Справа № 373/144/17 Головуючий у І інстанції Свояк Д. В.
Провадження № 22-ц/780/2682/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 21.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.

при секретарі: Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішенняПереяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Переяслав-Хмельницький міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про поділ сумісного майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому просила виділити їй в особисту приватну власність: приміщення зерносховища за адресою: Переяслав-Хмельницький район, с.Веселе, вул.Миру, 69, вартістю 52000 грн.; навіс для сільськогосподарської техніки за адресою: Переяслав-Хмельницький район, с.Веселе, вул.Миру, 36, вартістю 40000 грн.; приміщення олійного цеху за адресою: Переяслав-Хмельницький район, с.Веселе, вул.Миру, 54, вартістю 45000 грн.; критий тік (навіс для зерна) за адресою: Переяслав-Хмельницький район, с.Веселе, вул.Миру, 56, вартістю 40000 грн.; цех кондвиробів за адресою: Переяслав-Хмельницький район, с.Стовп`яги, вул.Шевченка, 78-а, вартістю 30000 грн.; відповідачу виділити: пральну машину AEG, виробник Німеччина, вартістю 16000 грн.; телевізор Samsung, виробник Корея, вартістю 30000 грн.; монітор Samsung, виробник Корея, вартістю 20000 грн.; мобільний телефон IPhone 6s Plus, 128 Gb, вартістю 26000 грн.; пилосос Bosh, виробник Німеччина, вартістю 10000 грн.; шафу 4-секційну, виробник Україна, вартістю 9000 грн.; стільці 3 шт, вартістю разом 3000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем перебувають у шлюбі з 02.03.1993 року. Сумісно мають повнолітнього сина ОСОБА_4 та неповнолітнього сина ОСОБА_4. За час шлюбу та за спільні кошти вона з відповідачем набула дане майно. Позивач просить виділити їй нерухоме майно, оскільки вона зареєстрована з 21.02.2006 року приватним підприємцем та для здійснення своєї підприємницької діяльності позивач використовує зазначене нерухоме майно. При цьому, відповідач не має коштів для утримання цього нерухомого майна. Право власності відповідача на нерухоме майно, яке позивач просить виділити їй у приватну власність підтверджується рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14.09.2015 у справі № 373/928/15-ц.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2017 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Вважає, що оскільки сторони не заперечували щодо вартості майна, то суд незаконно прийняв рішення про відмову у задоволені позову з підстав «не встановлення дійсної вартості майна, що є предметом позову».

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позов предявлено не правомірно, оскільки з пояснень представників сторін, а також зважаючи на характер процесуальних дій сторін щодо укладення мирової угоди та визнання позову, вбачається, що з боку відповідача не відбулось порушення, невизнання або оспорювання прав чи інтересів позивача щодо їх спільного майна. Крім того, суд прийшов до висновку, що сторонами у цій справі допущено недобросовісність шляхом повної симуляції правового спору, оскільки сторони таким чином мали намір судовим рішенням спричинити шкоду третім особам кредиторам відповідача.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Завданнями цивільного судочинства, відповідно до приписів ч.1 ст.1 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Отже, умовою звернення до суду повинно бути дійсне або добросовісно передбачуване порушення права позивача, всяке інше звернення до суду є зловживанням правом.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.

Згідно ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст. 70 Сімейного кодексу України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Згідно ч.3 ст. 70 Сімейного кодексу України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка.

Згідно з розясненнями, що містяться в п.п. 23, 30 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_1 України від 21 грудня 2007 року за №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором), або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Встановлено, що 02 жовтня 1993 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження (повторне) серії Г-СР №022719 від 15.09.1998 року (а.с. 5).

Сумісно сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-7).

Рішенням Переяслів-Хмельницього міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2015року позов ОСОБА_3 до ТОВ «Агротрейд Груп», ОСОБА_5 задоволено, визнано за ОСОБА_3 право власності на приміщення зерносховища за адресою: Переяслав-Хмельницький район, с.Веселе, вул.Миру, 69; навіс для сільськогосподарської техніки за адресою: Переяслав-Хмельницький район, с.Веселе, вул.Миру, 36; приміщення олійного цеху за адресою: Переяслав-Хмельницький район, с.Веселе, вул.Миру, 54; критий тік (навіс для зерна) за адресою: Переяслав-Хмельницький район, с.Веселе, вул.Миру, 56; цех кондвиробів за адресою: Переяслав-Хмельницький район, с.Стовп`яги, вул.Шевченка, 78-а. З рішення суду вбачається, що відомості у реєстрі про зареєстроване право власності на спірне майно відсутні.

Представник третьої особи в суді першої інстанції пояснила, що відповідач є боржником у відкритому примусовому виконавчому провадженню.

Також встановлено, що сторони не надали жодного доказу щодо придбання (набуття) в період шлюбу спірного майна та наявності у сторін обєктів спільної сумісної власності подружжя.

01 березня 2017року ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області відмовлено у задоволенні заяви про затвердження мирової угоди між сторонами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов предявлено не правомірно, оскільки з пояснень представників сторін, а також зважаючи на характер процесуальних дій сторін щодо укладення мирової угоди та визнання позову, вбачається, що з боку відповідача не відбулось порушення, невизнання або оспорювання прав чи інтересів позивача щодо їх спільного майна. Крім того, суд прийшов до висновку, що сторонами у цій справі допущено недобросовісність шляхом повної симуляції правового спору, оскільки сторони таким чином мали намір судовим рішенням спричинити шкоду третім особам кредиторам відповідача.

Крім того позивачем не було надано суду доказів того, що спірне майно було придбано сторонами під час шлюбу та за рахунок спільних коштів.

Суд першої інстанції також вірно не прийняв визнання позову відповідачем, оскільки воно суперечить вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони не заперечували щодо вартості майна, у звязку з цим суд незаконно прийняв рішення про відмову у задоволені позову, не заслуговують на увагу, оскільки позовні вимоги позивача ґрунтуються на припущеннях та жодним доказом не підтверджені.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки майно нею використовуються під час здійснення підприємницької діяльності та вона утримує дітей є такими обставинами, що є підставою для відступлення від засади рівності часток подружжя, не заслуговують на увагу оскільки, лише факт утримання дітей матірю не є підставою для збільшення її частки спільного майна. Крім того ОСОБА_2 не надала суду доказів, що відповідач не дбає про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: