Справа № 128/2516/15-ц
17 липня 2017 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді Ганкіної І.А.,
за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В забезпечення умов виконання кредитного договору № 06-2.1/1015 з ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 06-3.3/1016 від 28.12.2006 року, за умовами якого ОСОБА_2 поручився за виконання ОСОБА_1 умов Кредитного договору власними коштами.
17.12.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами, в т.ч. ОСОБА_1
В добровільному порядку відповідачі відмовляються погасити наявну заборгованість за кредитним договором, забезпеченим договором поруки, тому позивач вимушений був звернутись до суду з вищевказаним позовом про стягнення солідарно з відповідачів вказаної вище суми заборгованості.
В судове засідання сторони по справі та їх представники не зявились.
Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 попередньо на електронну адресу суду надіслав письмову заяву про розгляд справи без представника позивача на підставі наявних доказів, які містяться в матеріалах справи, в заяві також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у разі повторної неявки відповідачів не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.
Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
В судові засідання, які були призначені на 23.05.2017 року та 17.07.2017 року відповідачі не зявились без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись судом завчасно та належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у їх відсутність на адресу суду не надходило.
Згідно письмової заяви відповідача ОСОБА_2, поданої через канцелярію суду 05.07.2017 року, він повідомив суд про те, що 08.06.2017 року між ним та його представником ОСОБА_4 досягнуто домовленості щодо припинення представництва його інтересів в суді у даній справі відповідно до довіреності від 08.12.2010 року.
З огляду на зазначене вище, за згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Врахувавши думку представника позивача, викладену у письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови , щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У вказаному договорі визначена фіксована процентна ставка 12 % річних.
Відповідно до п.п. 3.1. п.3 Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит одноразово в повному обсязі шляхом видачі готівки з операційної каси в Філії «Вінницьке Центральне відділення Промінвестбанку». МФО 302571. код -09302576.
Згідно п.п. 3.2. п.3 даного Договору нарахування Банком процентів за користування кредитом починається з дати його видачі готівкою Позичальнику (або перерахування коштів) безпосередньо з позичкового рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів використовується метод «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.
Підпунктом 3.3. п.3 Кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються Банком щомісячно в останній робочий день місяця за період з першого по останній календарний день звітного місяця, а також в день кінцевого термін) повернення кредиту, визначеного п.2.3.Договору. Проценти сплачуються Позичальником щомісячно в останній робочий день звітного місяця.
Згідно договору про внесення змін № 07-2.1/50 від 05 лютого 2009 року до кредитного договору № 06-2.1/1015 від 28 грудня 2006 року, Акціонерний комерційний промислово-інвестиційним банк (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_1 уклали цей Договір про наступне:«1. Пункт 2.4 кредитного договору № 06-2.1/1015 від 28 грудня 2006 року укладеного між Банком та Позичальником, викласти в наступній редакції: «Погашення кредиту здійснюється Позичальником щомісячно у відповідності до графіку (Додаток № 2), який є невід'ємною частиною даного Договору».2. Всі інші умови кредитного договору залишаються без змін.3. Цей договір набирає чинності з дати підписання, а графік (Додаток №2) щомісячного погашення кредиту діє з 27 січня 2009 року.4. Цей договір є невід'ємною частиною кредитного договору № 06-2.1/1015 від 28 грудня 2006 року, укладений в двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному примірнику для Банка і Позичальника» (а.с. 11, 12-15).
У відповідності до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, та якщо в договорі встановлений строк виконання зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до вимог частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) свої зобовязання по наданню відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів за вищевказаним договором виконано, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № 22 від 28.12.2006 року (а.с. 16).
Відповідно до п.п. 2.2. п. 2 Договору поруки Позичальник та Поручитель є солідарними боржниками перед Кредитором, та залишаються зобовязаними за Кредитним договором до повного виконання всіх своїх зобов'язань за ним у повному обсязі.
17.12.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги (що передбачено п.п. 5.3.4. п. 5.3. Кредитного договору), відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами, в т.ч. до кредитного договору № 06-2.1/1015 від 28.12.2006 року, укладеного з ОСОБА_1 (а.с. 24-34, 35, 36-38, 40).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, до позивача перейшли всі права первісного кредитора ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» щодо права вимоги до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за вказаним вище Кредитним договором та Договором поруки.
Згідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. А положення ст. 599 ЦК України, передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У відповідності із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (кошти в такій же сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Строк повернення кредитної заборгованості за кредитним договором № 06-2.1/1015 від 28.12.2006 року встановлено до 25 грудня 2026 року.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до п.п. 5.3.2. п. 5.3. Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника (незалежно від настання кінцевого терміну погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентами за користування ним, суму неустойки і збитків, передбачених цим Договором, у випадках, які визначаються згідно з цим Договором істотними та можуть негативно вплинути на стан кредитної заборгованості Позичальника. При цьому, Банк письмово повідомляє Позичальника (поштою з повідомленням; вручення Банком особисто Позичальнику під розписку) про необхідність дострокової сплати суми заборгованості.
Відповідно до п.п. 6.1. п. 6 Кредитного договору за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе згідно умов цього Договору зобов'язань винна Сторона сплачує іншій Стороні суму неустойки та збитків, передбачених цим Договором. При цьому збитки відшкодовуються винною Стороною понад неустойку, передбачень даним Договором.
Згідно п.п. 6.2. п. 6 Кредитного договору за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом Позичальник сплачує Банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення, та нараховується за кожен день прострочення платежу.
Підпунктом 6.3. пункту 6 Кредитного договору визначено, що у випадку порушення Позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує проценти в розмірі 22% річних від простроченої суми згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України.
Так, пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.
Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобовязання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобовязання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобовязання.
Окрім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення являє собою міру відповідальності.
Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір установлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (ч. 2 ст. 551 ЦК України) (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 8 червня 2016 р. у справі № 6-3006цс15).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»).
В результаті такого прострочення відповідач ОСОБА_1 істотно порушила умови договору, так як позивач вчасно не отримав належні йому кошти і не використав їх в своїй діяльності.
Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором.
Ухвалою суду від 18.07.2016 року провадження у даній справі було зупинено до набуття законної сили рішенням Вінницького міського суду у справі № 127/3622/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Альфа Банк», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1, про припинення договору поруки (а.с. 201).
Ухвалою суду від 20.04.2017 року провадження у справі відновлено у звязку з тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2016 року у справі № 127/3622/16-ц позовна заява ОСОБА_2 до ПАТ «Альфа Банк», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1, про припинення договору поруки була залишена без розгляду за заявою представника позивача. Ухвала набула законної сили 26.10.2016 року (а.с. 216, 218).
Зазначене вище дає суду підстави вважати, що оскільки вищевказаний Договір поруки не припинено, то ОСОБА_2 (Поручитель) та ОСОБА_1 (Позичальник) відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.
Оскільки судом встановлено, що відповідачі не дотримують умов укладених з ними кредитного договору та договору поруки, в порядку та в строки, передбачені кредитним договором, кредит не повертали, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту, в звязку з чим вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором пред'явлена законно і обґрунтовано та підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

СУДДЯ: