РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/8759/16-ц

Провадження № 2/643/675/17

04.09.2017 року Московський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

при секретарі - Бахметьєвій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання кредитного договору та договору іпотеки припиненим та вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в якому після уточнень просить : визнати припиненим кредитний договір №16/08-ВФЛ від 29 лютого 2008року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Таврика»; визнати припиненим іпотечний договір, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Таврика» та ОСОБА_1 29 лютого 2008року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хащіною Н.В., зареєстрований в реєстрі за №346; виключити запис із реєстраційним номером 14614282 з Державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4, внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М.С. 18 травня 2016року; зняти заборону відчуження та виключити запис із реєстраційним номером 14614358 з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про обтяження іпотекою нерухомого майна квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 29 лютого 2008року був укладений кредитний договір №16/08-ВФЛ з договорами про внесення змін: №1 від 01.04.2008року, №2 від 22.08.2008року, №3 від 29.12.2010року, №4 від 09.08.2012року (далі разом - Кредитний договір) між нею та Акціонерним товариством «Таврика» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Таврика»), за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі - 50 000,00 доларів США, строком користування кредитними коштами до 28 лютого 2018року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами 17,5% річних. В забезпечення виконання її - ОСОБА_1 зобов'язань за Кредитним договором від 29 лютого 2008року, між ПАТ «Банк «Таврика» та ОСОБА_4 29 лютого 2008року було укладено іпотечний договір, предметом якого є двокімнатна квартира, житловою площею 27,5кв.м., загальною площею 45,3кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1.Її батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №17 від березня 2013року, станом на 18.07.2016року, ПАТ «Банк «Таврика» з березня 2013року перебуває в стані припинення за постановою Правління Національного банку України від 20.03.2013року №97 «про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика». Крім того позивач зазначає, що зобов'язання не може тривати без кінця. Відповідно до розрахунку банку, станом на 08.11.2013року балансова заборгованість за кредитним договором №16/08-ВФЛ від 29 лютого 2008року складає - 38 083,72 дол.США, що в гривневому еквіваленті по курсу станом на 08.11.2013року складає - 304 403,15грн.15коп., де: строкова заборгованість за кредитом складає - 24 537,13 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу станом на 08.11.2013року складає - 196 125грн.28коп.; прострочена заборгованість за кредитом складає - 12 430,72 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу станом на 08.11.2013року складає - 99 358грн.74коп.; строкова заборгованість по процентам складає - 151,80 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу станом на 08.11.2013року складає - 1 213грн.34коп; заборгованість по сплаті пені по простроченому кредиту складає - 796,46 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу станом на 08.11.2013року складає - 6 366грн.07коп.; заборгованість по сплаті пені по простроченим процентам складає - 167,61 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу станом на 08.11.2013року складає - 1 339грн.72коп. Наявність нарахованої банком та несплаченої пені за прострочене зобов'язання не може вважатись невиконанням зобов'язання, оскільки пеня це вид забезпечення виконання зобов'язання, а не саме зобов'язання. Відповідно до ст.593 ЦК України та ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Якщо іпотекодавець не погоджується забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, договір іпотеки на підставі ч.1 ст.523 ЦК України припиняється. У разі ліквідації боржника - сторони основного зобов'язання - право застави, що забезпечувало його виконання, також є припиненим. При цьому, ураховуючи імперативний характер норм п.1 ч.1 ст.593 ЦК України, зазначення в договорі застави інших умов, за яких право застави у разі припинення основного зобов'язання залишається дійсним, слід вважати нікчемним. Припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення іпотеки, оскільки зобов'язання за кредитним договором припиняється. Позивач вважає, що договори іпотеки, укладені на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Банк «Таврика», яке станом на час розгляду справи припинило свою діяльність, є припиненими у зв'язку з ліквідацією юридичної особи. Також позивач посилається на те, що в разі невиконання нею умов кредитного договору ПАТ «Банк Таврика» мав право вимоги за зобов'язанням в термін до 08.11.2016року. Доказів про звернення ПАТ «Банк «Таврика» до неї чи ОСОБА_4 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором банк не надав. В зв'язку з наведеним позивач зазначив, що її зобов'язання за кредитним договором є припиненим, також, є припиненим і зобов'язання за договором іпотеки, який є похідним від кредитного договору.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду подала заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Судом встановлено, що 29 лютого 2008року між Акціонерним товариством «Таврика» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Таврика») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №16/08-ВФЛ, за умовами якого банк надає позичальнику відзивну невідновлювальну кредитну лінію з лімітом у сумі - 50 000,00 доларів США строком з 29 лютого 2008року до 28 лютого 2018року на споживчі цілі зі сплатою 13,5% відсотків річних від суми наданого кредиту. Погашення кредиту здійснюється позичальником згідно графіка, який є невід'ємною частиною договору (Додаток №1) /а.с.7-8,22/.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору №16/08-ВФЛ від 29 лютого 2008року між Акціонерним товариством «Таврика» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Таврика») та ОСОБА_4 29 лютого 2008року був укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки, предметом іпотеки є двокімнатна квартира АДРЕСА_1. Цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до виконання Іпотекодавцем зобов'язання за Кредитним договором у повному обсязі /а.с.23-25/.

До кредитного договору №16/08-ВФЛ від 29 лютого 2008року вносились зміни: договір №1 від 01.04.2008року, договір №2 від 22.08.2008року, договір №3 від 29.12.2010року, договір №4 від 09.08.2012року /а.с.12,16,20,21/.

26 травня 2017року між ПАТ «Банк «Таврика» від імені якої діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика» Караченцев А.Ю. та ОСОБА_2 було укладено Договір №16/08-ВФЛ про відступлення прав вимоги, згідно якого АТ «Банк Таврика» відступив своє право вимоги за кредитним договором №16/08-ВФЛ від 29 лютого 2008року із забезпеченням на користь ОСОБА_2 /а.с.110-111/.

26 травня 2017року між ПАТ «Банк «Таврика» від імені якої діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика» Караченцев А.Ю. та ОСОБА_2 було укладено Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, предметом якого зазначено, що згідно Протоколу електронних торгів №UA-EA-2017-04-26-000110-c від 12.05.2017, переможцем торгів відносно майна, запропонованого для продажу, а саме право вимоги за кредитним договором №16/08-ВФЛ від 29.02.2008року є ОСОБА_2, та у зв'язку з укладанням між первісним іпотекодержателем та новим іпотекодержателем Договору про відступлення права вимоги № 16/08-ВФЛ від 29 лютого 2008року, відповідно до якого первісний іпотекодержатель відступив новому іпотекодержателю всі права вимоги за Кредитним договором №16/08-ВФЛ від 29 лютого 2008року, укладеним між Акціонерним Банком «Таврика» та ОСОБА_1, що надалі іменується - позичальник, первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекрдержатель набуває прав первісного іпотекодержателя, належних йому згідно з договором іпотеки, посвідченим 29.02.2008року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хащіною Н.В. за реєстровим номером №346 укладеним між Акціонерним Банком «Таврика» та ОСОБА_1 /а.с.107-108/.

В матеріалах справи наявний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.05.2017року, відповідно до якого здійснено номер запису про іпотеку: 14614358, де іпотекодержателем зазначено ОСОБА_2 /а.с.109/.

Відповідно до вимог ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

За приписами статті 526 ЦК України , зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 628,629 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1 та ч. 2ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Як визначено у ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 5 цієї статті іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення зобов'язання визначені главою 50 ЦК України. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ні позивачем, ні відповідачем на підтвердження погашення кредиту та припинення зобов'язання суду не було надано жодного доказу.

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення ст. 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у ст. 593 ЦК України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки неприпиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

В судовому засіданні було встановлено, що основне зобов'язання не припинене і строк дії іпотечного договору не закінчився, тому підстав для застосування ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» немає.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Таким чином під час розгляду справи не встановлено наявності жодної підстави, з числа визначених ст. 593 ЦК України, ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» для припинення кредитного договору та іпотеки.

Крім того, відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1.4 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду , зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки визнання позову відповідачем суперечить закону, суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10,57-61, 79, 88,208-209,212-215,218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання кредитного договору та договору іпотеки припиненим та вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області, через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.М.Довготько