АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 621/450/16-ц Головуючий суддя 1-ї інстанції - Овдієнко В.В.
Провадження № 22-ц/790/3498/17 Доповідач - Колтунова А.І.
Категорія: спори, що виникають із
земельних правовідносин
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

при секретерах : Семикрас О.В., Щербань Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою директора ДП «Зміївське лісове господарство» - Склярова Віталія Олексійовича на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 10 квітня 2017 року за позовом державного підприємства «Зміївське лісове господарство» до Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство «Зміївське лісове господарство» (далі ДП «Зміївське лісове господарство») звернулось до суду з позовом до Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, ОСОБА_5 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки.

В обґрунтування позову позивач посилався на ті обставини, що ним були виявлені земельні ділянки державного лісового фонду по Чемужівському лісництву, які незаконно використовуються громадянами для будівництва і обслуговування житлових будинків та господарських будівель та споруд.

В зв'язку з виявленими земельними ділянками державного лісового фонду по Чемужівському лісництву, які використовуються громадянами для будівництва і обслуговування житлових будинків та господарських будівель та споруд, ДП "Зміївське лісове господарство" звернулося до Чемужівської сільської ради з проханням про надання інформації та копій відповідних документів про виділення земельних ділянок у приватну власність з земель Держлісфонду, на що отримали відповідь з переліком рішень сесій сільської ради "Про передачу земельних ділянок у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд".

Рішенням Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 17 вересня 2009 року 30 сесії V скликання передано ОСОБА_5 у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, відповідно до якого останній на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий № НОМЕР_1.

Відповідно до плану перетину меж земельних ділянок з межами ДП "Зміївське лісове господарство", наданого ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" земельна ділянка з кадастровим № НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1, перетинається з землями ДП "Зміївське лісове господарство", що підтверджується викопіюванням з лісовпорядного планшету станом на 2001 рік (матеріали базового лісовпорядкування 2001 року, дійсного на момент прийняття рішення Чемужівською сільською радою в 2009 році) встановлення меж земельної ділянки кв. 57 Чемужівського лісництва ДП "Зміївське лісове господарство" на предмет суміжності та перетину меж з присадибними ділянками по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1, та має площу перетину (орієнтовно) 0,25 га.

Згідно плану перетину меж земельних ділянок з межами ДП "Зміївське лісове господарство", наданого ДП "Харківдіпроагроліс", земельна ділянка з кадастровим № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, перетинається з землями ДП "Зміївське лісове господарство", що підтверджується технічним звітом станом на 2013 рік (матеріали базового лісовпорядкування 2011 року, дійсного на момент звернення до суду) встановлення меж земельної ділянки кв. 57 Чемужівського лісництва ДП "Зміївське лісове господарство" на предмет суміжності та перетину меж з присадибними ділянками по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1, та має площу перетину (орієнтовно) 0,2474 га.

Таким чином, вказана земельна ділянка фактично знаходиться на землях ДП "Зміївське лісове господарство", а саме кв. 57 вид. 20 Чемужівського лісництва, та перебуває в постійному користуванні підприємства на підставі матеріалів лісовпорядкування 2001 року, та базового лісовпорядкування 2011 року, які згідно з п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками є документами, що підтверджують право на раніше надані землі.

Накладення земельної ділянки, сформованої на підставі спірного державного акту на право власності на земельну ділянку із кадастровим № НОМЕР_1 загальною площею 0,25 га, унеможливлює внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні ДП "Зміївське лісове господарство", відповідно до вимог чинного земельного законодавства.

Таким чином, надання земельної ділянки ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 відбулося з порушенням ст. ст. 149, 151 Земельного кодексу України.

У зв'язку з чим, позивач просив суд визнати недійсним та скасувати державний акт на земельну ділянку, виданий ОСОБА_5, та рішення Чемужівської сільської ради 30 сесії V скликання від 17 вересня 2009 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» ОСОБА_5, та зобов'язати ОСОБА_5 повернути зазначену земельну ділянку позивачу.

При розгляді справи в суді першої інстанції позивач неодноразово змінював позовні вимоги і в останній редакції просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Чемужівської сільської ради 30 сесії V скликання від 17 вересня 2009 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» стосовно ОСОБА_5 на земельну ділянку, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 кадастровий № НОМЕР_1. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим № НОМЕР_1, яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

Представник відповідача Чемужівської сільської ради позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка відноситься до Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, при цьому, сільська рада не передає у власність земельні ділянки, а лише надає дозвіл на розробку технічної документації та затверджує її.

Представник відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області надіслав до суду письмові заперечення проти позову, в якому зазначив, що станом на 29 грудня 2012 року згідно книг реєстрації державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди земельних ділянок в державному реєстрі земель обліковується державний акт на право власності на земельну ділянку за ОСОБА_5, реєстраційний номер 30 від 22 червня 2010 року для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, за адресою: АДРЕСА_1, за кадастровим № НОМЕР_2.

Передача земельних ділянок у власність громадян здійснювалася місцевими радами відповідно до їх компетенції за плату або безплатно.

Видача державного акту на право власності на земельну ділянку є підтвердженням факту виконання рішення місцевої, сільської, селищної ради про передачу у власність земельної ділянки як ненормативного правового акту органу місцевого самоврядування.

Представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, просив відмовити у позові в зв'язку з його необґрунтованістю, а також за пропуском строку позовної давності.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 10 квітня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ДП «Зміївське лісове господарство» просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на ті обставини, що вказане рішення було постановлено з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ДП «Зміївське лісове господарство» навів доводи, аналогічні тим, що містяться в позовній заяві, вказавши, що судом першої інстанції не надано належної оцінки їх доводам, доказам, які достовірно підтверджують той факт, що земельна ділянка з кадастровим № НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_1 перетинається з землями ДП «Зміївське лісове господарство».

Висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, у зв'язку з чим не можуть бути визнано законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечував.

Представники Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області та відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В заявах просили суд розглядати справу за їх відсутності (а.с. 18, 19 , 22а, 30-31, 33, 37, 38, 41-42 том 2).

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні повних вимог ДП «Зміївське лісове господарство» суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що спірна земельна ділянка перебувала в їх постійному користуванні, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для визнання незаконним та скасування рішення Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_5 та державного акту на зазначену земельну ділянку.

Колегія суддів вважає, що погодитися з зазначеними висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухвалення рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання , зокрема щодо наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та наведені докази на їх підтвердження, інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їх правовідносини.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Згідно зі ст. 7 Лісового кодексу України (далі ЛК України) ліси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу право власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній комунальній та приватній власності. Суб'єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, як зазначено в ч.2 ст. 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України), регулюються цим Кодексом, нормативно - правовими атами про ліси, якщо вони не суперечать цьому кодексу.

Відповідно до ст. 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізовується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Згідно вимог ч.1 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

До земель державної власності, які не можуть передаватися в приватну власність, належать зокрема, землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом (пункт «Г» частини 4 статті 84 ЗК України).

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 га у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств.

Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для заліснення.

За змістом ст. 31 ЛК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), ст. 75 ЛК України, ст. 50 Закону України «Про землеустрій» та Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 677 від 26 травня 2004 року, вилучення земельної ділянки для потреб, не пов'язаних із веденням лісокористування у постійного землекористувача та її передача у приватну власність для обслуговування жилого будинку чи ведення особистого селянського господарства, має здійснюватись за згодою державного підприємства та лише після припинення права постійного користування земельної ділянки постійним землекористувачем за його заявою з подальшою розробкою проекту відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

Судом встановлено, що рішенням 23 сесії V скликання Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 24 вересня 2008 року №408-V відповідачці ОСОБА_5 було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель запасу житлової та громадської забудови, за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 141).

Згідно статуту Зміївського державного лісогосподарського підприємства, затвердженого 12 липня 1993 року та зареєстрованого 30 травня 1994 року, та статуту Зміївського державного лісогосподарського підприємства, зареєстрованого 17 грудня 1998 року, Зміївське державне лісогосподарське підприємство засновано на державній власності і входить до складу Харківського державного лісогосподарського об'єднання "Харківліс". ( а. с. 90-96, 97-103).

Відповідно до статуту від 18 липня 2011 року ДП "Зміївське лісове господарство" створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 31 жовтня 1991 року №133 "Про організаційну структуру управління лісовим господарством України", засноване на державній власності, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України та входить до сфери управління Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства.

Пунктами 5.2, 5.6 Статуту передбачено, що майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Підприємство здійснює володіння, користування землею та іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності і чинного законодавства України. ( а. с. 27-32).

Відповідно до плану перетину меж земельних ділянок з межами ДП "Зміївське лісове господарство", наданого ДП "Харківдіпроагроліс" земельна ділянка з кадастровим НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, перетинається з землями ДП "Зміївське лісове господарство", що підтверджується технічним звітом станом на 2013 рік (матеріали базового лісовпорядкування 2011 року, дійсного на момент звернення до суду) встановлення меж земельної ділянки кв. 57 Чемужівського лісництва ДП "Зміївське лісове господарство" на предмет суміжності та перетину меж з присадибними ділянками по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1, та має площу перетину (орієнтовно) 0,2474 га.

На підтвердження наявності у постійному користуванні земель Державним підприємством "Зміївське лісове господарство" надано копію довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (форма 6-зем) станом на 01 липня 2014 року, видану відділом Держземагентства у Зміївському районі Харківської області 06 серпня 2014 року №01-15.1/1724, з викопіюванням з кадастрової карти. (а. с. 104, 105).

У технічному звіті встановлення меж земельної ділянки кв. 57 Чемужівського лісництва ДП "Зміївське лісове господарство", складеному Харківським державним проектно-вишукувальним інститутом агромеліорації і лісового господарства "ХАРКІВДІПРОАГРОЛІС" 2013 року, зазначено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий № НОМЕР_1, частково, площею 0,2474 га, знаходиться у кв. №57 Чемужівського лісництва ДП "Зміївське лісове господарство". (а. с. 13-16).

За інформацією ДП "Харківська лісовпорядна експедиція" від 17 лютого 2016 року №66 земельна ділянка з кадастровим № НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_5, знаходиться в межах кв. 57 Чемужівського лісництва. (а. с. 22-26).

Оскільки вказана земельна ділянка фактично в повному обсязі знаходиться на землях ДП "Зміївське лісове господарство", а саме кв. 57 вид. 20 Чемужівського лісництва, колегія суддів дійшла до висновку, що вона перебуває в постійному користуванні підприємства на підставі матеріалів лісовпорядкування 2001 року та базового лісовпорядкування 2011 року, які згідно з п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками підтверджують їх право користування зазначеними земельними ділянками.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-50цс15, правовий статус земельних ділянок лісового фонду визначається нормами земельного та лісового законодавства відповідно до їх цільового призначення за даними земельного кадастру.

Документи, які підтверджують право лісогосподарських підприємств на земельні ділянки, є державні акти на право постійного користування земельними лісовими ділянками або планово - картографічні матеріали лісовпорядкування.

Отже, при розгляді справи суд має встановлювати правовий статус земельної ділянки та їх цільове призначення за даними земельного кадастру.

Відсутність у лісогосподарського підприємства свідоцтва про право власності на земельну ділянку не свідчить про відсутність такого права, оскільки за положеннями пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України, такими документами можуть бути планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Отже, земельні ділянки в межах населеного пункту, зайнятті зеленими насадженнями, віднесені до категорії лісів, належать до земель лісогосподарського призначення та можуть належати лісогосподарському підприємству, якщо це підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений в постанові, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, колегія судів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що ДП «Зміївське лісове господарство» не надало належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірна земельна ділянка перебувала у їх постійному користуванні.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що передача земельної ділянки ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 відбулося з порушенням ст. ст. 149, 151 Земельного кодексу України.

Частинами першою та другою статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Проте, Чемужівською сільською радою при прийнятті рішення 30 сесії V скликання від 17 вересня 2009 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», не були дотримані вимоги ст.ст. 18-20, 116, 118, 149, 186 Земельного кодексу України, ст. 75 Лісового кодексу України, ст. 50 Закону України «Про землеустрій», не відбулося вилучення та зміни цільового призначення спірної земельної ділянки, у зв'язку з чим є правові підстави для визнання даного рішення сільської ради незаконною.

Відповідно до ч.1 ст. 126 ЗК України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом на землю, який видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий.

Таким чином, оскільки рішення Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 17 вересня 2009 року про передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки прийняте з порушенням норм закону, то колегія суддів вважає, що підлягає визнанню недійсним та скасуванню державний акт про право ОСОБА_5 на землю, виданий на підставі зазначеного рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Колегія суддів ухвалює нове рішення, яким позовні вимоги ДП «Зміївське лісове господарство» задовольняє.

При ухваленні рішення перевіряє доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем позовної давності.

Із матеріалів справи вбачається, що ДП «Зміївське лісове господарство» отримав інформацію про виділення земельної ділянки ОСОБА_5 08 липня 2014 року (а.с. 17 том 1).

Будь - яких даних про те, що позивачу було відомо раніше про рішення Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 17 вересня 2009 року щодо надання земельної ділянки ОСОБА_5, суду не надано.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції сторони пояснили, що земельна ділянка ОСОБА_5 не огороджувалася, її межі не позначались, будь - якого будівництва на зазначеній земельній ділянці не проводилося.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що позивач звернувся до суду з позовом за захистом порушених прав в межах строків позовної давності, у зв'язку з чим правові підстави для застосування наслідків пропуску строків позовної давності відсутні.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи відповідача відносно того, що спірна земельна ділянка перебувала у постійному користуванні Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області.

Відповідно до ст. 38 ЗК України, ст. 12 Закону України «Про планування і забудову територій» територія населеного пункту підтверджується генеральним планом забудови та проектом землеустрою щодо впорядкування території населеного пункту.

Дані документи у Чемужівської сільської ради були відсутні, про що вони повідомили до суду першої інстанції (а.с. 172, 175 том 1).

Представником позивача в суд було надано завірене викопіювання з генерального плану с.Чумужівка Зміївського району Харківської області, а саме АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, розробленого у 1981 році інститутом «Укрміськбудпроект», термін дії якого був до 04 березня 2010 року, тобто був чинним на момент прийняття Чемужівською сільською радою рішення про надання ОСОБА_5 земельної ділянки, із якого вбачається, що в районі знаходження спірної земельної ділянки знаходяться лісонасадження «Сосна» (а.с. 220 том 1).

Крім того, в матеріалах справи є кольоровий скріншот з Публічної кадастрової карти, з якого вбачається, що межі спірної земельної ділянки знаходяться на території держлісфонду (а.с. 230 -231 том 1).

Крім того, як зазначалось раніше, витяг з планово - картографічних матеріалів лісовпорядкування та витяг з проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Зміївське лісове господарство» підтверджують факт знаходження спірної земельної ділянки у постійному користуванні позивача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що є правові підстави для задоволення позовних вимог ДП «Зміївське лісове господарство».

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Із матеріалів справи вбачається, що ДП «Зміївське лісове господарство» понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2 067,00 грн.

Колегія суддів стягує зазначену суму в рівних частинах з Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області та ОСОБА_5

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 13, 18-20, 84, 116, 118, 149, 186 Земельного кодексу України, ст. ст. 7, 8, 31, 57 Лісового кодексу України, ст. 12 Закону України «Про планування і забудову територій», керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. 316, ст. 317, ст. 319, ст. 324 ЦПК, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу директора ДП «Зміївське лісове господарство» - Склярова Віталія Олексійовича - задовольнити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 10 квітня 2017 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення Чемужівської сільської ради 30 сесії V скликання від 17 вересня 2009 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» прийнятого відносно ОСОБА_5 на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий № НОМЕР_1.

Визнати недійним державний акт на право власності на земельну ділянку від 22 червня 2010 року з кадастровим № НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_5 та Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області на користь державного підприємства «Зміївське лісове господарство» судовий збір по 1 033,50 (одна тисяча тридцять три гривні 50 копійок) грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук