Рішення

Іменем України

22 червня 2017 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Малярчука В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши письмово у судовому засіданні у залі суду м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно, у якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/1 частку будівельних матеріалів та обладнання, використаних у процесі будівництва житлового будинку, загальною площею 240 кв. м., з яких житлова площа - 112,7 кв. м., що знаходиться за адресою вул. Галана, 48, в с. Воля, Теребовлянського району Тернопільської області. Посилаючись на те, що 07.10.2011 р. помер батько позивачки ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із належного йому спадкового майна, а саме незавершеного будівництвом житлового будинку, яке знаходиться за адресою: с. Воля, вул. Галана, 48 А Теребовлянського району Тернопільської області. Для оформлення своїх спадкових прав за законом та отриманням свідоцтва про право власності на спадщину, у визначений законом строк, представник позивача звернулася у Теребовлянську державну нотаріальну контору, від якої отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок, у звязку з цим, представник позивача просить позов задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на вищевказане спадкове майно.

Представник позивачки в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги підтримала та просила їх задоволити, зіславшись на мотиви, вказані у позовній заяві.

Представник відповідачів у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи є заява про слухання справи у відсутності представника, проти задоволення позову не заперечив.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне

Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії 1-ИД №008947 ОСОБА_5 та Осадчук (після реєстрації шлюбу Марко) ОСОБА_6 17.11.2005 року зареєстрували шлюб.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ИД № 025461 ОСОБА_1 в графі батьки вказано "Батько" - ОСОБА_5 , "Мати" - ОСОБА_2.

Судом установлено, що 07.10.2011 р. помер батько позивачки ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД № 127528, виданого 10.10.2011 р. Микулинецькою селищною радою Теребовлянського району Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася, відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина, яка складається із належного йому спадкового майна.

Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області №5685 від 20.12.2016 року ОСОБА_2 проживає разом із своєю дочкою - ОСОБА_1 в двохповерховому житловому будинку 48 А по вул. Галана в с. Воля, Теребовлянського району Тернопільської бласті, загальною площею 240 кв.м., який збудований в 2009 році без дозвільних документів та знаходиться за вищевказаною адресою.

Відповідно до постанови, виданої завідувачем Теребовлянської державної нотаріальної контори державного нотаріуса ОСОБА_7 № 102/02-14 від 31 січня 2017 року було відмовлено ОСОБА_2 у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в с. Воля вул. Галана , 48 А Теребовлянського району Тернопільської області, після смерті ОСОБА_5 померлого 07.10.2011 року, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок.

У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил

Відповідно до норм Цивільного Кодексу України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об 'єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об'єкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об'єкт будівництва» (статті 876, 877, 879-881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об'єкт будівництва (об'єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб'єктивних майнових, а також зобов'язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб 'єктивних цивільних прав стосовно об'єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»зазначено, якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво (ч.1 ст. 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва

На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що позов слід задовольнити, визнавши за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали та обладнання, використані у процесі будови житлового будинку, загальною площею 240 кв. м., що в с. Воля вул. Галана , 48 А Теребовлянського району Тернопільської області що належав її батькові ОСОБА_5, який помер 07.10.2011 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, ст.ст. 376, 392, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 1274 ЦК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали та обладнання, використані у процесі будови житлового будинку, загальною площею 240 кв. м., що в с. Воля вул. Галана , 48 А Теребовлянського району Тернопільської області що належав її батькові ОСОБА_5, який помер 07.10.2011 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд.

Головуючий В.В. Малярчук