Справа №295/997/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретарів - Зубрицької Т.Л., Слончак А.С., Глущенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася о 16-30 год. 01.07.2014 року по вул. Максютова в місці перехрестя з вул. Антоновича в м. Житомирі, було пошкоджено автомобіль MITSUBISHI Lancer 1.6 IGL, що належить їм на праві власності, та їм було завдано матеріальну і немайнову шкоду з вини ОСОБА_3, який керував автомобілем Volkswagen-Transporter T4 та порушив п. 12.3, 11.2 Правил дорожнього руху, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 10.09.2014 року складеним підрозділом ВДАІ Житомирського МРВВС та постановою Богунського районного суду міста Житомира від 09.10.2014 року по справі № 295/14294/14-п, якою закрито провадження у справі за нереабілітуючих підстав (внаслідок спливу термінів притягнення до адміністративної відповідальності). 02.07.2014 року та 16.01.2015 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву до ПрАТ «СК «Аско-Медсервіс» про виплату страхового відшкодування по страховому випадку, який мав місце 01.07.2014 року. Проте страхового відшкодуання виплачено не було. Згідно звіту про оцінку автомобіля розмір матеріального збитку становить 109337,19 грн. Також неправомірними діями та бездіяльністю відповідачів порушено їх право на власне нерухоме майно та заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали у звязку з пошкодженням їхнього майна, крім того ОСОБА_2 під час ДТП було травмовано головою об підголовник, внаслідок чого болить голова і шия, а наступного дня вона не мала фізичної змоги працювати, тому для неї наступили негативні наслідки внаслідок погіршення стану здоровя. Також позивачі у своїй підприємницькій діяльності постійно потребують транспортного засобу і пошкодження автомобіля, яке тривалий час не дозволяє його експлуатувати і використовувати призводить до тривалого в часі порушення усталеного графіку трудової діяльності, тому негативні наслідки, які наступили внаслідок порушення права власності, є підставою для відшкодування заподіяної немайнової шкоди.

У звязку з цим позивачі просять відшкодувати їм матеріальну та моральну шкоду, заподіяну неправомірними діями з пошкодження належного на підставі свідоцтва про реєстрацію серії АМС № 069471, зареєстрованого Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області 03.09.2008 року, та свідоцтва про шлюб серії від ІI-ТП № 304136 автомобіля MITSUBISHI Lancer 1.6 IGL, легковий седан-В, сірого кольору, 2005 випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, № кузова JMBSRCS3A6U004568, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла 01.07.2014 року о 16-30 год. на вулиці Максютова в місті Житомирі з вини ОСОБА_3 і стягнути з нього на їхню спільно користь матеріальну шкоду в розмірі 69337,19 грн. та витрати на евакуатор для транспортування автомобіля в розмірі 330,00 грн., стягнути із Страхової компанії «АСКО-Медсервіс» на їхню спільно користь 50000,00 грн. страхового відшкодування, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 немайнову шкоду в розмірі 10000,00 грн. та на користь ОСОБА_1 немайнову шкоду в розмірі 20000,00 грн., стягнути з ОСОБА_3 і Страхової компанії «АСКО-Медсервіс» на їхню користь спільно пропорційно задоволених позовних вимог усі понесені ними судові витрати.

У судовому засіданні позивачі та представник позивачів вимоги позову підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини, зазначивши, що страхового відшкодування та коштів на відшкодування заподіяної їм шкоди від відповідачів вони не отримували, ОСОБА_1 на своє звернення з проханням виплатити страхове відшкодування відповіді не отримав.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник у судовому засіданні вимоги позову не визнали, пояснивши, що по даній дорожньо-транспортній пригоді Богунським районним судом міста Житомира ухвалено дві постанови, але його вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не встановлено, Правил дорожнього руху не порушував.

Представник відповідача СК «АСКО-Медсервіс» у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивачам не було виплачене страхове відшкодування так як вини ОСОБА_4 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не встановлено. У наступні судові засідання представник не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову не визнає. Також направив до суду заперечення, в якому вказав, що позивачі із заявою належної форми про виплату страхового відшкодування не зверталися та не надали необхідних документів, ОСОБА_3 не притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, тобто не встановлено його вини в нанесенні шкоди позивачам, отже у нього не виникла цивільно-правова відповідальність, а в СК «АСКО-Медсервіс» не виникло обовязку сплачувати будь-яке страхове відшкодування та будь-які кошти на користь позивачів.

Суд, заслухавши сторони та їхніх представників, дослідивши письмові матеріали справи, матеріали справ про адміністративне правопорушення, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовне підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно п. 1, 3 ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає зясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом встановлено, що близько 16-30 год. 01.07.2014 року в м. Житомирі, по вул. Максютова сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля НОМЕР_2, який знаходився під керуванням відповідача ОСОБА_3, та автомобіля НОМЕР_3 під керуванням позивача ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Богунського районного суду міста Житомир від 01.08.2014 року у справі № 295/10793/14-п закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 62). Як убачається з цієї постанови, згідно висновку службового розслідування та матеріалів перевірки за заявою ОСОБА_3 на дії працівників ВДАІ з обслуговування території м. Житомира по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.07.2014 року в м. Житомирі по вул. Максютова, 146, у діях водія ОСОБА_3 порушень ПДР України не вбачається.

За заявою ОСОБА_3 було складено висновок про результати службового розслідування від 21.07.2014 року (а.с. 116-118), зміст якого свідчить про те, що інспектор з дізнання ВДАІ з обслуговуаання території м. Житомира ОСОБА_5 не всебічно, не повно та не об'єктивно з'ясував обставини справи, передчасно склав адміністративний протокол, при оформленні матеріалів ДТП та прийнятті рішення на схемі ДТП та в протоколі не вірно вказав місце зіткнення автомобілів НОМЕР_2 та MITSUBISHI, д.н.з. НОМЕР_4, не вірно визначив дорожню обстановку та не вірно кваліфікував дії водіїв стосовно ПДР України. З матеріалів перевірки ДТП слідує, що дії ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1, 10.2 ПДР, а в діях водія ОСОБА_3 порушень ПДР не вбачається. Інспектора Тищенка В.В. було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а також зазначено про необхідність складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_2 та направлення до Богунського районного суду міста Житомира для застосування мір адміністративного впливу згідно ст. 124 КУпАП.

Втім судом не встановлено, що ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Постановою Богунського районного суду міста Житомир від 09.10.2014 року у справі № 295/14294/14-п закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 7).

Частинами 3 та 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Стаття 61 Конституції України передбачає,що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Наведене вище вказує на те, що у порушення ст. 61 Конституції України відповідач ОСОБА_3 двічі притягувався судом до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за одне й те саме правопорушення на підставі повторно складеного протоколу про адміністративне правопорушення, що є недопустимим у розумінні зазначеної конституційної норми.

За результатами проведення судової експертизи 23.02.2016 року було складено висновок експерта Житомирського НДЕКЦ МВС України № 3/582, в якому вказано, що уданій дорожній обстановці, з технічної точки зору, водієві автомобіля Volkswagen-Transporter T4 д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_3 з моменту об'єктивного виявлення ним небезпеки для руху, що була створена виїздом на вул. Максютова з вул. Антоновича автомобілем НОМЕР_6, необхідно було діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, зміст якого зазначений нижче, тобто - застосовувати лише термінове гальмування, без зміни напрямку свого руху, оскільки вимога даного пункту ПДР передбачає застосування маневрування лише для безпечного об'їзду перешкоди, чим, відповідно до тлумачення терміну «перешкода для руху» п. 1.10 Правил дорожнього руху не являвся автомобіль MITSUBISHI Lancer. У даній дорожній обстановці водієві автомобіля НОМЕР_6 ОСОБА_2 під час виїзду на вул. Максютова з вул. Антоновича необхідно було діяти відповідно до вимог п. п. 10.1 та 10.2 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, факту винуватості ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, протиправність його дій, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням судом не встановлено.

Пошкоджений автомобіль НОМЕР_7 належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8). Згідно звіту про оцінку автомобіля ДП «Експерт-Сервіс Авто» від 14.07.2017 року № 192/1 матеріальний збиток, завданий власнику вказаного транспортного засобу в результаті його пошкодження при ДТП, складає 109337,19 грн. (а.с. 11-14).

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3, якому належить автомобіль НОМЕР_8, на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідачем ПАТ «АСКО-Медсервіс» згідно полісу № АІ/0497194 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08.05.2014 року (а.с. 72). Зазначеним полісом визначено в розмірі 50000 грн. ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого, та франшизу в розмірі 500 грн.

Зважаючи на те, що стороною позивача не доведено винуватості ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, протиправність його дій, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням, тому суд не знаходить підстав для покладення на нього цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану пошкодженням автомобіль НОМЕР_8, а також тому суд вважає необґрунтованими вимоги до страховика ПАТ «АСКО-Медсервіс».

Окрім того, строною позивача не доведено належними та допустими доказами посилання в позовній заяві на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 було завдано тілесних ушкоджень.

Керуючись ст. ст. 23, 979, 1167, 1187 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року (зі змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Постановою Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Семенцова