Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/102/17
Провадження № 2/553/408/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07.06.2017м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в складі :
головуючого судді Кононенка С.Д.,
при секретарі Бобильовій А.П.,
за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши цивільну справу за позовом ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
У січні 2017 року позивач ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Глобинський мясокомбінат» грошові кошти в сумі 17 209 (сімнадцять тисяч двісті девять ) грн. 11 коп., як різниця між розміром відновлювального ремонту (66 209 грн. 11 коп.) і розміром страхової виплати ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» (49 000 грн.), 24 490 грн. 49 коп., як розмір втрати товарної вартості транспортного засобу, 1 000 грн. - розмір франшизи, утриманої відповідачем 2 від суми страхового відшкодування, яка належить до сплати позивачу, а всього 42 699 (сорок дві тисячі шістсот девяносто девять ) грн. 60 коп.; стягнути з ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «СК «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Глобинський мясокомбінат» грошові кошти в сумі 49 000 (сорок девять тисяч) грн., як сума страхового відшкодування та грошові кошти в сумі 1 100 грн., як кошти, сплачені судовому експерту ОСОБА_4 за проведення експертизи (дослідження), а всього 50 100 (пятдесят тисяч сто) грн.; стягнути з ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «СК «Альфа Гарант» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Глобинський мясокомбінат» сплачений останнім судовий збір в розмірі 1 600 гривень.
У березні 2017 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить винести рішення, яким: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Глобинський мясокомбінат» грошові кошти в сумі 17 209 (сімнадцять тисяч двісті девять ) грн. 11 коп., як різниця між розміром відновлювального ремонту (66 209 грн. 11 коп.) і розміром страхової виплати ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» (49 000 грн.), 24 490 грн. 49 коп., як розмір втрати товарної вартості транспортного засобу, 1 000 грн. - розмір франшизи, утриманої відповідачем 2 від суми страхового відшкодування, яка належить до сплати Позивачу, а всього 42 699 (сорок дві тисячі шістсот девяносто девять ) грн. 60 коп.; стягнути з ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «СК «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Глобинський мясокомбінат» грошові кошти в сумі 17 971 (сімнадцять тисяч девятсот сімдесят одна) грн. 99 коп., як сума страхового відшкодування та грошові кошти в сумі 1 100 грн., як кошти, сплачені судовому експерту ОСОБА_4 за проведення експертизи (дослідження), а всього 19 071 (девятнадцять тисяч сімдесят одна) грн. 99 коп.; стягнути з ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «СК «Альфа Гарант» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Глобинський мясокомбінат» сплачений останнім судовий збір в розмірі 1 600 гривень.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Представник відповідача ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» в судове засідання не з»явився, але на адресу суду надійшли заперечення на позовну заяву.
Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідачів на основі наявних у справі даних та доказів.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних обставин.
Судом встановлено, що 17 червня 2016 року в м.Глобине Полтавської області на перехресті вулиць Володимирська-Дніпровська сталася ДТП за участі транспортного засобу марки ОСОБА_5 (т/н Т4МХ9322), якій належить на праві власності ТОВ «Глобинський мясокомбінат» та транспортного засобу марки Рено-Трафік, д/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 (надалі Відповідач 1), внаслідок якої транспортному засобу позивача було завдано значної шкоди.
Цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу марки Рено-Трафік, д/н НОМЕР_1, власником якого є Відповідач 1, за шкоду, заподіяну майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України була застрахована в ТзДВ «Страхова компанія «Альфа- Гарант» (надалі Відповідач 2) відповідно до Полісу №АЕ 5232897)
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 22 червня 2016 року Позивач повідомив засобами електронного звязку Відповідача 2 про дорожньо-транспортну пригоду, за результатами розгляду якого Відповідачем 2 була заведена відповідна справа, якій був присвоєний реєстраційний №ЦВ/16/ 1969.
Відповідно до ст.34.2. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Оскільки відповідач 2 затягував з направленням свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків. Позивач був змушений звернутись до нього з листом за №268 від 29.06.16 р. , в якому попередив, що якщо представник страховика не з'явився у визначений вищевказаними нормами чинного законодавства строк, позивач буде змушений самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди, оскільки таке право потерпілому визначене ст.34.3. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з подальшим відшкодуванням страховою компанією потерпілому витрат на проведення експертизи (дослідження).
Вищевказаний лист був направлений позивачем як на поштову, так і на юридичну адресу відповідача 2, з описом вкладень до поштового конверту, який відповідно до відомостей з сайту «Укрпошти» «Відстеження пересилання поштових відправлень» був отриманий відповідачем 2 ще 05.07.16 р.
Враховуючи той факт, що представник відповідача 2 навіть у 10-ти денний строк з дати отримання листа позивача №268 від 29.06.16 р. не зявився для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, позивач був змушений звернутись до судового експерту ОСОБА_4 для визначення розміру збитків, завданого транспортному засобу марки ОСОБА_5 (т/н Т4МХ9322), якій належить на праві власності позивача внаслідок ДТП за участі транспортного засобу марки Рено-Трафік, д/н НОМЕР_1, цивільно - правова відповідальність власника якого (Відповідача 1) була застрахована у відповідача 2 (Поліс №АЕ 5232897)
Відповідно до висновку експертного автотоварозначного дослідження №92 від 26.07.16 р. судового експерту ОСОБА_4 вартість матеріального збитку ( з урахуванням втрати товарної вартості 24 490 грн. 49 коп.) становить 90 699 (девяносто тисяч шістсот девяносто девять ) 60 коп.
Відповідно до постанови Ленінського районного суду м.Полтави від 20.09.16 р. по справі №553/2835/16-п (провадження №3/553/935/2016) , яка набрала законної сили, визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за скоєння ним 17.06.16 р. ДТП, наслідком якої було завдано шкоду транспортному засобу позивача.
Одразу після отримання копії постанови Ленінського районного суду м.Полтави від 20.09.16 р. позивачем, вона супровідним листом за №523 від 20.10.16 р. була направлена до відповідача 2 засобами поштового звязку листом з описом вкладень до поштового конверту .
16 листопада 2016 року позивач направив на адресу відповідача 2 вимогу за №551 про негайну виплату страхового відшкодування засобами поштового звязку цінним листом з описом вкладень до поштового конверту, оскільки передбачений нормами чинного законодавства строк для виплати страхового відшкодування вже сплив.
Оскільки сума страхового відшкодування, яку повинен сплатити відповідач 2 позивачу явно було недостатньо для повного погашення завданих позивачу збитків, внаслідок ДТП, позивач 16 листопада 2016 року направив, ще й на адресу відповідача ОСОБА_2 вимогу за №551 про сплату завданих збитків внаслідок скоєної ДТП засобами поштового звязку цінним листом з описом вкладень до поштового конверту.
Однак відповідачі ніякого реагування на листи-вимоги позивача не здійснили, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду з даним позовом .
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Цивільно-правову відповідальність відповідача ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну під час керування автомобілем НОМЕР_2 станом на дату скоєння ДТП (17.06.16 р.) було застраховано у Відповідача 2 і вина водія (Відповідача 1) підтверджується постановою Ленінського районного суду м.Полтави від 20.09.16 р. по справі №553/2835/16-п.
Отже оскільки вина застрахованої за полісом особи (ОСОБА_2В.) визнана судом, то ДТП, що сталася 17.06.16 р. відповідно до ст. 6 Закону є страховим випадком, внаслідок якого у відповідача 2 настає обовязок здійснити виплату страхового відшкодування.
Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 22.1 22.2 ст. 22 Закону України, «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.
Стаття 36 Закону України, «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає порядок прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та його виплати, а саме, страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у звязку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний:
- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.
Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобовязаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Статтею 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 % від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно з пунктом 2.4. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 N 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 N 1335/5/1159) (надалі Методика)встановлено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).
Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.
Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.
Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту.
Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.
Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. У пункті 32.7 статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.
Ураховуючи те, що згідно з пунктом 8.6 Методики величина втрати товарної вартості транспортного засобу враховує втрату товарного вигляду транспортного засобу, можна вважати, що пункт 32.7 статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) також виключав виплату страховиком потерпілій особі і відповідного відшкодування шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.
Відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).
Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.
Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом "е" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо).
Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.
Таким чином, застосування п.32.7 ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає аналіз відповідної правової норми в її системному взаємозв'язку з вимогами, передбаченими статтями 22, 1166 і 1187 ЦК України. Системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 ч.1 ст. 988, ст.. 1194 ЦК України, п.32.7 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків.
Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду.
Отже майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу, розмір якого відповідно до висновку експертного автотоварозначного дослідження №92 від 26.07.16 р. судового експерту ОСОБА_4 становить 24 490 грн. 49 коп. повинна бути стягнута з Відповідача 1, як з особи, яка завдала шкоду, внаслідок скоєння ДТП. Крім того з Відповідача 1 повинна бути стягнута франшиза у сумі 1 000 грн., на розмір якої зменшене страхове відшкодування, яке повинен сплатити Відповідач 2 Позивачу.
Крім того відповідно до ст.1194 ЦК України у звязку з недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, розмір якої становить 49 000 грн., відповідач ОСОБА_2 зобов'язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), здійсненої Відповідачем 2, розмір якої становить 17 209 грн. 11 коп.( 66 209 грн. 49 000 грн.)
Крім того, відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. сплачений позивачем при подачі позову до суду.
На підставі вищевикладеного ,керуючись ст.11, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст. ст. 10,30,60, 88, 213- 215, 224, 228 ЦПК України , 22, 36, 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Узагальненнями судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд, -
Позов ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «СК «Альфа Гарант» та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Глобинський мясокомбінат» сплачений останнім судовий збір в розмірі 1 600 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Ленінського районного суду міста Полтави протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_7