Справа 337/2693/17
Провадження № 2/337/1275/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

при секретарі Куліш Л.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди, завданої у результаті дорожньо- транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом.

У позові вказала, що 07.11.2016 року в м.Запоріжжі сталася ДТП за участю транспортного засобу «SKODA OCTAVIA», державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 В момент ДТП вона перебувала в салоні вказаного автомобіля у якості пасажира та постраждала в результаті ДТП. Її здоров'ю була завдана шкода, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 19.01.2017 року серії НОМЕР_3 про присвоєння їй ІІ групи інвалідності.

За фактом ДТП 08.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, у Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстроване кримінальне провадження № 0006694, яке в подальшому закрито постановою про закриття кримінального провадження від 28.02.2017 року у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16.03.2017 року № 337/853/17 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та накладено на нього адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 07.11.2016 року, о 21-40 годині, водій ОСОБА_3 в порушення п.п.12.1, 2.3 «б» ПДР України, керуючи транспортним засобом марки «Skoda Octavia» державний номер НОМЕР_1 по вул. Новобудов в м. Запоріжжі, в районі ЛЕП №114 , не вибрав безпечної швидкості, не стежив за зміною дорожньої обстановки та відповідно не реагував на її зміну, в наслідок чого допустив виїзд за межі проїзної частини та перекидання транспортного засобу. Внаслідок порушення ПДР України водієм ОСОБА_3 транспортний засіб пошкоджено та завдано матеріальних збитків, травмовано водія ОСОБА_3 та пасажирів автомобіля: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу була застрахована відповідачем, що підтверджується полісом № НОМЕР_2, дійсним з 27.10.2016 року по 27.10.2017 року.

26.01.2017 року вона звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 306132 грн. 02 коп., та надала копії та оригінали чеків на підтвердження її витрат на лікування, довідки, виписки із історії хвороби, висновки лікарів, медичної карти. За результатом розгляду її заяви, 26.04.2017 року відповідач перерахував на її банківський рахунок страхове відшкодування у розмірі 119101 грн. 85 коп., з яких відшкодував шкоду, пов'язану з лікуванням у сумі 88573 грн. 19 коп., шкоду, пов'язану зі стойкою втратою працездатності у сумі 26100 грн. та моральну шкоду у сумі 4428 грн. 66 коп. Але розмір шкоди, пов'язаної зі стойкою втратою працездатності нею був оцінений у 35 кратному розмірі середньої зарплати по Україні, що становить 189210 грн. ( 35 х 5406 грн.). Відшкодувати таку суму страховою компанією було відмовлено, тому, просила стягнути з відповідача на її користь 80898 грн. 15 коп. страхового відшкодування шкоди, пов'язаної зі стойкою втратою працездатності.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, надала суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, за участю її представника.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_6 у судовому засіданні позов підтримав. Суду пояснив, що 07.11.2016 року сталася ДТП, у результаті якої ОСОБА_1 була травмована та їй призначено другу групу інвалідності. Після звернення позивачки до страхової компанії, компанія виплатила їй, зазначені у позові суми, але таку виплату ОСОБА_1 вважає замалою. Вона оцінила розмір страхового відшкодування у розмірі 35 мінімальних заробітних плат по Україні, бо страхове відшкодування не містить обмеження щодо виплат. Чому саме у 35 мінімальних заробітних заробітних плат оцінено страхове відшкодування, пояснити не може, бо це оцінено позивачкою. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог. Суду пояснив, що страхова компанія повністю виконала свої обов'язки щодо виплати страхового відшкодування. Сума відшкодування у зв'язку із стійкою втратою працездатності, розрахована у розмірі 18 мінімальних заробітних плат (1450 грн.х 18) у сумі 26 100 грн.. Сума мінімальної заробітної плати яка підлягала відшкодуванню, розрахована з мінімальної зарплати на час скоєння ДТП. Доводи позивачки про необхідність страхового відшкодування у розмірі 35 мінімальних заробітних плат по Україні, протиречать діючому законодавству та нічим не доведені. Просив у позові відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст.11, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, та на підставі доказів, наданих сторонами по справі.

Судом встановлено, що 25.10.2016 року між ПрАТ «СК «Арсенал страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № НОМЕР_2, відповідно до якого страховим відшкодуванням забезпечений транспортний засіб «SKODA OCTAVIA», державний номер НОМЕР_1 у період з 27.10.2016 року по 26.10.2017 року включно (а.с. 8).

07.11.2016 року в м.Запоріжжі сталася ДТП за участю транспортного засобу «SKODA OCTAVIA», державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3

За фактом ДТП, 08.11.2016 року було зареєстроване кримінальне провадження №0006694 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, яке в подальшому закрито постановою про закриття кримінального провадження від 28.02.2017 року у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 19-20).

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16.03.2017 року № 337/853/17 винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 21-22).

В момент вказаної ДТП ОСОБА_1 перебувала в салоні автомобьіля у якості пасажира та постраждала в результаті ДТП, їй призначена ІІ група інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 19.01.2017 року серії НОМЕР_3 та не оспорюється представником відповідача(а.с. 11-12).

26.01.2017 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування у сумі 306132 грн. 02 коп.(а.с. 13).

26.04.2017 року ПрАТ «СК «Арсенал страхування» перерахувало ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 119101 грн. 85 коп., з яких відшкодовано: шкоду пов'язану з лікуванням у розмірі 88573 грн. 19 коп., шкоду, пов'язану зі стойкою втратою працездатності у сумі 26100 грн. та моральну шкоду у сумі 4428 грн. 66 коп., що не заперечується сторонами.

Частиною 1 статті 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В силу ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-ІV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

З положень п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-ІV вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого (ст. 23 Закону № 1961-ІV).

Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону № 1961-ІV, у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Як передбачено ст. 25 Закону № 1961-ІV, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Зокрема, для непрацюючої повнолітньої особи допомога оцінюється у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

В силу п.п. 26.1, 26.2 ст. 26 Закону № 1961-ІV шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у разі встановлення ІІ групи інвалідності становить 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Судом з'ясовано, що 07.11.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_1 зазнала ушкодження здоров'я, водієм транспортного засобу був ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого за шкоду, завдану використанням транспортного засобу «SKODA OCTAVIA», з державним номером НОМЕР_1, була застрахована ПрАТ «СК «Арсенал страхування», яке зобов'язане відшкодувати ОСОБА_1 завдані збитки в межах ліміту відповідальності страховика.

Страхова компанія виплатила позивачці вказані вище суми, але, як пояснив у судовому засіданні представник позивачки, ОСОБА_1 вважає, що розмір страхового відшкодування у частині стійкої втрати працездатності, повинен був визначений із суми мінімальної заробітної плати по Україні- 5406 грн. і не 18 мінімальних заробітних плат, а 35 мінімальних заробітних плат, саме так оцінила страхове відшкодування потерпіла. Але чому саме 35 мінімальних заробітних плат, пояснити не зміг.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомим є те, що розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2017 року є 3200 грн., встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік», який не потребує доказуванню.

В силу п.п. 26.1, 26.2 ст. 26 Закону № 1961-ІV шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у разі встановлення ІІ групи інвалідності становить 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Часом настання страхового випадку є 19.01.2017 року, оскільки саме довідкою МСЕК від 19.01.2017 року ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності, тому доводи представника позивача про те, що страховим випадком є день скоєння ДТП- 07.11.2016 року, протиречать вказаному вище.

На час настання страхового випадку- 19.01.2017 року, середня заробітна плата, яка встановлена Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік», була 3200 грн., а тому відшкодувати страхове відшкодування страхова компанія повинна була у сумі ( 3200 х 18) 57 600 грн. Потерпілій виплачено 26 100 грн., а тому стягненню з відповідача у рахунок страхового відшкодування у зв'язку із стійкою втратою працездатності у судовому порядку підлягає сума 31 500 грн.

Відповідно до страхового полісу НОМЕР_2, ліміт відповідальності на одного потерпілого- 200 000 грн.

Стягнення суми 31 500 грн. не буде перевищувати встановлений ліміт.

Доводи представника позивачки про те, що страхова компанія повинна сплатити потерпілій страхове відшкодування у розмірі 35 мінімальних заробітних плат, нічим не доведені, відповідно до ст. 60 ЦПК України, як пояснив у судовому засіданні представник позивачки, це є сумою, яку визначила сама ОСОБА_1

Тому, враховуючи вказане вище, в задоволенні іншої частини позовних вимог, необхідно відмовити.

Також відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог, тому на підставі ст..4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача ПрАТ «СК «Арсенал страхування» необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн.

Керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_4) у рахунок страхового відшкодування 31 500 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є. Гнатик