ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1152/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"19" вересня 2017 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Комаревцевої Л.В.,

при секретарі Гаврилюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Актив+» до ОСОБА_2, третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про звернення стягнення на предмет застави, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» вказує, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 04.04.2007 року було укладено кредитний договір №0, відповідно до якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 37 000,00 доларів США для придбання транспортного засобу.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, відповідно до п. 2.1 договору, відповідач надав в приватне обтяження АКІБ «УкрСиббанк» автотранспортний засіб марки SSang Young, модель Rexton RX320, який належить на праві власності відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 03.04.2007 року.

20.04.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу №17, відповідно до якого останній набув право нового кредитора ОСОБА_2 за кредитним договором №0 від 04.04.2007 року.

Також, відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін), первісним кредитором здійснено зміну заставодержателя з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», на підставі чого останній набув права заставодержателя відносно автотранспортного засобу, що виступило гарантом виконання зобов'язань, а саме: автомобіль марки SSang Young, модель Rexton RX320, тип - легковий універсал, 2006 року випуску, колір - сірий, номе шасі - НОМЕР_4, д.н.з. НОМЕР_1.

30.11.2016 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ "ФК "Актив+" було укладено договір про відступлення права вимоги №279/ФК-16, відповідно до якого відбулась заміна кредитора у зобов"язанні, зокрема ТОВ "ФК "Актив+" є новим кредитором у фінансових правовідносинах з ОСОБА_2

У зв"язку з чим, ухвалою суду від 10.02.2017 року, яка занесена до журналу судового засідання від 10.02.2017 року позивача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було замінено на ТОВ «ФК «Актив+», а у ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було змінено статус з позивача на третю особу.

Відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 03.04.2017 року становить 1 882 579,76 грн.

У зв'язку з викладеними обставинами ТОВ «ФК «Актив+» звернулось до суду та просить звернути стягнення на предмет застави, а саме: транспортного засобу марки SSang Young, модель Rexton RX320, тип - легковий універсал, 2006 року випуску, колір - сірий, номе шасі - НОМЕР_4, д.н.з. НОМЕР_1, шляхом продажу заставного майна.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного. рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Судом встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 04.04.2007 року було укладено кредитний договір №0, відповідно до якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 37 000,00 доларів США для придбання транспортного засобу.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, відповідно до п. 2.1 договору, відповідач надав в приватне обтяження АКІБ «УкрСиббанк» автотранспортний засіб марки SSang Young, модель Rexton RX320, який належить на праві власності відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 03.04.2007 року.

Відповідно до вищевикладеного договору та на виконання положення Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено приватне обтяження банку на предмет застави.

20.04.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу №17, відповідно до якого останній набув право нового кредитора ОСОБА_2 за кредитним договором №0 від 04.04.2007 року.

Також, відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін), первісним кредитором здійснено зміну заставодержателя з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», на підставі чого останній набув права заставодержателя відносно автотранспортного засобу, що виступило гарантом виконання зобов'язань, а саме: автомобіль марки SSang Young, модель Rexton RX320, тип - легковий універсал, 2006 року випуску, колір - сірий, номе шасі - НОМЕР_4, д.н.з. НОМЕР_1.

30.11.2016 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ "ФК "Актив+" було укладено договір про відступлення права вимоги №279/ФК-16, відповідно до якого відбулась заміна кредитора у зобов"язанні, зокрема ТОВ "ФК "Актив+" є новим кредитором у фінансових правовідносинах з ОСОБА_2

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо обтяжувач відступив іншій особі права за правочином, на підставі якого виникло обтяження, ця особа набуває всі відступлені права стосовно предмета обтяження, включаючи пріоритет за умови, що відомості про заміну обтяжувача були внесені до Державного реєстру протягом п'яти днів із дня відступлення прав.

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути змінений внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Таким чином, згідно з вимогами чинним законодавством, заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону (відступлення права вимоги) є частковим правонаступництвом (сингулярне правонаступництво), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов'язків до правонаступника (що має місце у випадку смерті фізичної особи або припинення юридичної особи), однак є різновидом правонаступництва.

Зазначена правова позиція, про те, що відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва, було висловлена Верховним Судом України в Постанові від 20.11.2013р. по справі № 6-122ц13.

Згідно із ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Звернення стягнення на предмет застави відповідно до ст. 590 ЦК України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпечувального обтяженням зобов'язання.

Відповідно до ст. 27 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 9.2. розділу 9 договору задоволення вимог заставодержателя здійснюється: на підставі рішення суду або шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення.

Таким чином, вищезазначені норми цивільного законодавства України та кредитний договір надають право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження (ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог.

Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

В порушення взятих на себе за кредитним договором зобов'язань та вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України у відповідача виникла заборгованість перед банком, яка станом на 03.04.2017 року складає 1 882 579,76 грн.

Відповідно до роз'яснення, яке міститься в п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві ( ч. 1 ст. 20 ЦК, ст. 3,4 ЦПК).

В абз. 2 п. 42 згаданої Постанови Пленуму також вказано, що суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення ст. 11 Закону України Про іпотеку або ст. 589 ЦК щодо заставодавця).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до положень ст. 546 ч.ч.1,2 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Матеріали справи свідчать, що належне виконання позичальником грошового зобов'язання за кредитним договором було забезпечено заставою.

Як наводить ст. 534 ч.1 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, повязані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Тобто, зважаючи на таку регламентацію виниклих між сторонами по справі правовідносин і виходячи із умов договору позики та договору застави, суд дійшов наступного висновку.

В силу ст. 589 ч.ч.1,2 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату відсотків, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Разом з тим, як регламентує ст. 590 ч.ч.1,2 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене та з огляду на те, що рішення суду не має бути ілюзорним, а повинно бути таким, що виконується, суд вбачає обґрунтованим звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу заставного майна заставодержателем. Такий висновок суду відповідає правовим позиціям, викладеним у постанові Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих Договором або актами цивільного законодавства.

З метою захисту прав позивача, необхідно витребувати автомобіль з усіма його приналежностями (комплектом ключів, технічним паспортом та номерними знаками) для передачі їх у володіння позивача, що ґрунтується на підставі ст ст. 27, 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути судовий збір на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 59, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Актив+» до ОСОБА_2, третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Актив+» за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 04.04.2007 року (укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_2) у сумі 1 882 579 грн. 76 коп., звернути стягнення на предмет застави, а саме: транспортний засіб марки SSang Young, модель Rexton RX320, тип - легковий універсал, 2006 року випуску, колір - сірий, номе шасі - НОМЕР_4, д.н.з. НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, інн. НОМЕР_2), шляхом продажу заставного майна Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Актив+» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким особам з іншою особою - покупцем, зі зняттям з обліку транспортного засобу марки SSang Young, модель Rexton RX320, тип - легковий універсал, 2006 року випуску, колір - сірий, номе шасі - НОМЕР_4, д.н.з. НОМЕР_1 у територіальних органах з надання сервісних послуг МВС УКраїни, а також надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Актив+» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Зобов'язати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, інн. НОМЕР_2) передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Актив+» предмет застави - автомобіль марки SSang Young, модель Rexton RX320, тип - легковий універсал, 2006 року випуску, колір - сірий, номе шасі - НОМЕР_4, д.н.з. НОМЕР_1 з комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, інн. НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» судовий збір у сумі 1218,00 (тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Комаревцева