№ 556/2375/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2017 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника третьої особи,

що не заявляє самостійних вимог на предмет спору

на стороні відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Володимирецької ДНК, про визнання правочинів недійсними та скасування рішень державного реєстратора, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 заявила позов про визнання недійсним та скасування правочинів -договорів довіреності та дарування житлового будинку та земельних ділянок, а також рішень державного реєстратора. В обґрунтування позову вказувала, що оспорювані нею правочини посвідчені з порушенням вимог чинного законодавства, крім того, суперечать її волевиявленню, оскільки вона не бажала дарувати свій будинок доньці ОСОБА_3, і не доручала цього ні їй, ні відповідачу ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, надали пояснення в межах позову.

Відповідач ОСОБА_3 заперечила проти позову та пояснила, що мати з власної волі і за своїм бажанням вирішила подарувати їй свій житловий будинок. Оскільки на час виїзду матері до США документи на будинок та земельну ділянку не були готові, мати посвідчила відповідне доручення. Вона за дорученням матері оформила всі необхідні документи, після чого сестра ОСОБА_4 від імені матері подарувала будинок та землю ОСОБА_3 Відповідач за власні кошти відремонтувала будинок. Однак після повернення з США мати змінила своє ставлення і заявила, що будинок подаровано незаконно. Вважає, що доручення та договір дарування є законними, просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 також заперечила проти позову, пояснила, що мати неодноразово висловлювала бажання подарувати свій будинок доньці ОСОБА_3 - відповідачу ОСОБА_3, яка дбала про матір та доглядала її. Тому вважає, що при укладенні та посвідченні договорів дарування вона діяла згідно з волею матері, всі документи є законними. Просила відмовити в позові.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Володимирецької державної нотаріальної контори - заперечила проти позову та пояснила, що позивач ОСОБА_1 звернулась до неї для укладення договору дарування будинку та земельної ділянки своїй доньці ОСОБА_3 Оскільки всі необхідні документи для укладення такого договору були відсутні, а позивач мала намір на тривалий час виїхати за кордон, через деякий час вона посвідчила доручення для підготовки документів та укладення договору. Це доручення було складено в присутності ОСОБА_1, підписано нею особисто і після цього нотаріально посвідчено. Вважає, що всі документи відповідають вимогам закону. Просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 19.12.2015 року ОСОБА_4, діючи від імені та за дорученням ОСОБА_1, подарувала ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,17 га, розташовані за цією ж адресою. Ці договори дарування підписані представником дарувальника та обдарованою особою і нотаріально посвідчені державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори, номери в реєстрі 1236, 1237, 1238.

Повноваження ОСОБА_4 на укладення вказаних договорів дарування підтверджені довіреністю, яка видана ОСОБА_1 03 вересня 2015 року в смт.Володимирець на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та нотаріально посвідчена цього ж числа, номер в реєстрі 940.

Зі змісту цієї довіреності вбачається, що водна видана на підставі усного договору доручення з метою подарувати від імені ОСОБА_1 належні їй житловий будинок та земельні ділянки в с.Малий Жолудськ ОСОБА_3.

Як вбачається зі ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно вказаних вище частин ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Крім того, як це вбачається з ч.4 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Судом встановлено, що оспорювані правочини не відповідають вказаним вимогам чинного законодавства.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 видала довіреність для укладення договору дарування житлового будинку та земельної ділянки в користь ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

В той же час, як це вбачається зі ст.238 ч.3 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Таким чином, зміст довіреності, якою ОСОБА_3 уповноважена виконувати дії та укласти угоду в свою користь, суперечить вимогам чинного законодавства, і з цих підстав даний правочин підлягає визнанню недійсним, що є підставою для задоволення позовних вимог в цій частині.

З огляду на це, приймаючи до уваги що у відповідності до ст.236 ЦК України правочин, визнаний судом недійним, є недійсним з моменту його вчинення, на момент укладення оспорюваних договорів дарування житлового будинку та земельних ділянок, ОСОБА_4 не мала належно підтверджених повноважень представника, тобто не була наділена достатнім обсягом цивільної дієздатності для укладення договорів дарування.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що договори дарування укладені представником дарувальника без достатніх для цього повноважень, у зв'язку з чим ці договори підлягають визнанню недійсними.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню також і в частині визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, та в частині скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію права власності на об'єкти нерухомості, придбані на підставі цих договорів.

Керуючись ст.ст. 203, 204, 215, 236 ЦК України, ст.ст.209-212 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсною довіреність, видану 03 вересня 2015 року ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_3, номер в реєстрі 940.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1, укладений ОСОБА_4 від імені ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3, номер в реєстрі 1236.

Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1, укладений ОСОБА_4 від імені ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3, номер в реєстрі 1237.

Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,17 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, АДРЕСА_1, укладений ОСОБА_4 від імені ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3, номер в реєстрі 1238.

Скасувати рішення державного реєстратора від 19.12.2015 року, індексний номер 27271827 та від 19.12.2015 року індексний номер 27274207 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна: житловий будинок, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,17 га, адреса нерухомого майна АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд. Апеляцію може бути подано сторонами протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, що приймали участь у розгляді справи але не були присутніми під час проголошення рішення, мають право подати апеляцію протягом десяти днів з часу отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після оголошення ухвали апеляційного суду.

Головуюча:

Повний текст рішення проголошено 07 липня 2017 року