Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року м. Первомайськ

Справа :484/1641/17

Номер провадження : 2/484/1051/17

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді Фортуни Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Левицької І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайськ цивільну справу

за позовом ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_2 з вищевказаною позовною заявою. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.12.2016 р. ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: ОСОБА_3 умисно протиправно заподіяв смерть своїй дружині - ОСОБА_4, яка була їхньою мамою. Таким чином, позивачу та її брату, піклувальником якого вона є, була заподіяна матеріальна та моральна шкода внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3, яка полягає у витратах на поховання ОСОБА_4; у зв'язку з отриманими потрясіннями внаслідок раптової смерті матері позивач та її брат зазнали великих душевних страждань, стрес, що негативно вплинуло на стан здоров'я позивача, розлад нервової системи, через втрату матері позивач втратила сон та спокій, тяжких вимушених змін в житті, крім того, на її утриманні залишився молодший брат, який сумує та постійно згадує матір, що створює нестерпний біль та душевне занепокоєння. Тому просить позов задовольнити, стягнути на користь ОСОБА_1 200 000,00 грн. моральної шкоди та 5 100,00 грн. матеріальної шкоди, стягнути на користь ОСОБА_2 200 000,00 грн. моральної шкоди.

В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву, в якій просить слухати справу без її участі; позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився подав заяву, в якій зазначив, що заперечує проти позовних вимог, оскільки коштів не має, перебуваючи на даний час в установі виконання покарань, не може працювати за станом здоров'я.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 р., батьком її є ОСОБА_3, матір'ю - ОСОБА_4, свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 22.11.1993 р.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 р., батьком його є ОСОБА_3, матір'ю - ОСОБА_4, свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 07.04.2000 р.

Розпорядженням Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області № 343-р від 11.11.2016 р., з наступними змінами, внесеними розпорядженням № 75-р від 27.02.2017 р., неповнолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Відповідно до розпорядження Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області № 371-р від 30.11.2016 р. ОСОБА_1 призначена піклувальником ОСОБА_2.

Згідно з вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.12.2016 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та засуджено за умисне вбивство ОСОБА_4; покарання призначено у виді позбавлення волі строком на десять років. Зазначений вирок набрав законної сили 09.02.2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 09.02.2017 року вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.12.2016 року залишено без змін.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_3, відповідач у справі, 13.10.2016 року близько 12:30 перебував дома, коли у нього зі своєю дружиною ОСОБА_4, матір'ю позивача та її брата, виникла сварка з приводу місцезнаходження свідоцтва про шлюб та подальшого розірвання шлюбу. Під час триваючої сварки ОСОБА_3 підійшов до дружини, схопив її за шию лівою рукою та почав здавлювати. В процесі здавлювання шиї ОСОБА_4 у ОСОБА_3 виник прямий умисел, направлений на умисне вбивство своєї дружини, у зв'язку з чим обвинувачений почав здавлювати її шию обома руками, прикладаючи фізичні зусилля та бажаючи настання смерті. Незважаючи на опір, здавлював шию потерпілої до тих пір, поки остання не перестала подавати ознак життя. Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинив умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_4

Згідно з квитанцією № 787761 від 15.10.2016 р. ОСОБА_1 понесла витрати за придбання гробу, хресту, вінків, покривала, за послуги ФОП ОСОБА_5 в сумі 5 100,00 грн.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України та ч. 3 ст. 386, ст. 396 ЦК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів; моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати; допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Постановою Пленуму ВС України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 роз'яснено, що суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 5 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. № 4, розглядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з'ясувати, за яких обставин і якими діями вони завдані, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов'язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.

Згідно з роз'ясненнями, даними у пункті 9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України із змінами, внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

З письмових матеріалів справи вбачається, що в межах розгляду кримінальної справи позивач не зверталася із відповідним цивільним позовом.

Суд вважає, що позивачем доведено в повному обсязі заподіяння йому відповідачем майнової шкоди, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо заподіяння відповідачем моральної шкоди, суд вважає вказану шкоду доведеною з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 27 Конституції України, кожна людина має невід'ємне право на життя й ніхто не може бути його свавільно позбавлений. Обов'язок держави - захищати життя людини.

Моральна шкода, завдана позивачу та її братові полягає у самому факті смерті їхньої матері, яку вони дуже любили, поважали. Матір була для своїх дітей найдорожчою людиною, яка виховувала доньку та сина все своє життя; підтримувала в усіх труднощах та в повсякденному житті, утримувала, допомагала матеріально і морально. Моральна шкода полягає в тому, що у зв'язку з отриманими потрясіннями внаслідок раптової смерті матері, діти зазнали великих душевних страждань, пов'язаних з втратою найріднішої людини. Тепер вони втративши матір, сумують за нею та дуже важко переносять її відсутність і не можуть змиритись з думкою, що її більше ніколи не побачать, ніколи не зможуть обійняти та міцно поцілувати.

У зв'язку з втратою матері позивач перенесла стрес, що негативно вплинуло на стан її здоров'я, розлад нервової системи. Через втрату матері позивач втратила сон та спокій, а також зазнала тяжких вимушених змін у життєвих стосунках, ступінь тяжкості яких обумовлений незворотністю втрати матері, яку умисно вбив відповідач. Крім того, на утриманні позивача залишився неповнолітній брат - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, піклувальником якого вона є. Позивачу як старшій сестрі дуже важко спостерігати як брат сумує та постійно згадує матір, що створює нестерпний біль та душевне занепокоєння.

Позивач достатньо аргументувала моральні страждання, які їй та її братові відповідач спричинив заподіянням смерті найріднішої людини - матері. Встановити ціну людського життя, повернути матір неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, страждань особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Щодо заперечень позову відповідачем через те, що він коштів не має, перебуваючи на даний час в установі виконання покарань, не може працювати за станом здоров'я, суд знаходить їх неспроможними.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума заподіяної моральної шкоди відповідачем, яку просить стягнути позивач, відповідає засадам розумності та справедливості, є обґрунтованою і становить у розмірі 200 000,00 грн. на користь позивачки та 200 000,00 грн. на користь її неповнолітнього брата.

Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 051,00 грн.

Керуючись ст. ст. 15, 23, 1167, 1168, 1201 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 59, 60, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

- позовні вимоги задовольнити в повному обсязі;

- стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Степківка Первомайського району Миколаївської області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5 100,00 грн. (п'ять тисяч сто грн. 00 коп.), в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000,00 грн. (двісті тисяч грн. 00 коп.);

- стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Степківка Первомайського району Миколаївської області, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000,00 грн. (двісті тисяч грн. 00 коп.);

- стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Степківка Первомайського району Миколаївської області, на користь держави судовий збір у розмірі 4 051,00 грн. (чотири тисячі п'ятдесят одна грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той же строк з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Ю. Фортуна