АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/965/17 Доповідач - Міщій О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю представника відповідача

ОСОБА_1Е ОСОБА_2,

представника ПАТ "Державний експортно - імпортний банк України" ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.04.2016 р. по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 05 квітня 2007 року між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 66107С5, згідно з яким відповідачу надано кредит у розмірі 77 тис. доларів США на строк до 03 квітня 2028 року включно, з процентною ставкою Libor (12m) + 6,67 %, але не нижче 12 % річних. 03 та 26 березня 2009 року, 15 жовтня 2012 року до кредитного договору внесено зміни шляхом укладення додаткових договорів.

Відповідач взяті на себе зобов'язання належно не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 48 732,24 доларів США та пеню за період з 22 вересня 2014 року по 18 серпня 2015 року у розмірі 89 044 грн 76 коп. за кредитом, 30 643 грн 77 коп. за відсотками, а всього - 119 688 грн 53 коп. пені.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором від 05 квітня 2007 року № 66107С5, розмір якої станом на 04 квітня 2016 року становив 44 903,03 доларів США заборгованості за кредитом, та 119 688 грн 53 коп. - пені, нарахованої за період з 22 вересня 2014 року по 18 серпня 2015 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 31 травня 2016 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 10 червня 2016 року про виправлення описки, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2016 року змінено у частині стягнення пені. Зменшено суму стягнення з 119 688 грн 53 коп. до 54 448 грн 28 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.06.2017 р. касаційну скаргу ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» відхилено. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 31.05.2016 р. у частині стягнення пені скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04.04.2016 р. та рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 31.05.2016 р. залишено без змін.

Отже, в даному апеляційному провадженні переглядається рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04.04.2016 р. в частині стягнення пені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 вказав, що судом не взято до уваги п. п. 2.6, 4.2 кредитного договору, відповідно до умов якого обов'язок виконання вимоги банку настає протягом 10 днів з дати отримання письмової вимоги (повідомлення) банку, тому враховуючи те, що він не отримував відповідної вимоги, порушення строків виконання зобов'язання не відбулось. Отже, у ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» не виникло право на переведення тіла кредиту до простроченої заборгованості.

Також, ОСОБА_1 зазначив, що банк вимагає стягнути суму заборгованості за кредитним договором у спосіб, який не передбачений п. 4.2 кредитного договору шляхом стягнення усієї суми тіла кредиту, як простроченої заборгованості.

Крім того, відповідач вказав, що нарахований банком розмір пені в сумі 63649,44 грн. за період з 16.07.2015 р. по 18.08.2015 р. є непропорційно великим у порівнянні із розміром сплачених платежів за кредитом, а вказана сума пені за тілом кредиту всупереч п. 2.4.2. кредитного договору нарахована не на прострочену заборгованість за платежами, передбаченими графіком погашення кредиту, а на всю суму кредиту.

ОСОБА_1 також вказує на те, що пеня за відсотками у розмірі 30643,77 грн. не підтверджена розрахунками, на що суд першої інстанції не звернув увагу.

Також ОСОБА_1 вказує на те, що розрахунок пені, проведений банком, не відповідає вимогам закону, оскільки здійснений без урахування фактичної кількості днів у році.

Крім того, ОСОБА_1 вказує також на те, що звернення до суду ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» із вимогою про повернення кредиту є передчасним та таким що суперечить Закону України Про захист прав споживачів, оскільки у зв'язку із кризою станом на 01.03.2015 р. у нього виникла тимчасова заборгованість за кредитом. Однак, до 01.09.2015 р. вказана заборгованість по відсотках та по тілу кредиту була погашена згідно графіку.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що 05 квітня 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 66107С5, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 77 тис. доларів США на строк до 03 квітня 2028 року включно з річною процентною ставкою, яка визначалась Libor (12m) + 6,67 %, але не нижче 12 % річних, а позичальник зобов'язувався сплачувати кредит рівними сумами згідно з графіком надання та погашення кредиту по 305 доларів США щомісячно та сплачувати нараховані відсотки.

ОСОБА_1 з березня 2009 року неналежно виконував умови договору, у зв'язку з чим 08 травня 2015 року йому направлялась вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитом. Оскільки ця вимога не була виконана, строкова заборгованість віднесена банком до простроченої.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Попередніми судовими рішеннями, які є чинними, встановлено, що банк набув право вимоги дострокового виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, оскільки ОСОБА_1 протягом тривалого часу не виконував своїх зобов'язань по погашенню чергових платежів згідно графіку та не сплачував проценти за користування кредитними коштами.

Із матеріалів справи видно, що ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» з урахуванням строку позовної давності була нарахована пеня за кредитним договором від 05.04.2007 р. за період з 22.09.2014 р. по 18.08.2015 р. включно, яка становить 119688,53 грн., з яких пеня за прострочення процентів 30643,77 грн. та пеня за прострочення кредиту (тіло) 89044,76 грн.

Доводи ОСОБА_1 про те, що пеня за відсотками у розмірі 30643,77 грн. не підтверджена розрахунками, колегія суддів вважає безпідставними. Як видно з матеріалів справи пеня за відсотками нарахована у відповідності до п. 2.4.2 додаткового договору № 66107С5-2 від 26.03.2009 р. (а.с. 13), що стверджується розрахунком, наданим ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», із змісту якого видно, що пеня за прострочення зобов'язань за відсотками нарахована від суми прострочених зобов'язань за період з 22.09.2014 р. по 18.08.2015 р. включно (а.с. 69).

В апеляційному суді ОСОБА_1 подав інший розрахунок пені за простроченими зобов'язаннями за відсотками.

Із змісту вказаного розрахунку видно, що відповідач здійснив розрахунок пені за відсотками за курсом, дійсним на останній день періоду нарахування пені. Із розрахунку пені за простроченими відсотками, що поданий банком, вбачається, що розрахунок здійснено, виходячи із курсу валют, який діяв станом на день проведення розрахунку.

Колегія суддів вважає, що заборгованість з пені повинна розраховуватися, виходячи із курсу НБУ, який діяв на час його проведення, тобто станом на 19.08.2015 р., а не за курсом, який діяв на останній день періоду.

Вказане відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного суду України від 15.05.2017 р. у справі № 752/13877/15-ц та згідно п. 2 ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованим розрахунок пені за відсотками, поданий ОСОБА_1, щодо періоду нарахування. Так, із змісту вказаного розрахунку видно, що останній раз пеня за відсотками була нарахована з 20.07.2015 р. до 18.08.2015 р., розрахунок якої був проведений від суми простроченого платежу 1353,13 дол. США, кількість прострочених днів становить 30.

Однак, як видно із розгорнутого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 66107С5 від 05.04.2007 р., наданого банком, в рахунок погашення заборгованості за відсотками була зарахована сума у розмірі 1379 дол. США. Тобто, нарахування пені за відсотками за період з 12.08.2015 р. по 17.08.2015 р. припинилося, внаслідок зарахування вказаної суми коштів. Тому розрахунок пені за відсотками з 20.07.2015 р. по 18.08.2015 р., поданий відповідачем, є невірним.

Враховуючи вищевказане, а також те, що розрахунок пені за прострочення сплати процентів, вказаний позивачем, відповідає умовам кредитного договору, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» пеню, нараховану за прострочення процентів за кредитом, у розмірі 30643,77 грн.

Водночас, колегія суддів, із урахуванням вимог, викладених в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.06.2017 р. у даній справі, не погоджується із висновком суду щодо розміру стягнутої пені за тілом кредиту.

Пунктом 4.2 кредитного договору визначено, що у разі невиконання позичальником у строк будь-якого із зобов'язань по погашенню кредиту, процентів за користування кредитом, банк набуває право вимоги дострокового виконання позичальником зобов'язань за цим договором. Банк повідомляє позичальника, що погашена частина кредиту, нараховані проценти за користування кредитом, а також інші платежі за цим договором підлягають достроковому поверненню. Відповідно до цього пункту та пункту 2.6 договору позичальник зобов'язаний сплатити зазначену в повідомленні суму протягом 10 банківських днів з дати отримання повідомлення.

З матеріалів справи видно, що 08.05.2015 р. на адресу позичальника, яка зазначена у кредитному договорі (м. Тернопіль, вул. Київська, 9/56), банк рекомендованим листом направив вимогу про дострокове погашення усієї суми кредиту, відсотків та пені, у зв'язку із наявною заборгованістю за договором. Вказана вимога повернулась без вручення, за закінченням терміну зберігання листа.

Колегія суддів вважає, що відповідно до п. 4.2 кредитного договору та ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів, боржник вважається належно повідомленим, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про дострокове повернення кредиту, але і довів факт його вручення адресатові під розписку. Разом з тим у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 отримував вимогу про дострокове погашення кредиту.

Враховуючи наведене, а також вимоги, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.06.2017 р., колегія суддів вважає, що строк дострокового погашення заборгованості необхідно відраховувати з моменту вручення відповідачу копії позовної заяви.

З матеріалів справи видно, що 14.09.2015 р. судом першої інстанції відкрито провадження по даній справі та направлено відповідачу позовну заяву із копіями до неї.

В апеляційному суді представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 пояснив, що копію позовної заяви ОСОБА_1 отримав у вересні 2015 р., одразу після постановлення судом першої інстанції ухвали про відкриття провадження по справі (а.с. 28).

Також, представник просив стягнути з ОСОБА_1 в користь банку пеню згідно розрахунку, який міститься у додатку до клопотання, поданого ОСОБА_1 до апеляційного суду 29.08.2017 р.

Із розрахунку пені за прострочення зобов'язань за основним боргом видно, що ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» була нарахована пеня за період з 22.09.2014 р. по 18.08.2015 р.

Разом з тим, із наданого банком розрахунку пені за вказаний період видно, що загальний розмір заборгованості становив 89044,76 грн., при цьому, за період з 16 липня до 18 серпня 2015 р. банк за 34 дні розрахував пеню, виходячи з розміру заборгованості 50853,75 дол. США, тоді як вказана сума це розмір достроково стягуваних кредитних коштів.

У запереченні на апеляційну скаргу ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» обґрунтував вказану обставину тим, що відповідно до п. 2.4.4. кредитного договору банк 16.07.2015 р. переніс строкову заборгованість за кредитом у розмірі 47110 дол. США на рахунок простроченої заборгованості, а на даному рахунку вже обліковувалась прострочена заборгованість за тілом в розмірі 3743,75 дол. США. При цьому АТ «Державний експортно-імпортний банк України» вказує на те, що перенесення непогашеної суми кредиту на прострочену заборгованість мало місце по спливу 60 днів після надсилання позичальнику вимоги про дострокове погашення заборгованості, тобто у відповідності до вимог закону Про захист прав споживачів.

Однак, колегія суддів вважає, що банк 16.07.2015 р. в порушення п. 2.6.2 кредитного договору, ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів невірно переніс строкову заборгованість у розмірі 47110 дол. США на рахунок простроченої заборгованості, оскільки у матеріалах справи відсутні дані про отримання ОСОБА_1 вимоги № 066-11/1294 від 08.05.2015 р. про дострокове погашення заборгованості, тому строк дострокового погашення заборгованості необхідно відраховувати з моменту вручення ОСОБА_1 копії позовної заяви з вересня 2015 р. (після постановлення судом першої інстанції ухвали про відкриття провадження).

Тому, колегія суддів вважає, що розрахунку суми пені за тілом кредиту за період з 16.07.2015 р. до 18.08.2015 р., проведеного ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», виходячи із суми прострочених зобов'язань у розмірі 50853,75 дол. США не відповідає вимогам закону.

При цьому, колегія суддів вважає, що розрахунок пені за прострочення зобов'язань (основного бору) в іншій частині, тобто за період з 22.09.2014 р. до 15.07.2015 р. відповідає умовам договору кредиту.

Відповідно до п. 2.4.2. додаткового договору № 66107С5-2 до кредитного договору № 66107С5 від 05.04.2007 р. у разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у графіку погашення кредиту, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує Банку за кожний день прострочки, включаючи день проплати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом, процентами та платежами за цим договором у повному обсязі.

Із графіку погашення кредиту за договором видно, що чергові платежі, згідно умов договору повинні були становити 305 дол. США. (а.с. 9).

Із розрахунку пені за прострочення зобов'язань за тілом кредиту вбачається, що накопичена сума прострочених зобов'язань за період від 16.06.2015 р. до 15.07.2015 р. становить 3743,75 дол. США. Дана сума прострочених зобов'язань за вказаний період також підтверджується розрахунком, поданим ОСОБА_1

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не вніс черговий платіж згідно умов кредитного договору та графіка погашення кредиту, колегія суддів вважає, що накопичена сума прострочених зобов'язань, із якої слід розраховувати пеню за період з 16.07.2015 р. по 18.08.2015 р. становить 4048,75 дол. США (3743,75 дол. США - прострочені зобов'язання з 16.06.2015 р. до 15.07.2015 + 305 дол. США черговий платіж згідно графіка).

Виходячи із розміру накопиченої суми прострочених зобов'язань, пені за період з 16.07.2015 р. до 18.08.2015 р., враховуючи кількість днів прострочення (34), подвійну облікову ставку НБУ за вказаний період та курс долара США до національної валюти в розмірі 22.08 грн., що діяв на час розрахунку, сума пені за вказаний період становить 5065,79 грн. (4048,75 дол. США х 60 % : 360 х 34 х 22,08). Тобто, із врахуванням суми пені за тілом кредиту за вказаний період, її загальний розмір становить 30461,11 грн. (25396,32 грн. - за період з 22.09.2014 р. до 15.07.2015 р.+ 5065,79 грн. - за період з 16.07.2015 р. до 18.08.2015 р).

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення пені за кредитним договором слід змінити, стягнувши з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» пеню в розмірі 61104,88 грн. (30461,11 грн. - пеня за тілом кредиту + 30643,77 грн. - пеня за відсотками).

Розрахунок пені за прострочення зобов'язань за основним боргом, поданий ОСОБА_1, колегія суддів оцінює критично, оскільки із його змісту видно, що пеню за тілом кредиту за спірний період (з 16.07.2015 до 18.08.2015 р.) апелянт розраховує від суми прострочених платежів у розмірі 3743,75 дол. США, тобто без урахування 305 дол. США, які він повинен був сплатити згідно графіку платежів за кредитом.

Крім того, необґрунтованими є доводи апелянта з приводу невідповідності розрахунку пені, поданого банком, внаслідок неврахування фактичної кількості днів у році, оскільки порядок нарахування пені за порушення строків сплати кредиту та процентів за користування кредитом сторони погодили у п. п. 2.4.2, 5,2 кредитного договору та для розрахунку пені застосовується саме банківський рік, який дорівнює 360 календарним дням, про що зазначено у статті 1 Терміни кредитного договору.

Керуючись ст. ст.307, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду 04.04.2016 р. в частині стягнення пені з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" пеню за кредитним договором № 66107С5 від 05.04.2007 р. в сумі 61104,88 грн. (шістдесят одну тисячу сто чотири гривні вісімдесят вісім копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4