Дата документу 11.07.2017
Справа № 320/3124/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«11» липня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.,

при секретарі - Макаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Мелітопольського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що при виконанні службових обов'язків в Демократичній Республіці Афганістан у період з 14.08.1985 року по 13.09.1986 року він отримав численні важкі інфекційні хронічні захворювання, зокрема паратиф, хронічний гастродуоденіт, хронічний панкреатит. Внаслідок чого у 2004 році йому було встановлено ІІІ групу інвалідності. 06.10.2008 року йому було встановлено ІІ групу інвалідності через захворювання пов'язане з виконанням військового обов'язку. Внаслідок отриманих важких хронічних захворювань, його постійно турбують головні болі, запаморочення, похитування при ході, значне погіршення пам'яті, зниження слуху, працездатності, сильні болі в області серця, живота, болі у хребті. Через наведені захворювання позивач переніс дві операції у 2002 та у 2004 році, йому видалили частину підшлункової залози, внаслідок чого у нього розвинувся цукровій діабет та він змушений постійно приймати інсулінозаміщуючу терапію, дотримуватися сурової дієти, обмежуючи себе. У зв'язку з травмою, отриманою під час проходження військової служби, порушено нормальний життєвий стан позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої нормальні життєві функції, звички та бажання. Він не може вільно пересуватися, оскільки болі в спині затримують його рухи, внаслідок чого встановлено діагноз - остеохондроз шийного та поперекового відділу хребта. Крім того позивач не має можливості зараз працювати, оскільки пересуватися на велику відстань без сторонньої допомоги не може, а особистого транспорту не має. Він постійно відчуває страждання, порушена душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, страху. Також позивач відчуває себе втраченим для суспільства та родини людиною, оскільки не може допомогти своїй родині як матеріально, так і фізично, повноцінно виконувати свої обов'язки по господарству. Постійно виникають проблеми з придбанням ліків, які є занадто дорогими. Усі ці фактори викликають негативні емоції й переживання. Значна частина пенсії, яку отримує позивач, витрачається на придбання ліків та оздоровлення, медичні огляди, госпіталізацію та санаторне лікування. У зв'язку з вищенаведеним позивач просить відшкодувати моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що з 14.08.1985 року по 13.09.1986 року він проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан. Під час проходження служби він отримав важкі інфекційні хронічні захворювання. Переніс операцію. Грошей на лікування не вистачає, тому він і звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди. Кошти йому необхідні для лікування. Після проходження служби він працював техніком літака, в 1998 році звільнився за вислугою років.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача Ященко В.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вважає, що позивач не надав доказів на підтвердження позовних вимог. Крім того пояснив, що позивач має право звернутися до Міністерства Оборони України з вимогою про отримання компенсації у зв'язку з втратою працездатності. Також позивач не довів, що своїми діями Міністерство Оборони України спричинило йому моральні страждання. Не доведена наявність шкоди та вина відповідача.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на території Республіки Афганістан в період з 14.08.1985 - 13.09.1986 року, тобто в період, коли там велись бойові дії, що підтверджується копією військового квитка /а.с.8-10/.

Згідно копій посвідчення серії НОМЕР_1, довідки до акту огляду МСЕК серії НОМЕР_2, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи. /а.с.7,11/.

Згідно копії витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №724 від 08.04.2004 захворювання ОСОБА_1 - паратиф, хронічний гастродуоденіт, хронічний панкреатит. Захворювання ТАК, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов'язку. Захворювання остеохондроз шийного і поперекового відділів хребта. Захворювання ТАК, пов'язане з проходженням військової служби /а.с.12/.

Відповідно копії епікризу № 10528, ОСОБА_1 знаходився в ХО-2 з 12.10.1997 по 29.10.1997 року з діагнозом гострий панкреатит /а.с.13/.

Відповідно копії епікризу № 7945, ОСОБА_1 знаходився в ХО-2 з 03.09.2000 по 12.09.2000 року з діагнозом ерозійний дуоденіт, хронічний гастрит /а.с.14/.

Відповідно копії епікризу № 6350, ОСОБА_1 знаходився в ХО-2 з 26.06.2003 по 01.07.2003 року з хронічний панкреатит, міжреберна невралгія зліва /а.с.15/.

Згідно копії витягу з історії хвороби № 2925, ОСОБА_1 з 14.05.2002 по 12.06.2002 року знаходився на лікуванні в третій міській клінічній лікарні м. Запоріжжя з діагнозом пост некротичні кисти підшлункової залози /а.с.17/.

Згідно копії виписного епікризу з історії хвороби № 962, ОСОБА_1 з 01.03.2004 по 11.03.2004 року, знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом стенокардія, хронічний панкреатит, в наслідок операції - дренування кісти підшлункової залози, цистоектомія, пункція кісти підшлункової залози, хронічний ерозійний гастрит, гастродуоденит, папілома стравоходу, хронічний обструктивний бронхіт - загострення /а.с.18/.

Згідно копії виписки з історії хвороби № 2548, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в гастроендокренологічному відділенні з 14.03.2017 по 24.03.2017 року з діагнозом хронічний непреривно рецидивний панкреатит, тяжке протікання, стан після панкреонекроза, резекції хвоста підшлункової залози. СД 2 тип, ВІЗ середнього ступеню тяжкості, субкомпенсація. Д/пілінейропатія, Д/ангіопатія хронічний холецистит,Ю загострення. Хронічний ерозивний гастродуоденит, загострення середнього ступеню тяжкості з завищеною кистовидною ф-цією. Хронічний спастичний коліт панкреатобіліарного ґенезу, середнього ступеню тяжкості з гіпермоторним синдромом, порушення харчування. Розповсюджений остеохондроз з радикулярним синдромом /а.с.19/.

Згідно виписки з історії хвороби 9945, ОСОБА_1 в період з 05.07.2006 по 19.07.2006 року перебував на лікуванні з діагнозом хронічний непреривно рецидивний фіброзно-кістозний панкреатит, больова форма середньої тяжкості /а.с.20-21/.

Відповідно копій виписок з історії хвороби № 1860, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному огляді в інституті медико - соціальних проблем інвалідності з 13.04.2004 по 29.04.2004 року та з 19.05.2004 по 10.06.2004 року з діагнозом хронічний панкреатит /а.с.22,24/.

В період з 28.03.2004 по 04.04.2004 року ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в Мелітопольській лікарні № 1 з діагнозом гострий панкреатит /а.с.23/.

Відповідно копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_1 з 25.05.2005 по 14.06.2005 року знаходився на лікуванні в госпіталі «Лісна поляна» з діагнозом виразкова хвороба, ерозійний гастрит /а.с.25/.

Згідно медичної характеристики військовослужбовця ОСОБА_1, останньому 13.08.1198 року встановлено діагноз хронічний холецистопанкреатит, що часто загострюється, остеохондроз шийного та поперекового відділів хребта /а.с.26/.

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року із змінами та доповненнями відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Із матеріалів справи вбачається, що захворювання, яке отримав ОСОБА_1 під час проходження військової служби, пов'язане з її проходженням. Причинний зв'язок встановлено витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм,каліцтв (протокол № 724 від 08.04.2004 року), епікризами №10528, №7945, № 6350, № 962, витягом з історії хвороби № 2925, випискою з історії хвороби № 2548, № 9945, № 1860, № 3349, № 2544, випискою із медичної карти стаціонарного хворого, медичною характеристикою, довідкою до акта огляду МСЕК № 083301.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Посилання представника відповідача на те, що відповідати за позовом про відшкодування моральної шкоди має не Міністерство Оборони України, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки нормами ст. 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Також, положеннями ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» визначено, що Міністерство Оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Отже, обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається саме на Міністерство Оборони України як на уповноважений орган державного управління. Відповідно до ч. 1ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вбачається, що цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, яка завдала моральної шкоди, причинного зв'язку та вини завдавача шкоди.

У такому випадку необхідно враховувати, чим підтверджується факт завдання особі моральної шкоди, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вона завдана, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач посилається на завдання йому моральної шкоди через отримання травм, в зв'язку з проходженням військової служби. Зазначає, що від травм у нього розвинулись хвороби та погіршився стан здоров'я, він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, працювати, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, багато коштів витрачає на лікування.

За вимогами ч.3ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно дост.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача та причинно-наслідкового зв'язку між такими діями та отриманою шкодою, або докази, які б свідчили, що у нього змінився звичний спосіб життя.

Крім того, у ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Саме цим законом визначені соціальні гарантії військовослужбовців у випадку встановлення інвалідності, яка пов'язана з виконанням обов'язків військової служби. Такі гарантії реалізуються шляхом виплати грошової допомоги, спір щодо отримання якої між сторонами відсутній.

Стаття 1167 ЦК України регулює позадоговірні (деліктні) відносини, тому зазначена норма матеріального права не поширюється на правовідносини, з приводу яких виник спір між сторонами, і в такому випадку підлягає застосуванню Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: