22-ц/775/517/2017(м)
Головуючий у 1 інстанції Киян Д.В.
Категорія 50 Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Биліни Т.І., Принцевської В.П.,

секретар - Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років. В позовній заяві зазначила, що до з 09.11.2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який було розірвано 07.11.2016 року на підставі рішення суду. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. На теперішній час сторони проживають разом, але спільне господарство не ведуть. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_5. Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання, у звязку із чим просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, доходу, до досягнення молодшим сином ОСОБА_5 трирічного віку.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання, до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, трьохрічного віку, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 13.03.2017 року. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 640 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норма матеріального та процесуального права, просить рішення від 07.06.2017 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в позовних вимогах ОСОБА_3 в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при ухвалені рішення не врахував фактичні обставини справи, не звернув уваги на те, що сторони проживають разом, він покупає продукти харчування, оплачує комунальні послуги, тому вважає, що позивач не потребує матеріальної допомоги, оскільки він фактично утримує її та дітей. Також вказував, що його сукупний дохід не дає можливості виплачувати аліменти, визначені судом першої інстанції.

У відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_2 належним чином, через представника та рекомендованою поштою повідомленого про час та місце розгляду справи в апеляційному суді, який надав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_6, який просив задовольнити апеляційну скаргу, заперечення ОСОБА_3 проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 09.11.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 07.11.2016 року на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07.11.2016 року.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4-5).

Неповнолітні діти сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом із позивачем та відповідачем.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач має право на отримання від відповідача аліментів на її утримання, а відповідач може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки є працездатним, має постійне місце роботи та заробіток, і не має обовязків на сплату аліментів на утримання дітей. Тому, врахувавши розмір щомісячного доходу відповідача, суд стягнув на утримання позивача до досягнення молодшою дитиною трирічного віку аліменти у вигляді 1/6 частки заробітку відповідача.

Згідно з вимогами ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Приймаючи до уваги наведені норми закону, неможливо не погодитися із висновком суду про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь колишньої дружини до досягнення дитиною трьох років.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що позивач не має право на аліменти, оскільки проживає разом з ним, і їхні діти проживають разом із батьками, отже, фактично всі вони знаходяться на його утриманні, не ґрунтуються на законі, тому не можуть слугувати підставою для відмови в таких позовних вимогах.

Як зазначено вище, статтею 84 СК України передбачено право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому законом не вимагається, щоб дитина проживала виключно з матір'ю, окремо від батька дитини. І роздільне проживання подружжя не є необхідною умовою виникнення у дружини права на утримання. У випадку розірвання шлюбу роз'їзд колишнього подружжя нерідко не відбувається, зокрема у зв'язку зі складними житловими умовами, тому сторони фактично можуть залишатися проживати в одному будинку (квартирі).

Проте, не можна повністю погодитись із висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів, оскільки він не відповідає обставинам справи.

Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки вказаною статтею особливості визначення розміру аліментів судом не передбачені, тому слід керуватися положеннями ст. 80 СК України, відповідно до положень якої розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

А відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення про стягнення щомісячно аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини доходу щомісячно, суд не врахував фактичне матеріальне становище відповідача, а також надання добровільної матеріальної допомоги на утримання двох неповнолітніх дітей.

Згідно з матеріалами справи дохід відповідача за період з 01.09.2016 року по 28.02.2017 року складає 17132,72 грн., що в середньому в місяць становить 2185,4 грн..(а.с. 44), і позивач такі обставини нічим не спростувала.

А як вбачається з копії ухвали Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 03 липня 2017 року, прийнята до провадження суду позовна заява ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Крім того, суд помилково не врахував той факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ведуть спільний побут, і відповідачем здійснюється за власні кошти оплата комунальних послуг за житло, витрати на харчування, що не оспорює позивач. Тобто, фактично матеріальне забезпечення та підтримання нормальних умов проживання покладено на відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином не урахував обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, не вмотивував своїх висновків щодо розміру стягнутих аліментів, принципу оцінки доказів не дотримався.

Враховуючи викладене, на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, підлягає зміни з ухваленням нового рішення, яким з ОСОБА_2 слід стягнути аліменти на користь позивача щомісячно на її утримання у розмірі 1/8 частини доходу щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, трирічного віку.

Доводи апеляційної скарги про необхідність зміни суми стягнутого з відповідача в суді першої інстанції судового збору не є слушними, оскільки судом вирішено питання про стягнення судового збору на користь держави у відповідності до положень п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», яким зазначено, що сума судового збору не може бути менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а згідно з п.3 ч.1 статті 5 цього ж закону позивач звільняється від сплати судового збору.

Таким чином, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, з постановленням нового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача у розмірі 1/8 частин з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 червня 2017 року в частині визначення розміру аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, який працює електрозварником на ТОВ «Сервісінвестбуд», ЄРДПОУ 31492146, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_2, аліменти на її утримання, до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, трьохрічного віку, в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 13.03.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Є.Є.Мальцева

ОСОБА_8

ОСОБА_9