Провадження № 2/235/1089/17
Єдиний унікальний номер 233/6185/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 липня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого: Данилів С.В.,

за участю секретаря: Харенко Т.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 в м. Покровську Донецької області за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30.10.2005 року вона позичила ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, грошові кошти у сумі 10 000 грн. Даний факт позики був оформлений письмовою розпискою в присутності свідків. ОСОБА_4 даної розписки ОСОБА_3 повинен їй сплачувати кожний рік за користування грошима 4 000 грн. та до 30.10.2010 року повернути позичені кошти, які до теперішнього часу він не повернув.

Позивач вказує, що на теперішній час ОСОБА_3 заборгував їй позичені 10 000 грн. та 40 000 грн. за користування позикою.

З огляду на вищенаведене вона звернулась із відповідним позовам до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області про стягнення з ОСОБА_3 майнової та моральної шкоди. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду від 07.11.2016 року їй було відмовлено у відкритті провадження, оскільки ОСОБА_3 помер 05.02.2006 року.

Відтак, вона звернулась із відповідним позовом до суду до ОСОБА_2, яка є донькою ОСОБА_3 та яка 26.07.2006 року подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька № 524/2006, тобто є спадкоємницею ОСОБА_3

Позивач вказує, що 15.11.2016 року на імя ОСОБА_2 нею був надісланий лист із вимогою повернути грошові кошти, однак до теперішнього часу відповідач грошові кошти не повернула та з нею не звязувалася.

З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_2 завдану їй майнову шкоду у сумі 50 000 грн.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, (а.с. 98).

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність не подавала, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що згідно копії розписки від 30.10.2005 року ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 10 000 грн., з кінцевим терміном повернення 30.10.2010 року, та зобовязався віддати 4 000 грн. за кожен рік користування грошовими коштами (а.с. 89).

ОСОБА_4 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 7 вбачається, що ОСОБА_3 помер 02.03.2006 року (а.с.55).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

ОСОБА_4 з ч.1ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять раз перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми.

ОСОБА_4 із ч.2ст.1047ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

ОСОБА_4 зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України,якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ОСОБА_4 з ч.1ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

ОСОБА_4 до ст. 608 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 24 лютого 2016 року розглянув справу № 6-50цс16, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що наявність у позивача оригіналу договору позики згідно з положенням ч. 3 ст. 545 ЦК України свідчить про неповернення боргу відповідачем, тому це є підставою для стягнення з нього на користь позивача суми позики за вказаним договором.

Водночас, за змістом ст.1218, ч. 1 ст.1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитки), що була спричинена спадкодавцем. Передусім до спадкоємців переходить невиконане спадкодавцем зобовязання відшкодувати майнову шкоду та збитки. Це може бути шкода (збитки), що спричинені неналежним виконанням спадкодавцем договірних зобовязань, або та, що була спричинена ним іншим особам внаслідок пошкодження їх майна.

Відповідно до ч.1 ст. 1230 ЦК України, до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях.

ОСОБА_4 ч.1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

За положеннями ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач заявила вимог про повернення боргу до ОСОБА_2 - спадкоємиці ОСОБА_3, який позичив у неї грошові кошти, та на підтвердження своїх позовних вимог надала суду копію розписки ОСОБА_3 від 30.10.2005 року (а.с. 89).

Інших доказів позивачем на підтвердження позовних вимог суду надано не було.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 11 ЦПК України визначено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивачем на підтвердження укладення договору позики, а, отже, і передачі грошей, надано суду ксерокопію боргової розписки.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей та свідчить про існування невиконаного зобовязання.

Тобто, виходячи з системного аналізу положень ст. 545, ч.2 ст. 1047 ЦК України, ч.2 ст. 64 ЦПК України, на підтвердження договору позики ОСОБА_1 зобовязана була надати суду оригінал розписки, оскільки лише знаходження оригіналу боргового документа у кредитора може вказувати на невиконання ним зобовязання.

Оскільки всупереч вимог ч.3 ст. 10, ч.2 ст. 60 ЦПК України, позивач не надав належного і допустимого доказу на підтвердження укладення договору позики, а саме, оригіналу боргової розписки, суд вважає, що у задоволенні позову про стягнення боргу за договором позики слід відмовити.

Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, повязаних із розглядом даної справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 5 ст. 119 ЦПК України, визначено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

В силу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (на час звернення позивача із позовом до суду) судовий збір за звернення фізичної особи до суду з позовною заявою майнового характеру складає 1% від ціни позову, але не менше 551 грн. 20 коп. (але не більше ніж 6890 грн.)

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2017 року, ОСОБА_1 відстрочено оплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки, рішенням у задоволенні позову відмовлено, відтак, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з позивача ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 57, 60, 88, ч. 5 119, 212-215, 224- 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у сумі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: С.В. Данилів