Справа №534/2301/16-ц
Провадження №2/534/73/17
10.07.2017 року м. Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Солохи О.В.
за участю секретаря Жукової Н.А.
позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису недійсним,
Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила, з урахуванням уточнення позовних вимог, визнати виконавчий напис №5112, вчинений приватним нотаріусом ОСОБА_2 від 23.09.2015 щодо стягнення боргу за кредитним договором в сумі 26 314, 82 грн., таким, що не підлягає виконанню, стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь стягнути грошові кошти у сумі 12 536, 25 грн. за написом приватного нотаріуса та стягнути понесені нею судові витрати по справі у сумі 1 378 грн.
Позивач в судовому засіданні в повному обсязі підтримала позовні вимоги та просила про їх задоволення.
Відповідач повідомлений належним чином до зали суду свого представника не направив, правом надання заперечень проти позову та відповідних доказів не скористався.
На підставі ч.4 ст.169 ЦПК судом ухвалено провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 23.09.2015 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу ОСОБА_2 було здійснено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 03.11.2010, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 у сумі 24 614 грн. 82 коп., яка складається із залишку заборгованості за кредитом у сумі 12 816 грн. 19 коп., заборгованості за відсотками 10 626 грн. 50 коп., штрафу 1 172 грн. 13 коп. та стягнути з останньої витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису у сумі 1 700 грн. (а.с.11). Строк, за який проводиться стягнення зазначений з 03.11.2010 по 31.08.2015.
Суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано суду доказів щодо отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором.
Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.
Вказані вимоги містить і Глава 16 Інструкції про вчинення нотаріусами нотаріальних дій «Вчинення виконавчих написів», затверджена наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, Постановою КМУ від 29 червня 1999 p. N 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» яка зокрема, передбачає п 4. зміст виконавчого напису: виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою КМУ від 29 червня 1999 p. N 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.
Згідно із п. 2.2 зазначеного вказаного Порядку у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.
Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про вчинення виконавчого напису, надавши наступні документи: кредитний договір, письмову вимогу про усунення порушень зобов'язання за кредитним договором, докази направлення поштовою кореспонденцією вимоги, засвідчену виписку по рахунку відповідача із зазначенням суми заборгованості.
Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться v безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (постанова КМУ від 29.06.1999 р. №1172) для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашений розмір заборгованості.
Відповідач свій обовязок у контексті ст.60 ЦПК України не виконав, кредитний договір суду не надав.
Як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису, до нього включено окрім заборгованості також й 1 172 грн. 13 коп. штрафу.
Разом з тим, відповідно до п.6.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.
Однак, оскільки відповідачем не надано кредитного договору, суд позбавлений можливості перевірити чи передбачено умова кредитного договору нарахування будь-якої неустойки (штрафу, пені).
З відповідною заявою позивач зверталась до відповідача, підтверджується листа відповіді останнього (а.с.117).
Суд констатує той факт, що у порушення вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (постанова КМУ від 29.06.1999 р. № 1172) та п.3.1. п.3.5 глави 16 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус не звернув увагу на вказане при вчинені виконавчого напису і належним чином не перевірив безспірності вимог.
За таких підстав, суд приходить до висновку про наявність спору між сторонами щодо заборгованості за кредитним договором 03.11.2010 на час вчинення 23.09.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 виконавчого напису №5112, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 24 614, 82 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 03.11.2010.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року №2 при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому як потурання відхиленням від зазначеного порядку, так і формального скасування нотаріальної дії, коли ці відхилення не вплинули на її вчинення.
Згідно положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до ст. 257 ЦК України установлена загальна позовна давність у 3 роки.
За приписами п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлено строк позовної давності в 1 рік.
Згідно розділу ІІ глави 16 п.3 .1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи : якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Як вбачається з виконавчого напису, строк, за яки проведено стягнення становить чотири роки девять місяців двадцять вісім днів, а саме з 03.11.2010 по 31.08.2015.
Таким чином, 23.09.2015 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 виконавчий напис №5112, був вчинений з порушенням норм чинного законодавства України.
Окрім того, відповідно до приписів п.7 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, що стосується позасудової вимоги, в тому числі вчинення виконавчого напису. Тобто в даному випадку, також мало місце зловживання з боку стягувача Банку.
Також, судом встановлено, що на підставі вищезгаданого виконавчого напису постановою державного виконавця від 12.03.2016 було відкрито виконавче провадження (а.с.12-13). Згідно постанови державного виконавця від 18.04.2016 було звернуто стягнення на заробітну плату та інші види доходів ОСОБА_1 (а.с.15).
Як вбачається з матеріалів справи позивач у період з травня по грудень сплачувала кошти в рахунок заборгованості, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с.18-21, 38).
Відповідно до приписів ч. 1ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана, повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Враховуючи вищенаведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, що належать до задоволення шляхом визнання виконавчого напису, вчиненого 23 вересня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 5112, про стягнення з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 24 614 грн. 82 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 03.11.2010 таким, що не підлягає виконанню та поверненню стягнутих з ОСОБА_3 на підставі даного виконавчого напису коштів у сумі 12 536 грн. 25 коп.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.
Керуючись ст.ст. 88, 208, 212-218 ЦПК України, суд,
Позовну заяву задовольнити повністю.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 23 вересня 2015 року, зареєстрований в реєстрі №5112, щодо стягнення боргу за кредитним договором в сумі 26 314 грн. 82 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 17.07.2017.

Суддя підпис ОСОБА_4

Згідно з оригіналом.

Суддя О.В. Солоха