Справа № 388/1478/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

19.07.2017 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Кириленко Ю.М.,

представника ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2. У цьому будинку зареєстрована, але не проживає ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Тепер місце проживання ОСОБА_3 невідомо, за місцем реєстрації відповідачка не проживала жодного дня.

На адресу ОСОБА_2 надходять листи із органу державної виконавчої служби, банківських установ. З цих листів видно, що ОСОБА_3 є боржником за кредитними договорами. Ці дії непокоять позивача.

У зв'язку із реєстрацією ОСОБА_3 за місцем проживання позивача, виникають проблеми з оформленням субсидії, що створює перешкоди у користуванні майно.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, ОСОБА_1 позов підтримав за обставин зазначених у ньому, попросив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, повідомлялась про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надіслала.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз вищевказаних норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи, такою, що втратила право користування житлом, як спосіб усунення перешкод у користуванні власністю.

При розгляді справ про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням потрібно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 21).

У вищевказаному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами з 16 лютого 2011 року зареєстровано місце проживання відповідачки у справі ОСОБА_3

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно довідки Олександрівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області № 02-19/870 від 9 листопада 2016 року, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, однак за цією адресою не проживає з дня її реєстрації (а. с. 6).

Таким чином, оскільки відповідачка у справі ОСОБА_3 понад рік без поважних причин відсутня за місцем проживання, домовленостей між нею та власником житла з приводу користування житлом не виникало, відповідно відповідачка є такою, яка втратила право користування житлом, що належить позивачеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач ОСОБА_2 у цій справі поніс судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_1 просив суд залишити за позивачем понесені судові витрати.

Беручи до уваги принцип диспозитивності у цивільному судочинстві, суд уважає залишити за позивачем понесені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 15, 60-64, 79, 88, 212-215, 218, 224-228, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, яка втратила право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 24 липня 2017 року.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський