Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Авалян Н.М.
Справа № 414/317/17
Провадження № 22ц/782/304/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Авалян Н.М.

суддів Кострицького В.В, ОСОБА_2

за участю секретаря Козубської А.В.

позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 29 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про зміну черговості одержання права на спадкування,

встановив

16 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 13 червня 2016 року помер її рідний брат ОСОБА_6 Вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу брату, який знаходився у тяжкому фізичному стані в звязку з хворобою і потребував сторонньої допомоги. З 2007 року брату встановлена інвалідність третьої групи, а наприкінці 2015 року він захворів на онкологічне захворювання (вторинне новоутворення лімфатичних вузлів шиї четвертої стадії, четвертої клінічної групи). Відповідач не приймав ніякої участі у покращенні становища свого батька, не переймався його життям та здоровям, не надавав йому жодної допомоги. Звернувшись до нотаріальної контори, вона дізналась, що відповідачем подана заява про прийняття спадщини. Посилаючись на вказані обставини, просила визнати за нею право на спадкування у першій черзі спадкування за законом.

Відповідач позов не визнав, але не заперечував того факту, що позивачка матеріально та фізично допомагала спадкодавцю, підтримувала його, що ґрунтується виключно на засадах моралі, оскільки вона була йому рідною сестрою та проживала по сусідству. Крім того вказав, що його батьки розлучились в 1990 році. З моменту розлучення батько спілкувався з ним все рідше і рідше і не надавав жодної допомоги на його виховання та утримання.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 29 березня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволення позову, посилаючись найого недоведеність, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивачка та її представник просили відхилити апеляційну скаргу.

Відповідач в судове засідання не зявився, що не перешкоджає апеляційному розгляду з огляду на те, що він завчасно, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, доводи позивачки та її представника, перевіривши матеріали справи та надавши оцінку правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1,2 статті 309 Цивільного процесуального кодексу України підставами для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні справи суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, а крім того дійшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, що є безумовною підставою для скасування рішення суду відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 309 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд першої інстанції, дослідивши письмові докази, заслухавши покази свідків, вважав встановленим факт, що спадкодавець ОСОБА_6 у зв'язку з тяжкою хворобою з грудня місяця 2015 року перебував у безпорадному стані, був не спроможний самостійно забезпечувати свої потреби та потребував сторонньої допомоги. Позивачка, починаючи з 2007 року допомагала брату, якому були протипоказані тяжка праця та тривале перебування на ногах, а починаючи з грудня 2015 року повністю ним опікувалась, надавала йому матеріальну та іншу допомогу. Допомоги від будь яких інших осіб, в тому числі від відповідача по справі, спадкодавець не отримував. У зв'язку з цим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання за позивачкою права на спадкування після смерті брата у першій черзі спадкування за законом.

Але з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Для виникнення у позивачки права на спадкування вирішальне значення має наявність правових підстав для зміни черговості одержання права на спадкування, адже вона відноситься до кола спадкоємців другої черги, а відповідач є спадкоємцем першої черги (статті 1261, 1262 Цивільного кодексу України).

Частина 2 статті 1259 Цивільного кодексу України встановлює, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходчі зі змісту вказаної норми права, для задоволення позову про зміну черговості у праві спадкування суду необхідно встановити, а позивачу довести п'ять наступних обставин :

1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами);

2) матеріальне забезпечення спадкодавця;

3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - придбання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3;

5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Але матеріали справи не містять доказів, які своїй сукупності свідчать про доведеність позивачкою позову з підстав, передбачених частиною 2 статті 1259 Цивільного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджено наступне.

13 червня 2016 року від онкологічного захворювання помер ОСОБА_6

Спадкодавець ОСОБА_6 є рідним братом позивачки ОСОБА_3 та батьком відповідача ОСОБА_5

Відповідач відноситься до спадкоємців першої черги за законом відповідно до статті 1261 Цивільного України, а позивачка відноситься до спадкоємців другої другої відповідно до статті 1262 Цивільного кодексу України.

Позивачка та відповідач звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_7 заведено спадкову справу № 79/2016. після смерті ОСОБА_6

ОСОБА_6 помер у віці 54 років. До дня смерті він був пенсіонером та отримував пенсію по інвалідності.

31 жовтня 2007 року йому була встановлена третя група інвалідності загального захворювання безстроково, внаслідок чого він мав протипоказання до тяжкої фізичної праці, тривалого перебування на ногах, переохолодження.

Крім того з 01 грудня 2015 року ОСОБА_6 перебував на обліку у лікаря-онколога з діагнозом "вторинне злоякісне новоутворення лімфатичних вузлів шиї ІV стадія, ІV клінічна група".

Новоутворення ІV стадії за міжнародною класифікацією ТNМ з гістологічним та морфологічним підтвердженнями відносяться до тяжких хвороб відповідно до Наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоровя України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за № 990/25756).

Апеляційний суд не ставить під сумнів, що позивачка опікувалась братом, оскільки це підтверджується наданими позивачкою доказами а також визнається відповідачем.

Але однієї цієї обставини недостатньо для зміни черговості спадкування в розумінні частини 2 статті 1259 Цивільного кодексу України, адже позивачці необхідно було довести, не тільки цей факт, а також й інші факти, про які зазначено вище.

Зокрема, матеріали справи не містять доказів того, що позивачка матеріально забезпечувала свого брата. Також матеріалами справи не підтверджено, що спадкодавець тривалий час перебував у безпорадному стані.

Не можна заперечувати того факту, що спадкодавець страждав на тяжку хворобу, але цей діагноз був встановлений за декілька місяців до його смерті. ОСОБА_6 проходив курси лікування та постійно оглядався лікарем-онкологом. З медичної документації (аркуші справи 27-28) вбачається, що тяжкий стан хворого ОСОБА_6 був зафіксований лікарем в травні 2016 року, а з лютого 2016 року фіксувалось стан середньої тяжкості.

Позивачка в судовому засіданні підтвердила, що безпорадним її брат був останні два місяці перед смертю, коли він був повністю лежачим та не міг сам себе обслуговувати. До цього часу він був слабким, самотнім, з дому нікуди не виходив, але обслуговував себе сам.

За таких обставин не встановлоено тривалість перебування спадкодавця у тяжкому безпорадному стані внаслідок хвороби, а тому відсутні підстави для застосування частини 2 статі 1259 Цивільного кодексу України та зміни черговості у праві спадкування.

З вказаних підстав рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись пунктом 2 частини 1 статті 307, пунктами 3, 4 статті 307, статтями 313, 315, 317, 319, 323-325, 327 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 29 березня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про зміну черговості одержання права на спадкування.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції - Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Авалян Н.М

Судді Кострицький В.В.

ОСОБА_2