Справа № 138/37/17
Провадження №:2/138/219/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2017 м. Могилів-Подільський

Могилів - Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді Жикевич Т.Б.,

за участю секретаря Цибульської І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Могилеві - Подільському цивільну справу за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № від 28.02.2014, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 19 030,00 грн., зі строком повернення до 28.02.2017.

22.12.2014 між ТОВ «ОТП Факторинг України» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір факторингу №б/н відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги до відповідача щодо одержання коштів по договору кредиту.

ТОВ «ОТП Факторинг України» (надалі - позивач) набуло право вимоги на підставі договору факторингу із ПАТ «ОТП Банк» № від 28.02.2014.

Відповідач не виконав своїх обовязків та припинив повертати наданий йому кредит в строки передбачені кредитними договорами, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача борг по кредитному договору в загальному розмірі 25 363,25 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повній мірі.

Згідно положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України.

В ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

28 лютого 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, відповідно до якого відповідач, як позичальник, отримав кредит в сумі 19 030,00 грн., зі сплатою 0,01% річних, зі строком повернення до 28.02.2017 (а.с.5-13). Додатком до договору № є графік погашення платежів по кредитному договору (а.с.7).

Відповідно до ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1.ст.526 ЦК України встановлює, що з має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

22.12.2014 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір факторингу № б/н відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги до відповідача щодо одержання коштів по кредитному договору.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (надалі - позивач) набуло право вимоги на підставі договору факторингу із ПАТ «ОТП Банк» № від 28.02.2014.

Отже, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передав грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступив факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги), а також права Клієнту як вигодонабувача на страхове відшкодування за договорами страхування, які є частиною кредитного договору та відповідно до яких застрахованою особою є боржник (а.с.16-22).

Відповідно до ст.1077 ЦП України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Позивач зазначає, що відповідач має непогашену заборгованість по договору кредиту, оскільки він не виконав взяті на себе зобовязання по зазначеному договору.

Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договори є обов'язковими для виконання сторонами, однак згідно розрахунку позивача за ОСОБА_1 рахується заборгованість станом на 24.11.2016 за кредитним договором № НОМЕР_1 від 28.02.2014 в сумі 25 363,25 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 19 030,00 грн., сума комісії 6 333,25 грн. (а.с.15).

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримав на підставі кредитного договору № від 28.02.2014 кредит в розмірі 19 030,00 грн., зі строком повернення до 28.02.2017.

Первісний кредитор відступив позивачу право вимоги грошових коштів до відповідача однак, боржник взяті на себе зобовязання за договором належним чином не виконав, що переконує суд в наявності підстав для прийняття визнання позову представником відповідача та про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3,525,526,626,629,1049,1054,1077 ЦК України, ст. 3, 10, 11, 60, 88, ч. 4 ст. 174, ст. 197, 212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором за кредитним договором № НОМЕР_1 від 28.02.2014 в сумі 25 363 (двадцять пять тисяч триста шістдесят три) гривні 25 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом 19 030,00 грн., сума комісії 6 333,25 грн., а також судові витрати у виді судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.Б.Жикевич