Справа № 203/5707/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи - Орган опіки та піклування Центральної районної у м.Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про надання дозволу матері на зняття з реєстрації та реєстрацію малолітньою дитини без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 12.09.2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу в них народилась дитина - донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.04.2014 року шлюб з відповідачем було розірвано. Вона є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1. Після вчинення відповідачем постійних погроз фізичною розправою, сімейних сварок за вказаним місцем проживання, шлюбні відносини з ним були припинені в кінці квітня 2014 року та вона була вимушена забрати дитину та переїхати на тимчасове проживання до своєї подруги по АДРЕСА_5. На даний час вона з донькою мешкає в АДРЕСА_2 у її матері. Посилаючись на те, що відповідно до діючого законодавства питання про зняття з реєстрації та реєстрації дитини, яка проживає з одним із батьків, вирішується за наявності письмової згоди другого із батьків, а також, що відповідач такої згоди не надає, позивачка просила суд надати їй дозвіл на зняття доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстрації за адресою: АДРЕСА_6, без дозволу батька дитини ОСОБА_2 та надати довіз на реєстрацію доньки за адресою: АДРЕСА_2, без дозволу відповідача.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлений позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач та його представник під час розгляду справи в суді проти задоволення позову заперечували та посилались на те, що позивачка до звернення до суду з позовом, з приводу зміни місця реєстрації дитини до відповідача не зверталась, доказів щодо її проживання з дитиною в АДРЕСА_2 не надала. Останні постійно мешкають в м.Дніпрі, при цьому позивачка приховує фактичну адресу їх місця проживання, чим чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною. Тому відповідач не заперечує щодо зміни місця реєстрації дитини, але за фактичною постійною адресою її мешкання.

Від третіх осіб - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради та Органу опіки та піклування Центральної районної у м.Дніпрі ради, надійшли заява та клопотання про проведення розгляду справи без участі їх представників.

Заслухавши пояснення представника позивачки, пояснення відповідача та його представника, допитавши свідка та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

За змістом вимог ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

За приписами ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно ч.6 ст.29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов'язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

У разі якщо нове місце проживання особи знаходиться в іншій адміністративно-територіальній одиниці, орган реєстрації після реєстрації такого місця проживання надсилає повідомлення про зняття особи з реєстрації відповідному органу реєстрації за попереднім місцем проживання особи в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стаття 242 ЦК України встановлює, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Відповідно до п.2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України №1077 від 22.11.2012 року, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто.

При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС.

Згідно п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ №207 від 02.03.2016 року, зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року №44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя , беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Закон України «Про охорону дитинства» є основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері.

Відповідно до ст.18 цього Закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст.2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основопо-ложних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно обирати місце проживання в межах цієї території.

Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як встановлено ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, не залежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Як встановлено судом, сторони з 12.09.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого в них народилась дитина - донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.04.2014 року шлюб між сторонами було розірвано та дитина залишилась проживати разом із позивачкою (а.с.8).

Остання є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1 та на теперішній час зареєстрована за вказаною адресою разом із донькою (а.с.5,9).

Також позивачці на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.10).

Як зазначила позивачка, на теперішній час вона разом із донькою мешкає в квартирі АДРЕСА_2 та має намір зареєструватись з дитиною за вказаною адресою, знявшись з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1. Проте, відповідач не надає згоди на зміну місця реєстрації дитини.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що позивачка до звернення до суду з позовом, з приводу зміни місця реєстрації дитини до нього не зверталась, доказів щодо її фактичного проживання з дитиною в АДРЕСА_2 не надала. Останні постійно мешкають в м.Дніпрі, при цьому позивачка приховує фактичну адресу їх місця проживання, чим чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною. Тому він не заперечує щодо зміни місця реєстрації дитини, але за фактичною постійною адресою її мешкання.

Таким чином, з підстав пред'явленого позову та пояснень сторін під час розгляду справи в суді вбачається, що між останніми відсутній спір щодо визначення місяця проживання дитини разом із матір'ю, а наявний спір щодо участі відповідача у спілкуванні з дитиною, який на теперішній час вирішується судом за окремим позовом ОСОБА_2, та спір щодо визначення місця реєстрації дитини за її фактичним місцем проживання.

При вирішення останнього суд враховує, що позивачка з донькою значаться зареєстрованими в АДРЕСА_7

Дитина протягом останнього навчального року відвідувала КЗО «Середня загальноосвітня школа №81» в м.Дніпрі (а.с.106).

З довідки КЗ «ДЦПМСД №1» вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на диспансерному обліку у вказаному закладі, як зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 та фактично мешкаючи по АДРЕСА_9 (а.с.108).

З довідки ПАТ «АБ «Радабанк» вбачається, що позивачка ОСОБА_4 з 15.01.2014 року по теперішній час працює у вказаній банківській установі, що розташована в м.Дніпрі та яка не має філій та відділень в м.Знам'янка Кіровоградської області (а.с.83).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 зазначила, що є матір'ю позивачки та бабусею ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Остання дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 та навчалась в 1-му класі КЗО «Середня загальноосвітня школа №81» в м.Дніпрі. Дівчинка має проблеми зі здоров'ям та в період хвороби проживає з нею в АДРЕСА_2, де перебуває на обліку в поліклініці. Також остання проживає за цією адресою у вільний від навчання час. На теперішній час її донька та онучка мають намір постійно проживати в АДРЕСА_10, однак відповідач не надає своєї згоди на зміну місця реєстрації дитини.

З наявної в матеріалах справи апеляційної скарги ОСОБА_4, що подавалась останньою в рамках іншої цивільної справи №203/3064/16-ц в жовтні 2016 року, тобто за місяць до звернення до суду з даним позовом вбачається, що адресою свого проживання ОСОБА_4, зазначала АДРЕСА_11

Таким чином, оцінюючи вказані докази в їх сукупності, суд враховує, що позивачкою не надано беззаперечних доказів тому, що на момент звернення до суду з позовом та розгляду справи в суді остання разом із дитиною постійно або переважно проживала за адресою: АДРЕСА_12

Значна віддаленість вказаного житла від м.Дніпра, де навчалась дитина та постійно працює позивачка та де останні зареєстровані та мають власне житло по АДРЕСА_14, з урахуванням наведених вище письмових доказів та показань свідка свідчать про те, що дане житло в м.Знам'янка фактично використовувалось позивачкою та дитиною для тимчасового проживання.

Посилаючись на те, що в зв'язку з постійними відрядженнями по роботі позивачка переважно проживала в АДРЕСА_13 сторона позивача відповідних доказів (наказів про відрядження та інш.) не надала. В той час, як з довідки за місцем роботи позивачки в ПАТ «АБ «Радабанк» вбачається, що остання працює у вказаній банківській установі, що розташована в м.Дніпрі та яка не має філій та відділень в м.Знам'янка Кіровоградської області.

Також позивачкою не надано доказів щодо звернення до відповідних реєстраційних органів з приводу зміни її місця реєстрації та перешкод для цього, а відповідно і щодо наявності підстав для подальшого зміни місця реєстрації дитини за адресою реєстрації матері з огляду на положення ч.4 ст.29 ЦК України.

Окрім цього, суд враховує, що позивачка з дитиною мають власне відокремлене житло по АДРЕСА_14 та реєстрацію за вказаною адресою.

В той час, як квартира АДРЕСА_3, належить позивачці на праві спільної власності з іншими особами та у вказаній квартирі на теперішній час зареєстровані та проживають ще три особи.

В зв'язку з цим, суд не знаходить підстав вважати, що зміна реєстрації дитини в даному випадку буде відповідати інтересам останньої.

А тому, заявлені ОСОБА_4 вимоги щодо надання дозволу без згоди батька на зміну місця реєстрації дитини з АДРЕСА_14 на АДРЕСА_4, з урахуванням не надання останньою доказів щодо фактичного постійного або переважного проживання позивачки з дитиною за вказаною адресою, за наявності житла та існуючої їх реєстрації по АДРЕСА_14 та з огляду на положення ч.4 ст.29 ЦК України, суд вважає передчасними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст16,29,242 ЦК України, ст.ст.141,153 СК України, ст.ст.2,6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.3,4,10,11,27,31,36,58-60,88,213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи - Орган опіки та піклування Центральної районної у м.Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про надання дозволу матері на зняття з реєстрації та реєстрацію малолітньою дитини без згоди батька - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак