УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П.,Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - комунальне підприємство «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради, про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01 листопада 2014 року з вини відповідача, який проживає у АДРЕСА_3 затоплено належну позивачу на праві власності квартиру АДРЕСА_1 розташовану поверхом нижче у зазначеному житловому будинку. Згідно з актом комісії Житлово-експлуатаційного підприємства від 03 листопада 2014 року причиною затоплення слугувало халатне відношення відповідача при користуванні сантехнічними приладами, після чого вода в його ванній кімнаті почала розтікатися по перекриттю будівлі чим виникло залиття квартири позивача у коридорі, ванній кімнаті, кухні та залиття електропроводки в цих місцях. Згідно акту експлуатаційної установи, після усунення аварії в квартирі АДРЕСА_2 силами аварійної служби Житлово-експлуатаційного підприємства було перекрито теплопостачання та на місці прориву батареї встановлено хомут. Внаслідок залиття квартири позивач потребує термінового поточного ремонту, а також замінити електропроводки по квартирі. Відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду не бажає.

На підставі наведеного, уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 4162,80 грн, витрати за будівельно-технічну експертизу в розмірі 2361,60 грн та судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 4162,80 грн, витрати на проведення експертизи у розмірі 2361,60 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року та залишити в силі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має нести відповідальність за завдану шкоду позивачеві.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, виходив з того, що крім відповідача власниками квартири є інші особи, а тому суд першої інстанції мав обговорити у передбаченому законом порядку питання щодо залучення усіх власників квартири до участі у справі, та прийшов, у зв'язку з цим, до передчасного висновку, що відповідальність за завдану позивачу шкоду має нести лише ОСОБА_7

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом.

За змістом акту від 03 листопада 2014 року, складеного майстром ТУ № 1 ОСОБА_8 в присутності мешканця АДРЕСА_1 ОСОБА_6, затвердженого директором «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради», 01 листопада 2014 року з вини мешканців кв. АДРЕСА_2 (протікання полотенцевисушувача), сталося затоплення квартири АДРЕСА_1

Згідно висновку № 807-15 судової будівельно-технічної експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, складеного 30 червня 2015 року, залиття квартири позивача відбулося з вище розташованих приміщень. Ринкова вартість ремонтно-відновлювальних робіт по усуненню пошкоджень виниклих по причині залиття у приміщеннях квартири АДРЕСА_1 на момент проведення експертизи складає 4 162,80 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому шкоди.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За таких обставин та з підстав, передбачених вказаними вище нормами матеріального права, суд першої інстанції правильно виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог та наявності правових підстав для відшкодування відповідачем майнової шкоди позивачу, оскільки, як установив суд на підставі наявних у справі доказів, залиття квартири позивача сталося з вини відповідача, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі та не спростовані відповідачем.

Ухвалюючи рішення у справі по суті заявлених позовних вимог, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України.

Вирішуючи спір, апеляційний суд на вказане уваги не звернув та не врахував, що відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, ст. 151 ЖК УРСР, відповідач, як один власників квартири, в якій він проживає та з якої відбулося залиття, зобов'язаний нести відповідальність за свою власність та вжити усіх необхідних заходів щодо запобігання виникнення ситуацій з негативними наслідками.

Крім того, ОСОБА_7 не позбавлений можливості в подальшому звернутися з регресним позовом до інших співвласників квартири АДРЕСА_2 про стягнення з них коштів.

Ураховуючи викладене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням рішення суду першої інстанції в силі з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.335 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішенняапеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року скасувати та залишити в силі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Є.П. Євграфова Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова