Справа № 565/487/17
Провадження № 2/565/256/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року м. Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області-

під головуванням судді Ковтуновича М.І.,

при секретарі судового засідання Левадній О.А.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника органу опіки та піклування ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відповідача щодо дитини ОСОБА_4, 20.02.2012р.н.

Позов обґрунтовується тим, що упродовж 2010-2012р.р. позивач проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 із ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу. 20.02.2012р. у сторін народився син ОСОБА_4. Приблизно у жовтні 2012р. відповідач покинув ОСОБА_1 із сином і з тих пір вони проживають окремо. У звязку із початком проведення на сході країни антитерористичної операції позивач вимушена була залишити дім і в теперішній час проживає у м. Івано-Франківську. Понад чотири роки ОСОБА_3 проявляє байдужість до дитини, жодним чином не проявляє бажання бачити сина, піклуватися щодо його розвитку та виховання, не відвідує його. ОСОБА_5 до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30.12.2014р. з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4, однак ОСОБА_3 утримання не надає. Малолітній ОСОБА_4 страждає на плоско-вальгусну деформацію стоп та інші захворювання, а тому позивач має на меті час від часу виїжджати за кордон для його лікування. Нехтування батьківськими обовязками з боку ОСОБА_3 створює постійні незручності, оскільки при наведених обставинах дозвіл для виїзду дитини за кордон ОСОБА_1 буде вимушена постійно отримувати в суді. Тому й заявлено позов.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги та їх обгрунтування. З її пояснень, наданих суду 27.04.2017р. за правилами допиту свідка, слідує, що приблизно через півроку після народження ОСОБА_4 відповідач поїхав від позивача, а коли через декілька місяців повернувся то вони посварилися і ОСОБА_1 сказала йому, щоб більше не приїжджав. З того часу позивач забезпечує дитину самостійно, допомоги від батька в цьому не було. ОСОБА_3 не знає дати народження сина, не спілкується з ним. Востаннє бачився із дитиною в серпні-вересні 2013р. Син цікавиться тим хто його батько, хоче з ним побачитися. Відповідач може зателефонувати раз на півроку, але син не знає із ким він спілкується. ОСОБА_3 гарно спілкується із дитиною. Позивачу необхідно вивозити сина за кордон на лікування, тому необхідно відповідача позбавити батьківських прав, оскільки раніше, коли ОСОБА_1 зверталася до нього за дозволом на виїзд дитини за кордон, то ОСОБА_3 в цьому відмовляв. Позивач також побоюється, що у випадку втрати нею роботи, не зможе без дозволу відповідача вивезти дитину в зону АТО, де в неї є будинок. ОСОБА_3 говорив позивачу, що в разі, якщо вона бажає вивезти дитину за кордон чи до Луганська, то краще нехай привезе сина до ОСОБА_3 у м.Кузнецовськ. Виконавчий лист про стягнення аліментів із відповідача ОСОБА_1 до виконавчої служби для примусового виконання не подавала, оскільки не було необхідності у фінансовій допомозі в утриманні сина. Просила позов задовольнити.

При заслуховуванні в суді дитини ОСОБА_6 встановлено, що він проживає з матірю і бабусею. Кирило знає імя батька, любить його. Бачив батька лише на фотографії та спілкується з ним через телефонний звязок. Він запрошував батька до себе і батько його теж запрошував до себе.

З пояснень представника органу опіки та піклування ОСОБА_2 слідує, що ОСОБА_3 має сімю в м.Вараш. Він офіційно не працевлаштований, але, зі слів відповідача, постійно перебуває на заробітках у м.Києві. ОСОБА_3 пояснював представнику служби в справах дітей те, що позивач не бажає приймати його участі в утриманні сина, а можливості до них поїхати у відповідача не було. Про рішення щодо стягнення аліментів він не знав. ОСОБА_5 був проти позбавлення його батьківських прав, обіцяв, що буде спілкуватися із сином та позивачем, а також висловлював заперечення щодо дозволу на поїздки за кордон, оскільки підозрює, що в такому разі мати може вивезти ОСОБА_6 в зону АТО.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не зявилася. До суду від імені представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Крім того, факсимільним звязком до суду направлено висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_3, який належно повідомлявся про час, місце та дату проведення розгляду справи, в судове засідання не зявився. До суду від імені ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. У цій же заяві зазначено, що ОСОБА_3 заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування, пояснення дитини, дослідивши інші докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Судом із копії свідоцтва про народження серії 1-ЕД №236916 встановлено, що батьками ОСОБА_4, 20.02.2012р.н., записані ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Сторони по справі проживають окремо. Дитина проживає з матірю.

З копії заочного рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30.12.2014р. вбачається, що із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4, 20.02.2012р., у розмірі ? частини заробітку або іншого доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.11.2014р. і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із висновком виконкому Вараської міської ради Рівненської області від 22 червня 2017р. орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо сина ОСОБА_4

Висновком іншого органу опіки та піклування - виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 19 червня 2017р. визнано доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо сина ОСОБА_4

ОСОБА_5 до ст.164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Вирішуючи вимогу про позбавлення батьківських прав, суд враховує, що батьки дитини тривалий час проживають окремо, на значній віддаленості, припинили між собою відносини внаслідок сварки. Позивач до ОСОБА_3 безпосередньо не зверталася за допомогою в утриманні дитини. Наведені обставини, з часом, віддалили батька та сина. Доказів про звернення ОСОБА_1 до органів виконавчої служби з метою примусового стягнення аліментів із ОСОБА_3 за рішенням суду, які б могли підтвердити ухилення відповідача від утримання ОСОБА_4, до суду не подано. При цьому суд зважає, що думка дитини про відповідача не є негативною. Позбавлення батьківських прав є крайньою, достатньо суворою, мірою відповідальності у сфері сімейних відносин, а значить, для цього мають бути і вагомі підстави та беззаперечні докази. Однак, до суду не надано достатніх доказів, що давали б можливість категорично стверджувати про ухилення відповідача від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Самі по собі відсутність зустрічей батька із дитиною, при тому, що вони, хоч і зрідка, але спілкуються по телефону, не дає підстав стверджувати про доведеність у такому разі ухилення від виконання обовязку по вихованню дитини. Істотним є і те, що із обставин позову та із пояснень позивача в суді не вбачається переконливих аргументів, що позбавлення відповідача батьківських прав буде в інтересах дитини. Необхідність лікування дитини за кордоном не підтверджена в суді достовірними доказами. Спірність відносин між сторонами щодо дозволу батька на поїздку дитини за кордон не є предметом нинішнього судового розгляду, а обставини щодо відмови в наданні такого дозволу не є підставою для позбавлення батьківських прав.

Оцінюючи вищезазначені висновки органів опіки та піклування, суд визнає, що висновок виконавчого комітету Вараської міської ради щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав є більш повним і обґрунтованим, оскільки представники цього органу, окрім іншого, віднайшли можливості безпосередньо отримати пояснення відповідача щодо предмету справи. В той же час, висновок виконкому Івано-Франківської міської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо ОСОБА_4, сформований без врахування думки відповідача та не містить даних про те, які саме інтереси дитини будуть захищені тим, що відповідач буде позбавлений батьківських прав.

Отже, виходячи із наведеного вище, не вбачається підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав і, тому, в позові ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209-212, 215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав щодо дитини ОСОБА_4, 20.02.2012р.н., - через безпідставність.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я :