Справа № 361/2323/17
Провадження № 2/361/1818/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 червня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Селезньовій Т.В.,

при секретарі Корніюк К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Броварського району Київської області, третя особа Головне територіальне управління у Київській області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування,-

встановив:

Позивач просить суд встановити факт, що він є сином ОСОБА_3, яка померла 4.08.2012р.; встановити факт належності матері ОСОБА_3 будівельного паспорту на перебудову, виготовленого на ім'я ОСОБА_4; а також визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. А.Зеленого, 13, в порядку спадкування після матері ОСОБА_4, позовні вимоги мотивуючи тим, що є розбіжності в написанні прізвищ у другій літері, через що родинні стосунки не можна підтвердити лише свідоцтвом про народження; у правовстановлюючому документі, який необхідний для підтвердження прав матері на нерухоме майно, вказано інше ім'я матері - ОСОБА_4 замість ОСОБА_3. Встановлення даних фактів йому необхідно для прийняття спадщини після матері і для підтвердження наявності у спадкодавця права власності на майно. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно - будинок через відсутність правовстановлюючого документу.

Відповідач ОСОБА_2 селищна рада Київської області просила розглянути справу без участі представника, своїх прав на вказане майно не предявляє, проти встановлення даних фактів не заперечує, позов визнала.

Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків:

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла 4.08.2012р. у смт. Велика Димерка, у віці 93 роки.

Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_5 і ОСОБА_6 уклали шлюб 3.11.1962р., в с. Велика Димерка, прізвище дружини у шлюбі Лизун.

Згідно свідоцтва про народження Лизун В,ячеслава Івановича, 29.07.1963р.н., мати ОСОБА_3, батько ОСОБА_5.

Згідно паспорту позивача- він- ОСОБА_1, 29.07.1963р.н., місце народження село Велика Димерка Броварського району.

Згідно свідоцтву про право на спадщину від 17.09.2015р., - свідоцтво видане ОСОБА_1 на спадщину після ОСОБА_3 - земельну ділянку для обслуговування і будівництва жилого будинку у смт. Велика Димерка, по вул. Зеленого, 13.

Згідно довідки ОСОБА_2 селищної ради від 1.08.2012р., ОСОБА_4 проживала ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 4.08.2012р.

Згідно довідки ОСОБА_2 селищної ради від 18.06.2017р., домогосподарство і домоволодіння по вул. зеленого, 13 в смт. В.Димерка, значилось по господарським книгам за ОСОБА_3.

Згідно реєстру речових прав на нерухоме майно, в ньому відсутні відомості про реєстрацію права власності на обєкт нерухомості- будинок по вул. Зеленого, 13 в смт. Велика Димерка.

Згідно Будівельного паспорту на перебудову житлового будинку, він виданий громадянці ОСОБА_4, смт. Велика Димерка. В даному паспорті наявні свідоцтво на забудову індивідуальної садиби по вул. Зеленого, 11 в смт. Велика Димерка, акт реєстрації виконаних робіт, акт відведення в натурі присадибної земельної ділянки від 21.06.1974р., експлікація, план, акт приймання в експлуатацію будинку за адресою смт. Велика Димерка, вул. зеленого, 11, від 20.06.1982р. У всіх документах зазначено ОСОБА_4.

Технічний паспорт на даний жилий будинок виготовлений 15.07.2015р. на ім'я ОСОБА_3. Згідно даного технічного паспорту - жилий будинок є 1979 року забудови.

Згідно будинкової книги на будинок №13 по вул. зеленого в смт. В.Димерка, - головою господарства зазначений ОСОБА_5, зареєстровані він, ОСОБА_3, ОСОБА_7.

Згідно рішення ОСОБА_2 селищної ради від 23.03.2017р., впорядковано поштові адреси, будинку №11 по вулиці Зеленого присвоєно номер 13.

Позивач звертався до Броварської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. З наданої нотаріусом відповіді від 17.09.2015р. видно, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний жилий будинок, вказавши на відсутність правовстановлюючого документу на підтвердження права власності спадкодавця на вказане нерухоме майно і відсутність реєстрації права власності.

З наданої копії спадкової справи щодо майна ОСОБА_3, померлої 4.08.2012р., видно, що позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини своєчасно; інших спадкоємців не виявлено, інші особи заяви не подавали. Позивачу вже видано свідоцтво про право на спадщину від 17.09.2015р. після ОСОБА_3 на земельну ділянку для обслуговування і будівництва жилого будинку у смт. Велика Димерка, по вул. Зеленого, 13.

Право власності спадкодавця на земельну ділянку підтверджене держаним актом на право власності на земельну ділянку, призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, адреса: вул. Зеленого, 13 в смт. В.Димерка, тобто саме на даній земельній ділянці розташовано вказаний будинок.

Згідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_8, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину, та протягом строку встановленого для прийняття спадщини, не заявила про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, встановлено, що позивач є сином ОСОБА_3.

Також встанвоелно, що вказаний дилий будинок по вул. Зеленого, 13 в смт. В.Димерка, належить ОСОБА_4 на праві власності як забудовнику вказаного будинку на відведеній для цього земелньій ділянці.

В тому числі встановлено, що вказаний позивачем будівельний паспорт на будинок , виданий на і,мя ОСОБА_4, належав при житті ОСОБА_3, а ім,я власника у ньому зазанчено помилково.

Позивач спадщину після матері прийняв як спадкоємець першої черги. Інших спадкоємців не вияівлено.

У пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

В листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено, що погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. І п ри вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення земельних ділянок під забудову, тощо.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлена судом.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Таким чином, встановлено, що дійсно ОСОБА_4 при житті набула у власність житловий будинок за вказаною адресою у спосіб і з підстав, передбачених законом. За чинним на час набуття права власності цивільним законодавством, набуття права власності не повязувалось зі здійсненням державної реєстрації такого права на нерухоме майно. Тому воно вважається набутим правомірно і у відповідності до вимог закону. Протягом життя і станом на день його смерті спадкодавець не здійснив відчуження майна, не втратив права власності на майно, був його власником. Тому дане майно увійшло у спадкову масу.

Позивач прийняв спадщину після матері у повному її обсязі, в тому числі і прийняв у спадщину вказаний будинок, належний матері на праві власності. Тобто право власності на дане нерухоме позивач набув з законних підстав .

Відповідно до абз.15 п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд не перебирає на себе повноважень технічного органу, і не визначає технічного складу обєкту нерухомого майна, а у своєму рішенні, розглядаючи справу і вирішуючи спір, надає оцінку правовідносинам з правової точки зору: наявності права на обєкт нерухомого майна в цілому (у тому складі, в якому цей обєкт належав спадкоємцю станом на день його смерті і відкриття спадщини). Тому у рішенні суду суд не зазначає технічного змісту обєкту нерухомого майна, а зазначає лише ті відомості про обєкт , які підлягають внесенню до державного реєстру речових прав на нерухоме майно і ті відомості, які б були зазначені у свідоцтві про право на спадщину - у разі видання такого свідоцтва нотаріусом.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями ст. 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. « Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 11, 60, п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити ;.

Встановити факт родинних стосунків, що позивач ОСОБА_1, 29.07.1963р.н., доводиться сином ОСОБА_3, яка померла 4 серпня 2012 року;

Встановити факт, що Будівельний паспорт на перебудову житлового будинку, виданий громадянці ОСОБА_4, смт. Велика Димерка, належить Лизун ганні Тимофіївні;

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вулиця А.Зеленого, 13, - в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3, яка померла 4 серпня 2012 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Селезньова