Справа № 234/2632/17
Провадження № 2/234/2010/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Карпенко О.М.,

при секретарі Аксеніної В.М.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Жигальської Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного Акціонерного Товариства Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка,-

В С Т А Н О В И В:

24.02.2017 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка.

Із позову вбачається, що 24 лютого 2014 року, приблизно о 19.10 год, в темну пору доби, на неосвітленій ділянці 23км.-400м автодороги Словянськ - Донецьк в Константинівському районі Донецької області автомобілем HYUNDAI ACCENT регістраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, що здійснювала рух з боку м.Краматорську в напрямку м.Дружківка, було скоєно наїзд на пішохода ОСОБА_5, який є чоловіком позивачки, згідно свідоцтва про шлюб, яке видано відділом РАЦС м.Краматорську 09.03.1998р., реєстраційний запис №262. Від отриманих травм чоловік позивачки помер на місті. Водій ОСОБА_4 від отриманих травм того ж дня померла в лікарні.

Згідно з постановою старшого слідчого відділу з розслідування ДТП СУ ГУМВС в Донецькій області Хащенкова Р.Є. від 28.04.2014 року, кримінальне провадження за фактом ДТП, внаслідок якої загинув чоловік позивачки, було закрите у зв'язку з відсутністю в діях водія транспортного засобу складу злочину.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, як власника транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, була застрахована у ПрАТ «СК ВУСО» згідно страхового полісу АС/3141483 від 05.07.2013р. Права та обовязки страхувальника перейшли до ОСОБА_4 відповідно до п.20-1.2 ст.20-1 Закону України « Про обовязкове страхування цивілно-правової відповідальності власників наземних транспорних засобів» у звязку з прийняттям автомобіля у власність 08.08.2013р. .

Відповідно до страхового полісу АС/3141483, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю особи, складає 100000 грн. на одного потерпілого.

У добровільному порядку страхова компанія відмовилась відшкодовувати позивачці спричинену смертю чоловіка шкоду та здійснювати страхові виплати пославшись на невстановлення вини ОСОБА_4, що підтверджено листом №3142 від 02.06.2016р.

Окільки відмова відповідача у відшкодуванні шкоди, заподіяної позивачці у зв'язку із смертю чоловіка, є незаконною, та такою що порушує права на відшкодування шкоди, предбачені чинним законодавством України, позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд стягнути з відповідача на її користь 43848 грн в рахунок страхового відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок втрати годувальника, також щомісячними платежами в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок втрати годувальника в розмірі 622,13 грн щомісяця протягом часу з березня 2017 року довічно в межах встановленого ліміту та одноразово за період з лютого 2014 року по лютий 2017 року - 22396,68 грн., витрати на поховання у розмірі 10295 грн, моральну шкоду в розмірі 14616 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ СК «ВУСО» позов не визнала та пояснила, що згідно ст. 257 ЦК України встановлюється тривалість строків позовної давності у три роки. Частина 1 ст. 261 ЦК України вказує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Про смерть чоловіка (про порушення прав ОСОБА_3) позивач довідалася в день ДТП, що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 від працівників правоохоронних органів, що підтверджується постановою слідчого про закриття кримінального провадження. Закінчення строків позовної давності пред'явлення вимог до суду позивачем за даною справою спливає відповідно 24.02.2017 року. Зі звіту про автоматизований розподіл вбачається, що останній проводився в день надходження та реєстрації позовної заяви 27.02.2017 року, тобто позовна заява подана до суду з пропущенням строків позовної давності.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 28.04.2014 року, 24 лютого 2014 року, приблизно о 19.10 год, в темну пору доби, на неосвітленій ділянці 23км.-400м автодороги Словянськ - Донецьк в Константинівському районі Донецької області автомобілем HYUNDAI ACCENT регістраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, що здійснювала рух з боку м.Краматорську в напрямку м.Дружківка, було скоєно наїзд на пішохода ОСОБА_5, який є чоловіком позивачки, згідно свідоцтва про шлюб, яке видано відділом РАЦС м.Краматорську 09.03.1998р., реєстраційний запис №262 . Від отриманих травм чоловік позивачки помер на місті. Водій ОСОБА_4 від отриманих травм того ж дня померла в лікарні.

Згідно з постановою старшого слідчого відділу з розслідування ДТП СУ ГУМВС в Донецькій області Хащенкова Р.Є. від 28.04.2014 року, кримінальне провадження за фактом ДТП, внаслідок якої загинув чоловік позивачки, було закрите у зв'язку з відсутністю в діях водія транспортного засобу складу злочину.

Відповідно до страхового полісу АС/3141483, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, як власника транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, була застрахована у ПрАТ «СК ВУСО» від 05.07.2013р. Права та обовязки страхувальника перейшли до ОСОБА_4 відповідно до п.20-1.2 ст.20-1 Закону України « Про обовязкове страхування цивілно-правової відповідальності власників наземних транспорних засобів» у звязку з прийняттям автомобіля у власність 08.08.2013р. Відповідно до страхового полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю особи, складає 100000 грн. на одного потерпілого.

Відповідно до відповіді начальника територіального сервісного центру, згідно наявних даних НАІС «Автомобіль» (яка введена в експлуатацію наприкінці 2012 року) та бази даних РІІС «Автомобіль», автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, з 03.07.2013 року по 06.08.2013 року був зареєстрований за громадянином ОСОБА_8 (номерний знак НОМЕР_1). З 08.08.2013 року по 14.08.2015 року вищевказаний автомобіль був зареєстрований за громадянкою ОСОБА_4 (номерний знак НОМЕР_3).

Згідно висновку експерта №28 від ІНФОРМАЦІЯ_1, причиною смерті ОСОБА_5, стала тупа травма тіла, що супроводжувалася множинними переломами кісток скелету, забиттям та розривом внутрішніх органів, ускладнена розвитком гострої крововтрати та шоку.

Згідно свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_4, ОСОБА_9, помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтва про укладання шлюбу, ОСОБА_9 є чоловіком ОСОБА_3.

Згідно пенсійного посвідчення НОМЕР_5, виданого на ім'я ОСОБА_10, вона отримує пенсію за віком у розмірі 458 грн 78 коп.

Згідно довідки наданої Пенсійним Фондом України у м.Краматорську, ОСОБА_9 отримував пенсію за віком у розмірі 1244,27 грн.

Згідно накладної №1516 від 15.10.2016 року, ОСОБА_3 купила пам'ятник гранитний за 4700 грн, ритуальні послуги - 1250 грн, організація похоронів-2313 грн, поминальний обід-2032,84 грн.

Як вбачається з відповіді ПАТ СК «ВУСО» на ім'я ОСОБА_3 від 02.06.2016 року, позивачки відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Стаття 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", передбачає, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно ст.28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.5ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже зазначені норми закону свідчать про те, що цивільно правова відповідальність володільця джерела підищеної небезпеки настає незалежно від його вини.

Оскільки автомобілем на час ДТП законно володіла ОСОБА_4(що підтверджується копією технічного паспорту на автомобіль), цивільна відповідальність її, як володільця автомобіля , була застрахована відповідачем - страховою компанією ПАТ «СК ВУСО», шкода, завдана цим автомобілем, повинна бути відшкодована саме відповідачем.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону № 1961-ІУ«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до положень ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» встановлює у 2014 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1218,00 гривень.

Таким чином станом на день настання ДТП мінімальна заробітна плата встановлювалась в розмірі 1218 грн., а тому розмір страхового відшкодування завданої смертю годувальника визначається із розрахунку 1218*36 грн. = 43 848,00 грн., яку слід стягнути на користь позивача.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання.

Зокрема, дружині яка досягла пенсійного віку встановленого законом, шкода відшкодовується довічно.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої статті 1200 ЦК України, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Як встановлено в судовому засіданні на момент смерті, ОСОБА_9 отримував дохід у вигляді пенсії за віком у розмірі 1244,27 грн. на місяць. Позивачка є пенсіонеркою за віком з 14.08.2007р та на день смерті чоловіка вони проживали разом, мали спільний бюджет, вели спільне господарство.

Суд, приймаючи до уваги положення ст. 1202 ЦК України, приходить до висновку, що розмір щомісячного платежу в рахунок відшкодування шкоди, у зв'язку з втратою годувальника, повинен становити 1244,27 грн.:2 =622,13грн. щомісяця і такі щомісячні страхові виплати повинні здійснюватись довічно в межах встановленого страхового ліміту, тобто 100000гр.

Виходячи з приписів ст. 35 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до якого для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або відмовити у виплаті. (ст. 36.2 Закону).

Як вбачається із матеріалів справи, заява на виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «ВУСО» була подана ОСОБА_3, 22.02.2016 року, а тому останній день наданий страховику для прийняття рішення з урахуванням ст. 254 ЦК України припадає на 23.05.2016 року, тому суд вважає, що саме ця дата є днем виникнення права на вимогу.

Таким чином, періодом відшкодування шкоди завданої смертю годувальника відповідно до ст. 1200 ЦК України та п. 22 Постанови № 6 є період з 23.05.2016 року довічно щомісячними платежами.

З цього, станом на дату звернення позивача з вимогами до суду (на лютий 2017 року) на користь позивача слід стягнути 6221, 13 грн., яка визначена наступним розрахунком:

по 23.06.2016 = 622, 13 грн; по 23.07.2016 =622, 13 грн; по 23.08.2016 = 622,13 грн; по 23.09.2016 = 622,13 грн; по 23.10.2016 = 622,13 грн; по 23.11.2016 = 622,13 грн; по 23.12.2016 = 622, 13 грн; по 23.01.2017 = 622,13 грн; по 23.01.2017 = 622,13 грн; по 23.02.2017 =622,13 грн. Всього за 10 місяців = 6221, 13 грн.

Починаючи з 24.03.2017р. відшкодування шкоди повинно здійснюватись щомісячними платежами по 622,13грн. щомісяця в межах встановленого ліміту, а саме 100000 грн, з урахуванням сплачених сум.

Відповідно до положень ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Згідно зі ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Так, згідно наданих квитанцій витрати на поховання померлого становили 10295 грн., а саме складаються із сплати ритуальних послуг на суму 1250грн.. організація похоронів - 2313грн., поминальний обід - 2032,84грн., виготовлення памятника -4700грн.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4, при вирішенні спорів про страхове відшкодування суди повинні застосовувати положення Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІY "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та враховувати відповідні роз'яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди".

Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 жовтня 2008 року № 45 «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» встановлюються граничні розміри витрат на поховання потерпілого та пов'язаних з цим ритуальних послуг.

Згідно з даною Постановою, витрати на поховання визначаються виходячи з фактичної вартості, але з урахуванням граничної вартості даних витрат у відповідній місцевості. Зокрема, в Донецькій області (де було поховано ОСОБА_9) граничний розмір витрат на поховання встановлений в розмірі 8622 грн.

Згідно абз. 13 ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Що ж до поминального обіду, то суд приходить до висновку, що він здійснюється після поміщення труни з тілом у могилу та не відноситься до облаштування та утримання місця поховання, тому витрати на поминальний обід померлого віднести до категорії витрат на його поховання неможна тому в цій частині позову слід відмовити і стягнути з відповідача на користь позивачки наступні витрати: сплата ритуальних послуг на суму 1250грн. організація похоронів - 2313грн., виготовлення пам'ятника -4700 грн., а всього 8263 грн.

Відповідно до положень ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині, батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку і виплачується рівними частинами.

Як встановлено в судовому засіданні, внаслідок смерті чоловіка позивачці була завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які їй довелося пережити і від яких вона досі не може оговтатись у зв'язку з втратою близької людини. Ця втрата є непоправною для неї, весь її привичний життєвий уклад був зруйнований смертю чоловіка.

Загальний розмір відшкодування моральної шкоди, який може бути стягнутий зі страховика, не повинен перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку.

Ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» встановлює у 2014 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1218,00 гривень, а тому 1218?12=14616грн. Отже зазначена сума повинна бути стягнена з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь держави судовий збір по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.8,14,15, 212 -215 ЦПК України, ст..10,60, 1187. 1200, 1201, 1202 ЦК України, ст. 22, 27, 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Приватного Акціонерного Товариства Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_3 в рахунок страхового відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок втрати годувальника у розмірі 43848 (сорок три тисячі вісімсот сорок вісім) грн.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок втрати годувальника за період з 23.06.2016 року по 23.02.2017 року одноразово у розмірі 6221 (шість тисяч двісті двадцять одна) 13 грн.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок втрати годувальника, починаючи з 24.03.2017р. щомісячними платежами - по 622,13грн. щомісяця в межах встановленого ліміту -100000 грн. з урахуванням сплачених сум.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування витрат на поховання у розмірі 8263 (вісім тисяч двісті шістдесят три) грн.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 14616 (чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять) грн.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства Страхова компанія «ВУСО» на користь держави судовий збір по відшкодуванню матеріальної шкоди у розмірі 640 (шістсот сорок грн) грн. та по відшкодуванню моральної шкоди у розмірі 1600 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З повним текстом судового рішення сторони можуть ознайомитися з 17.07.2017 року

Суддя:

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті й надруковане в єдиному екземплярі.

Суддя: