Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/6533/17 Головуючий у 1-й інст. Гумен Н. В.
Категорія 48 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі виділені матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації за частину спільного майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 06 липня 2017 року,

встановила:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації за 1/2 частину спільного майна.

Позивач у липні 2017 року подала до суду заяву про забезпечення позову, в якому просила накласти арешт на транспортні засоби, зокрема автомобілі: марки «Volksvagen Caddy 1986», державний номер НОМЕР_1, 2008 року виробництва та марки «Ford Transit Connect», державний номер НОМЕР_2, 2008 року виробництва, мотоцикл марки «ИЖ ЮПИТЕР 4», 1990 року виробництва, державний номер НОМЕР_3. А також заборонити голові правління гаражного кооперативу «Простір» вчиняти дії по переоформленню права власності і користування на гараж № 2653, який знаходиться у цьому кооперативі і рахується за ОСОБА_3 Свою заяву мотивувала тим, що вказане майно перебуває в користуванні та розпорядженні відповідача, який немає наміру ділити майно та компенсувати його вартість. А місцезнаходження автомобілів взагалі їй невідоме

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06 липня 2017 року заяву задоволено частково. Накладено арешт на зазначені вище транспортні засоби. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в частині задоволення заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції не перевірив чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Крім того, відповідно до довідки на обліку за ним перебуває тільки автомобіль марки «Volksvagen Caddy 1986», державний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску. Також вважає, що заходи забезпечення позову є не співмірними з позовними вимогами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Відповідно до положень частини 1 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (частини 2 і 3 статті 151 ЦПК України).

Згідно приписів частини 3 статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п. 1 частини 1 статті 152 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 заявлений позов до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації за 1/2 частину спільного майна, а тому між сторонами існує спір стосовно нерухомого майна та не виключається можливість невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову (а.с.1-3).

За таких обставин, є вірним висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову в частині рухомого майна.

Відтак, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: