здійснення певних заходів та не ознайомлено позивача з протоколом Погоджувальної ради, колегія суддів не може прийняти до уваги, як підстави для скасування рішення, оскільки як зазначалося вище, питання щодо преміювання є правом, а не обовязком роботодавця. Крім того, як вбачається з презентації про результати роботи ДО «Комбінат «Салют» за третій квартал 2016 року, Керівником були виконані завдання поставлені Погоджувальною радою, однак не в повному обсязі (а.с.51-53).

Крім того, як зазначив сам апелянт, підставою для виплати або не виплати премії, є наказ Держагенства резерву України, який не був наданий сторонами.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції матеріального чи процесуального права, яке призвело, або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. Тому, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: