Номер провадження 22-ц/788/887/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

21 червня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання Різниченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 25 квітня 2017 року

за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 квітня 2017 року заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено.

Поновлено строк предявлення до виконання виконавчого листа, виданого 03 березня 2017 року Зарічним районним судом м. Суми у справі № 1805/12953/2012, провадження № 2/591/424/2013 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 1989 грн. 56 коп. заборгованості за договором та 214 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування судового збору, а разом 2204 грн. 16 коп. та встановлено строк предявлення виконавчого листа до виконання в 1 рік, який має обраховуватись з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

Вказану ухвалу суду представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати і постановити нову, якою відмовити ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні заяви.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не врахував обставини того, що банк у заяві про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання не навів жодних обставин, які б свідчили про неможливість своєчасно отримати ним виконавчий лист, а ті підстави, на які він послався, такими не являються. Зокрема, наведені представником стягувача причини пропуску строку не вказують на обєктивну неможливість банку вчинити дії щодо одержання та предявлення виконавчого листа до виконання, ураховуючи, що матеріалами справи доведено, що банк знав про результати розгляду справи, так як ще у січні 2013 року його представник отримав копію заочного рішення суду від 08 січня 2013 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 про залишення ухвали суду без змін та боржника ОСОБА_3 і її представника ОСОБА_4 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи заяву ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист у даній справі представник банку отримав лише 10 березня 2017 року, тобто після закінчення строку для предявлення його до виконання, у звязку з чим і поновив строк для предявлення виконавчого документа до виконання, вважаючи його таким, що пропущений з поважних причин.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом, або зазначити, що обовязок чи право стягнення є солідарним.

Виконавчі документи повинні бути предявлені до примусового виконання в строки, встановлені статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ.

Зокрема, ч.ч. 1, 2 ст. 12 вказаного Закону передбачено, що виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

В той же час, пунктом 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, тобто, станом на день набрання заочним рішенням суду від 08 січня 2013 року законної сили) був встановлений строк предявлення виконавчого документа до виконання в один рік.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 нині діючого Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Таке право стягувача передбачено також ч. 1 ст. 371 ЦПК України.

Зокрема, за положеннями ч. 1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Отже, згідно з ч. 1 ст. 371 ЦПК України підставою для поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання є поважність причин пропуску такого строку.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.ст. 1, 27 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 січня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 1989 грн. 56 коп. заборгованості за договором та 214 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування судового збору, що разом становило 2204 грн. 16 коп. (а.с. 27).

Представник позивача, тобто банку, не був присутнім під час проголошення заочного рішення суду, тому того ж дня, тобто 08 січня 2013 року, сторонам у справі, в тому числі і позивачу ПАТ «Дельта Банк» була направлена копія вказаного заочного рішення суду від 08 січня 2013 року, яку представник банку ОСОБА_5 отримав 14 січня 2013 року (а.с. 26, 28, 29).

02 березня 2017 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Зарічного районного суду м. Суми із заявою про видачу як копії заочного рішення суду від 08 січня 2013 року у даній справі, так і виконавчого листа і фактично він отримав виконавчий лист 10 березня 2017 року, тобто після закінчення строку для предявлення його до виконання.

Отже, ураховуючи, що виконавчий лист був отриманий стягувачем після закінчення строку предявлення його до виконання, це і є, на думку колегії суддів, поважною причиною пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив ухвалу з дотриманням норм процесуального права, тому відсутні підстави вважати її незаконною.

Отже, апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1; 312 ч.1 п.1; 314 ч.1 п.4; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 25 квітня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -