Справа № 694/701/16-ц Провадження №6/694/42/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

11.07.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Гончаренко Т.В.,

при секретарі Блискавці А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_1 про дозвіл на примусове проникнення до житлового приміщення, -

встановив:

Старший державний виконавець Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним поданням, за яким просить суд постановити рішення про примусове проникнення до будинку №7 по вул.Ярова с.Моринці Звенигородського району Черкаської області з метою перевірки майнового стану боржника ОСОБА_2

В судове засідання державний виконавець не зявилася.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню.

Пунктом 13 частини 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державного виконавця наділено правом під час здійснення виконавчого провадження звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця (ч.1 ст.376 ЦПК України).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_1 знаходиться виконавчий лист № 694/701/16-ц, виданий 24.01.2017 р. Звенигородським райсудом про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 50000 грн. (ВП № 53305003).

В добровільному порядку боржником рішення не виконано.

08.06.2017 р., керуючись ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», постановою державного виконавця накладено арешт на все майно боржника.

Відповідно до відповіді виконкому Моринської сільської ради №02-08/55 від 10.03.2017 року за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований будинок по вул.Щепкіна 47, с.Моринці Звенигородського району Черкаської області.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем в межах примусового виконання рішення суду з метою перевірки майнового стану боржника неодноразово здійснювались виходи за адресою, де проживає боржник ОСОБА_2 - вул.Ярова, 7 с.Моринці Звенигородського району Черкаської області: 23.02.2017 року, 08.06.2017 року, однак перевірити майновий стан боржника не виявилося можливим, оскільки 23.02.2017 року ОСОБА_2 відмовилася допустити до свого будинковолодіння, а 08.06.2017 р. двері були зачинені, про що складені державним виконавцем відповідні акти.

Державним виконавцем також адресувались боржнику виклики з вимогою терміново прибути до відділу.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення (п.4 ч.3).

У поданні державний виконавець обґрунтовував своє клопотання лише трьома складовими: наявністю статусу боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні, непогашенням нею боргу в добровільному порядку та його ухиленням від надання державному виконавцю доступу до свого житла з метою перевірки майнового стану боржника та розшуку його майна.

Втім, суд наголошує, що вказані перші дві складові самі по собі не можуть бути підставою для задоволення подання про примусове проникнення до житла боржника.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Оскільки, відповідно до ч.2 ст. 376 ЦПК України, згадане вище подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від надання державному виконавцю доступу до свого житла з метою перевірки майнового стану боржника та розшуку його майна, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про таке ухилення боржника може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст.19 Закону, зокрема обовязку допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Натомість під час судового розгляду вказані обставини доведено не було, оскільки, матеріали справи не містять ані доказів сповіщення боржника про проведення виконавчих дій, ані навіть доказів його повідомлення про необхідність своєчасно з'являтися на вимогу виконавця.

Крім того, у матеріалах подання відсутні дані про те, що державним виконавцем направлялися повідомлення боржнику про здійснення виходу до житла, а боржник був повідомлений про необхідність забезпечення доступу державному виконавцю до житла з метою його опису, яке було заплановане на 23.02.2017 року, 08.06.2017 року. В актах державного виконавця від 23.02.2017 року та 08.06.2017 року не зазначено години їх складання, що позбавляє можливості перевірити о котрій годині державний виконавець зявився до боржника і чи співпадає вона з годиною, зазначеною в повідомленні на адресу ОСОБА_2 (якщо такі є).

З огляду на викладене, подання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 376 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

в задоволені подання старшого державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_1 про дозвіл на примусове проникнення до житлового приміщення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.В.Гончаренко