Провадження№2/235/1275/17
Справа №235/2472/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Величко О.В.

при секретарі - Долгопольської А.В.

за участю представник позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першотравневої сільської ради Покровського району про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Першотравневої сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 04.03.2014 року померла його матір ОСОБА_3, а 08.06.2014 року помер його батько ОСОБА_4 Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, що розташована на території Першотравневої сільської ради Покровського району площею 5,8559га , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія 1У № 023544 від 21.12.2001 року. На момент смерті батька вона фактично проживала разом з ним та як спадкоємець першої черги за законом звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.04.2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з ненаданням необхідним документів для прийняття спадщини. Просить встановити факт постійного проживання з ОСОБА_4, померлого 08.06.2014 року, на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Покровського району площею 5,8559 га, яка залишилась після смерті ОСОБА_4

В судове засідання позивачка не з»явилась, просила справу слухати без її участі.( а.с. 6).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без його участі .

Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами,приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4, який помер 04.03.2014 року .( а. с. 8-10).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, що розташована на території Першотравневої сільської ради Покровського району площею 5,8559га , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія 1У № 023544 від 21.12.2001 року( а.с.37).

З ОСОБА_2 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, було сформовано на запит ОСОБА_1 слідує, що право власності на цю земельну ділянку продовжує залишатися за померлим 04.03.2014 року ОСОБА_4

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.04.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з ненаданням необхідним документів для прийняття спадщини ( а.с.17).

Згідно листа Першої Красноармійської державної нотаріальної контори від 08.06.2017 року № 453/01-16 на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4, померлого 08.06.2014 року, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 47994529 від 08.06.2017 року спадкова справа не відкривалась, коло спадкоємців невідомо. ( а.с. 31-35).

Згідно довідки Шевченківської селищної ради від 04.05.2017 року ОСОБА_4 після смерті дружини ОСОБА_3 мешкав разом з донькою ОСОБА_1 за адресою: смт. Шевченко м. Покровська, вул. Зарічна,9 ( а.с. 12).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року № 3613-VI кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Згідно з п. 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. N 105112 відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4, що помер 04.03.2014 року., належала на праві власності земельна ділянка площею 5,8559 га ,розташована на території Першотравневої сільської ради Покровського району, що підтверджено належним чином засвідченою копією Державного акту на право приватної власності на землю серія 1У № 023544 від 21.12.2001 року та Витягом з Державного земельного кадастру.

У зв»язку з тим, що у Державному акту старого зразка відсутній кадастровий номер земельної ділянки, а площа земельної ділянки 5,86 га, зазначена в Державному акті, інша, ніж зазначена у витязі державного земельного кадастру 5,8559 га, позивачка не отримала свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст.. 132 ЗК України угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються у письмові формі, нотаріально посвідчуються та серед інших умов повинні містити кадастровий номер земельної ділянки. У зв»язку з чим, у разі здійснення угоди про перехід права власності на земельну ділянку (міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод) земельна ділянка повинна пройти державну реєстрацію ( присвоєння кадастрового номера та відкриття Поземельної книги).

На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені по Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки.

Згідно п. 10 ст. 28-1 розділу У11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України « Про Державний земельний кадастр» визначено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право користування земельною ділянкою, видані до набуття чинності цим Законом, є дійсними.

Згідно з п. 2 розділу У11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України « Про Державний земельний кадастр» встановлено, що земельні ділянки, право власності ( користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі за заявою власників ( користувачів) земельної ділянки.

Статтею 16 ЦК України встановлено,що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК визнання права є одним із способів цивільних прав та інтересів.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства , питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд вважає їх належними та достатніми для вирішення справи по суті, та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З наведеного витікає, що оскільки спадкодавець набув право власності на вказану земельну ділянку до 2004 року, то право власності на неї вже сформовано, а як наслідок позивачка не позбавлена права вимоги про визнання за нею права власності на земельну ділянку, як спадкоємець першої черги за законом.

Іншим шляхом встановити своє право спадкоємець позбавлений можливості, оскільки державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Покровського району Донецької області площею 5,8559 га, яка залишилась після смерті ОСОБА_4, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія 1У № 023544 від 21.12.2001 року в порядку спадкування за законом.

Що стосується вимог позивачки про встановлення факту проживання однією сім»єю з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, то дана вимога не є похідною для вимоги про визнання права власності на вищезазначену земельну ділянку, проте з встановленням вказаного факту повязується можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, в даному випадку, на інше спадкове майно.

Оскільки факт проживання однією сім»єю спадкоємця ОСОБА_1 зі своїм батьком ОСОБА_4 на день смерті останнього, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки доведений належними доказами: поясненнями представника позивача в судовому засіданні, матеріалами справи, у тому числі довідкою Шевченківської селищної ради ( а.с. 12), вимоги щодо встановлення даного факту підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. . 1218,1268, 1269 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 10, 11, 174, 209, 212, 214-215 ,218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4, померлого 08.06.2014 року, на час відкриття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Покровського району Донецької області площею 5,8559 га, яка залишилась після смерті ОСОБА_4, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія 1У № 023544 від 21.12.2001 року в порядку спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: