Головуючий в 1 інстанції Карпенко О.М.
Доповідач Папоян В.В.
Номер провадження 22-ц/775/811/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Папоян В.В.

суддів Кішкіної І.В. Санікової О.С.

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: Регіональний сервісний центр МВС в Донецькій області, про визнання правочину недійсним, повернення сторін у первісний стан, витребування майна з чужого незаконного володіння та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідачів, якій під час розгляду справи уточнював. На обґрунтування вимог зазначав, що 12.05.2014 року, близько 11-30 год., невстановлені озброєні особи в камуфльованому одягу, перебуваючи поблизу магазину «Дон», що розташований за адресою: м. Краматорськ, вул. Дніпровська №4, діючи умисно, незаконно заволоділи належним йому транспортним засобом DAIHATSU TERIOS, номерний знак НОМЕР_1, 2008 року та незаконно позбавили його волі і перемістили його до місця подальшого утримання в приміщення Слов'янського міського відділу СБУ. За даними фактами слідчим СВ Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області були відкриті кримінальні провадження які в подальшому було об'єднано в одне.

07.06.2014 року належний йому автомобіль у центрі-3 НППВАЗО м. Донецька без заяви власника було перереєстровано за довідкою рахунком ВІА 435644 від 23.05.2014 року на ім'я ОСОБА_3 Та 03.07.2014 року спірний автомобіль згідно довідки - рахунку ВІА 509700 від 27.06.2013 року був перереєстрований у Центрі НППВАЗО м Харківа - 1 на ім'я ОСОБА_2 та видано свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_8.

Посилаючись на незаконність відчуження належного йому автомобіля просив визнати недійсним договір купівлі-продажу спірного майна якій укладено від імені ОСОБА_1 як продавця, та ОСОБА_3 і подальший договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Крім того, просив визнати недійсними та скасувати довідки-рахунки, перереєстрацію транспортного засобу на відповідачів та видані їм свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Також просив визнати за ним право власності вказаний автомобіль, відновити реєстрацію його права власності на транспортний засіб та витребувати майно із чужого незаконного володіння від відповідача ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, подала зустрічний позов в якому у зв'язку з оспорюванням ОСОБА_1 її права власності на автомобіль, який було придбано на підставі договору купівлі-продажу, просила визнати за нею право власності на спірне майно.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу укладений 23.05.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Визнано недійсною та скасовано довідку-рахунок №ВІА 435644 від 23.05.2014 року; перереєстрацію транспортного засобу проведену 07.06.2014 року Центром-3 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Донецька; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім'я ОСОБА_3 та зняття з обліку для реалізації спірного автомобіля за заявою ОСОБА_3 проведену 10.06.2014 року Центром надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Краматорська.

Крім того, визнано недійсним договір купівлі-продажу спірного транспортного засобу якій укладено 03.07.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, визнано недійсними та скасовано довідку-рахунок, реєстрацію транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім'я ОСОБА_2 Визнано за ОСОБА_1 право власності на спірний автомобіль, відновлено реєстрацію його права власності на транспортний засіб.

В частині позову ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення змінити, задовольнивши його вимоги щодо витребування майна з чужого незаконного володіння.

Не погодившись з рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі та задовольнити її вимоги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема вважає, що висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на припущеннях. Судом помилково зроблено висновок що спірний автомобіль вибув з володіння попереднього власника поза його волі оскільки на час розгляду справи відсутній обвинувальний вирок за порушеними кримінальними провадженнями. Вона є добросовісним набувачем спірного майна. Крім того, зазначала, що судом з підстав недійсності правочину визнано недійсними документи, які за своєю суттю ні є правочинами.

Позивач ОСОБА_1 та його представники позивача у судовому засіданні апеляційного суду доводи своєї апеляційної скарги підтримали та заперечували проти доводів апеляційної скарги іншої сторони. Просили рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння скасувати та ухвалити нове.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги позивача підтримав та заперечував проти доводів апеляційної скарги іншої сторони.

Представник третьої особи у судовому засіданні апеляційного суду просив рішення суду залишити без змін.

Інші особи, які приймають участь по справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Судова колегія, заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, рішення суду підлягає скасуванню частково з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦК України підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В статті 203 ЦК України зазначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин мас бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків. Тому основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки Центру НППВАЗ з обслуговування міст Краматорська та Дружківки при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області від 01.09.2015 року 25.09.2010 року на підставі довідки-рахунку №120446 від 10.10.2010 року за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований транспортний засіб - легковий автомобіль DAIHATSU TERIOS, номер кузову НОМЕР_5 2009 р.в., білого кольору, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3. Зазначений автомобіль було взято на облік у центрі у Центрі НППВАЗО м. Слов'янськ. Автомобілю був присвоєний державний номер НОМЕР_1.

З матеріалів кримінального провадження № 0004059 вбачається, що 12.05.2014 року невстановлені озброєні особи в камуфльованому одягу, перебуваючи поблизу магазину «Дон», що розташований за адресою: м. Краматорськ, вул. Дніпровська №4, незаконно заволоділи належним ОСОБА_1 автомобілем та позбавили його воли.

За заявою ОСОБА_1 23.11.2014р., до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань були внесені відповідні відомості.

Відповідно до постанови про об'єднання матеріалів досудового розслідування від 20.05.2015р ОСОБА_1 визнано потерпілим по кримінальним провадженням, за ознаками злочинів за ст.146 ч.2 КК України та ст.289 ч.2 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом та незаконне позбавлення волі або викрадення людини. Матеріали кримінального провадження об'єднано та зареєстровано в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань за №00004059.

На цей час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває.

07.06.2014 року належний ОСОБА_1 автомобіль у центрі - 3НППВАЗО м. Донецька було перереєстровано на нового власника за довідкою рахунком ВІА 435644 від 23.05.2014 року, виданої ПП ОСОБА_4 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6, номерний знак не змінювався). Власником став ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що мешкає АДРЕСА_2

10.06.2014 року спірний автомобіль Центром НППВАЗО м.Краматорська було знято з обліку для реалізації за заявою власника автомобілю ОСОБА_3 та 03.07.2014 року автомобіль DAIHATSU TERIOS, номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5 був зареєстрований у Центрі НППВАЗО м. Харківа - 1 на ім'я ОСОБА_2, що мешкає АДРЕСА_3 з видачею номерних знаків НОМЕР_7 та свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_8 згідно довідки - рахунку ВІА 509700 від 27.06.2013 року, виданої ТОВ «Спецзнак».

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 24.12.2015 року по кримінальній справі №234/20899/15-к було задоволено клопотання слідчого Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області про надання тимчасового доступу до речей - автомобілю «DAIHATSU TERIOS», номер кузова НОМЕР_3, рік випуску 2009, колір білий, державний номер НОМЕР_4 та ключів від нього, що знаходиться у володінні ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

06.01.2016 року заступником начальника СВ Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області було вилучено вказаний автомобіль та ключі від нього, про що було складено відповідний протокол тимчасового доступу до речей і документів та опис речей до нього. Та 12.12.2016 року спірний автомобіль передано на зберігання під охоронну розписку ОСОБА_1

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовуються сторонами.

Згідно з п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є, зокрема, довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах, інші документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби.

З огляду на таке довідка-рахунок є документом, який підтверджує укладення правочину щодо переходу права власності на автомобіль та тягне за собою зміну його власника.

З матеріалів справи убачається, що перереєстрація транспортного засобу на ім'я ОСОБА_3 проводилися на підставі довідки - рахунку копія якої в матеріалах справи відсутні, але ця обставина підтверджується копією реєстраційної картки транспортного засобу, інформацією Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області та не спростовується сторонами.

За таких обставин, задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у вигляді довідки-рахунку та відмовляючи у задоволені зустрічного позову суд першої інстанції на підставі положень ст. ст. 16, 203, 215, 216 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку, що спірний автомобіль, вибув з володіння власника поза його волею, а тому вказаний правочин має бути визнаний недійсним, як вчинений з порушенням вимог, встановлених законом.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо безпідставності таких правових висновків суду та виникнення у неї права власності на спірне майно, оскільки стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Проте матеріалами справи підтверджується, що спірне майно вибуло з володіння ОСОБА_1 поза його волею, а тому вказаний правочин є недійсним, як вчинений з порушенням вимог, встановлених законом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін та відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог, проте ОСОБА_5 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження її вимог та заперечень.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 що вона є добросовісним набувачем, а тому наявні підстави для визнання за нею права власності на спірне майно оскільки згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 набула у власність спірний автомобіль на підставі наступного (після договору купівлі-продажу від 23.05.2014 року) відплатного договору в особи, яка не мала права його відчужувати. За таких обставин висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 є вірним.

Посилання суду першої інстанції на невідповідність правочину вимогам ст.. 237, 239 та на положення ст.. 241 ЦК України є зайвими, але не спростовує правильність правових висновків суду щодо недійсності оспорюванного правочину.

Проте задовольняючі позовні вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 оформленого у вигляді довідки-рахунку суд першої інстанції не врахував, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, може бути заявлена однією зі сторін правочину, але позивач ні є стороною зазначеного правочину.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.2009, № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

Тобто права особи, яка вважає себе власником майна не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму встановленого ст.. 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави передбачені ст. 388 ЦК України які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

З позовної заяви убачається, що ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист порушеного права просив одночасно визнати недійсним правочин та витребувати майно з чужого незаконного володіння.

Положення статті 388 ЦК України можуть застосовуватись як підстави позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, і було відчужене третій особі за умови, що між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Таким чином, одночасне пред'явлення віндикаційного позову про витребування майна із чужого незаконного володіння (позову власника, позбавленого володіння майном, про витребування майна від його володільця) та негаторного позову про визнання правочину недійсним із застосування реституції (позову про захист права від порушень, не пов'язаних з позбавлення володіння), тобто одночасне застосування статей 216 і 338 ЦК України, є помилковим, оскільки віндикаційний і негаторний позови вважаються взаємовиключними.

Аналогічне роз'яснення викладено у постановах Верховного Суду України від 21.12.2016р. у справі № 6-2233 цс16 та від 18.01.2017 у справі за № 6-2723цс16, які згідно ст.. 360 7 має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням викладеного рішення суду в частині визнання недійсним купівлі-продажу спірного транспортного засобу укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 оформленого у вигляді довідки-рахунку підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Крім того, задовольняючі позовні вимоги щодо визнання недійсною та скасування окремо довідки-рахунку, визнання недійсною перереєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_3 визнання недійсним та скасування зняття з обліку транспортного засобу для реалізації за заявою останнього, та визнання недійсною і скасування довідки рахунку, перереєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_2, суд не врахував, що зазначені довідки та подальша реєстрація транспортного засобу не є правочином, не мають окремого правового значення та визнання їх недійсним і скасування є зайвим. Порушене право власника підлягає захисту шляхом визнання недійсним правочину та відновленню реєстрації за останнім.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 на ст.ст. 387, 388 ЦК України з огляду на наступне.

Власник має право витребувати своє майно в усіх випадках від особи, яка заволоділа ним незаконно, без відповідної правової підстави (стаття 387 ЦК), та від особи, яка набула його безвідплатно в особи, яка не мала право його відчужувати (частина третя статті 388 ЦК).

Разом з тим у п.19 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Таким чином, власник майна, який звернувся до суду з вимогою про витребування майна, крім свого права на витребування цього майна, має довести що його майно знаходиться у відповідача. Отже, власник може витребувати своє майно, якщо його майно є безпосередньо у відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, позивач посилався на те, що спірний автомобіль на час розгляду справи заступником начальника СВ Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області спірний автомобіль було вилучено у відповідача та передано йому на зберігання під охоронну розписку. Ухвала Краматорського міського суду Донецької області від 19 травня 2016 року якою було задоволено скаргу та зобов'язано уповноважену особу Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області повернути ОСОБА_2 вилучений автомобіль не виконана. Тобто зазначений автомобіль на час розгляду справи у відповідача не перебуває, тому відсутні підстави для задоволення цих позовних вимог.

Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції не в повному обсязі встановлені обставини, які мають значення по справі та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірних правових висновків у тих правовідносинах, що виникли між сторонами тому рішення суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 березня 2017 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування довідки-рахунку №ВІА 435644 від 23.05.2014 року, перереєстрації транспортного засобу DAIHATSU TERIOS, номерний знак НОМЕР_9 за ОСОБА_3, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 автомобіля марки DAIHATSU TERIOS, номерний знак НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3, зняття з обліку для реалізації автомобіля марки DAIHATSU TERIOS, номерний знак НОМЕР_1 за заявою ОСОБА_3, договору купівлі-продажу транспортного засобу DAIHATSU TERIOS, номерний знак НОМЕР_1 укладеного 03.07.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який оформлений довідкою - рахунком №ВІА 509700 від 27.06.2014 року, виданої ТОВ «Спецзнак», довідки-рахунку №ВІА 509700 від 27.06.2014 року, виданої ТОВ «Спецзнак».

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування довідки-рахунку №ВІА 435644 від 23.05.2014 року, перереєстрації транспортного засобу DAIHATSU TERIOS, номерний знак НОМЕР_9 за ОСОБА_3, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 автомобіля марки DAIHATSU TERIOS, номерний знак НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3, зняття з обліку для реалізації автомобіля марки DAIHATSU TERIOS, номерний знак НОМЕР_1 за заявою ОСОБА_3, договору купівлі-продажу транспортного засобу DAIHATSU TERIOS, номерний знак НОМЕР_1 укладеного 03.07.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який оформлений довідкою - рахунком №ВІА 509700 від 27.06.2014 року, виданої ТОВ «Спецзнак», довідки-рахунку №ВІА 509700 від 27.06.2014 року, виданої ТОВ «Спецзнак» відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.В. Папоян

Судді І.В. Кішкіна

О.С. Санікова