Справа № 742/1342/17 Провадження № 22-ц/795/1430/2017 Головуючий у I інстанції Циганко М. О. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.

секретаря судового засідання Шапко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року у справі за позовом Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі Прилуцьке обєднане управління Пенсійного фонду України просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 638 грн. 50 коп., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскаржуваним заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року в задоволенні позову Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України відмовлено.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що ОСОБА_2 з 22.03.1995 року перебував на обліку в Прилуцькому обєднаному управління Пенсійного фонду України та отримував соціальну пенсію як інвалід з дитинства 3 групи і щомісячно з його пенсії відповідно до розпорядження державного виконавця ДВС Прилуцького МРУЮ ВП № 32212964 від 15.05.2012 року здійснювалось утримання аліментів в розмірі 50% на користь ОСОБА_1, проте 20-30 листопада 2016 року ОСОБА_2 помер у звязку з чим виплата пенсії з грудня 2016 року припинена.

Як зазначає апелянт, остання виплата пенсії проводиться в місяць смерті пенсіонера, тобто з наступного місяця за місяцем смерті нарахування припиняється, а оскільки пенсіонер ОСОБА_2 помер в листопада 2016 року, то аліменти за грудень 2016 року у розмірі 638 грн. 50 коп. були зайво нараховані на користь дружини ОСОБА_1, які відповідно до вимог ст.. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 1212, 1215 ЦК України підлягають поверненню як безпідставно набуті.

В судове засідання представник Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України не зявився, проте оскільки апелянт належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи та надав клопотання про розгляд справи у відсутність його представника.

ОСОБА_1, яка знаходиться в місцях позбавлення волі, в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена. що документально підтверджено наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в сумі першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1, Прилуцьке обєднане управління Пенсійного фонду України просило стягнути безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 638 грн. 50 коп., посилаючись на ст.. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст. ст. 1212, 1215 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем ОСОБА_1 отриманих коштів у розмірі 638 грн. 50 коп., які є аліментами на утримання неповнолітніх дітей, призначеними Прилуцьким міськрайонним судом у справі №2/2517/278, як не встановлено й наявності рахункової помилки, тому відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, з огляду на таке.

Статтею 1 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено наступне.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на обліку в Прилуцькому об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України як отримувач соціальної пенсії по інвалідності з дитинства 3 групи відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 22 березня 1995 року, що підтверджується протоколом № 133407/109 від 27 березня 1995 року та заявою про призначення пенсії від 23 березня 1995 року (а.с.3-4).

Як встановлено апеляційним судом, на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Прилуцького МРУЮ від 17 травня 2012 року та на підставі виконавчого листа №2/2517/278, виданого Прилуцьким міськрайонним судом 27 березня 2012 року, з пенсії ОСОБА_2 здійснювалось відрахування аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 50 % на користь ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання №5 від 21 грудня 2016 року, встановлено, що ОСОБА_2 помер 20-30 листопада 2016 року (а.с.8).

З матеріалів справи убачається, що з пенсії ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа №2/2517/27 від 27 березня 2012 року Прилуцьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду України проводилося відрахування аліментів в розмірі 50% на користь ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_2 в грудні 2016 року на користь ОСОБА_1 утримано 638 грн. 50 коп.(а.с.5-6).

Механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено статтею 50 Закону України від 09.07.2003р. № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", частина перша якої передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 віл 15.05.2003 року.

Згідно положень ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

За присами ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151 цс 13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Вказаний висновок Верховного Суду України в силу ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при розгляді справ.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність доказів на підтвердження недобросовісної поведінки відповідача ОСОБА_1 та те, що чинне законодавство не містять поняття "рахункова помилка".

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Сукупність обставин цієї конкретної справи приводить апеляційний суд до переконання, що суд першої інстанції повно, обєктивно і всебічно дослідив обставини справи, докази, надані сторонам та надав їм відповідну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять передбачених процесуальним законом підстав для скасування справедливого, законного і обґрунтованого судового рішення.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України відхилити.

Заочне рішення Прилуцького міськ5районного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: