Справа № 302/537/17
Номер рядка звіту 33
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2017 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в

особі головуючого судді Кривка В. П

секретар Гажук Н.В.,

без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір'ї справу за позовом Міжгірського об'єднаного управління ПФУЗакарпатської області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії в сумі 3173 грн.10 коп.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом про стягнення переплати пенсії посилаючись на те, що на обліку в Міжгірському об'єднаному управлінні ПФУ перебуває гр.ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та отримує пенсійні виплати з 1974 року. 13.05.2011 року ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії, як дружині померлого інваліда Великої Вітчизняної Війни на підставі поданого посвідчення серії С № 157849. Однак листом УПтСЗН Міжгірської РДА № 447 від 14.06.2012 р. уточнено, що гр.ОСОБА_1 відповідно до п.2 ст.10 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" присвоєно статус, як дружині померлого учасника ВВВ визнаного за життя інвалідом ІІ-ї групи загального захворювання , а не статус інваліда ВВВ. А тому, у грудні 2012 р. спеціалістами Управління матеріали пенсійної справи було переглянуто повторно. За наслідками перегляду виявлено помилку, яка сталася внаслідок недосконалості програмного забезпечення , що призвело до переплати надбавки пенсії гр.ОСОБА_1 за період з 13.05.2011 р. по 31.12.2012 р. на суму 3173,10 грн. на отримання якої відповідачка не мала правових підстав. 08.06.2017 р. відповідачці направлено листа про виявлену переплату та про добровільне повернення суми переплати. На письмове звернення щодо вирішення питання про повернення переплати, відповідачка борг не погашає, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

В судове засідання представник позивача не з'явився, заявивши клопотання про розгляд справи без його участі, заявлений позов просить задовольнити.

Відповідачка подала суду заяву про розгляд справи без її участі та заперечення на позов з таким обгрунтуванням. Позивач не зазначив в чому полягає недобросовісність набувача, як того вимагає ст. 1215 ЦК України.Навпаки, у позові зазначено, що переплата їй пенсії виникла виключно через дії позивача.Жодних недобросовісних дій нею не вчинялося, недостовірних даних - не подавалося.Згідно правової позиції викладеної у постанові ВСУ від 22.01.2014 р. у справі № 6-151цс13 - особа не повинна відповідати за помилку держави за відсутності з її боку недобросовісності. Окрім цього, позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, тому заявляє про застосування позовної давності до вимог позивача. За наведених підстав в задоволенні позову просить відмовити.

Суд, дослідивши позовну заяву та докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що у задоволенні позову Міжгірського об'єднаного управління ПФУ слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що в Міжгірському об'єднаному управлінні ПФУ перебуває на обліку гр.ОСОБА_1 та отримує пенсійні виплати з 1974 р.12.05.2011 року відповідачкою подано представнику позивача заяву про призначення перерахунку пенсії як вдові учасника війни сім'ї загиблого. Розпорядженням 109075 від 24.05.2011 р. Управління ПФУ в Міжгірському районі ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії, як дружині померлого інваліда Великої Вітчизняної Війни. В червні 2012 року начальник УПтСЗН Міжгірської РДА листом від 14.06.2012 р. проінформував позивача, що ОСОБА_1 надано статус "члена сім'ї загиблого (померлого) ветерана війни" , відповідно до п.2 ст.10 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" як дружині померлого учасника Великої ВІтчизняної війни визнаного за життя інвалідом ІІ-ї групи загального захворювання, що стало підставою для повторного перегляду справи позивачки. При перевірці пенсійної справи щодо правильності застосування норм пенсійного законодавства, встановлено, що внаслідок помилки у програмному забезпеченні гр.ОСОБА_1 невірно встановлено розмір надбавки до пенсії, як вдові учасника війни, визнаного за життя інвалідом загального захворювання. Внаслідок чого за період з 03.05.2011 р. по 31.12.2012 р. виникла переплата пенсії ОСОБА_1 на суму 3173,10 грн..

На письмове звернення позивача від 08.06.2017 р. щодо вирішення питання про повернення переплати на вищевказану суму, відповідачка борг відмовилася повертати, оскільки своєї вини у переплаті їй пенсії не вбачає.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка добросовісно отримувала пенсію, помилка у призначенні індексації пенсії ОСОБА_1 виникла з вини позивача.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог чи заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Позивач належних та допустимих доказів того, з чиєї вини було зроблено переплату до суду не надав. Доказів недобросовісності при оформленні та отриманні пенсії з боку відповідачки позивачем до суду також не надано, навпаки позивач визнає, що переплата пенсії ОСОБА_1 виникла виключно через його дії, а тому суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з врахуванням правової позиції викладеної в постанові ВСУ від 22.01.2014 р. у справі № 6-151цс13.

Окрім цього, відповідачка заявила клопотання про застосування позовної давності до вимог позивача.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 цього Кодексу передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Переплата пенсії відповідачці ОСОБА_1 виникла в період з 13.05.2011 року по 31.12.2012 р. та виявлена позивачем 14.01.2013 р., що вбачається з протоколу переплати від 14.01.2013 р.. Отже, враховуючи строк загальної позовної давності, право вимоги про стягнення коштів за вищевказаний період закінчився в січні 2016 року.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Натомість, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити на підставі того що не встановлено вини відповідачки у переплаті пенсії.

Судові витрати у виді судового збору, в розмірі 1600 грн., підлягають віднесенню на рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1 п.18 ЗУ "Про судовий збір" .

Керуючись ст.ст.212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Копію рішення надіслати сторонам.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_2