Ухвала

іменем україни

5 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Демяносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ситнік О.М., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України, Вінницької митниці Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 7 серпня 2015 року в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 425 КК України, слідчим військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 7 серпня 2015 року з належного їм автомобіля марки «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1, було вилучено 105 ящиків винограду вагою 855 кг, про що було складено протокол обшуку та опис вилученого майна від 7 серпня 2015 року. Тимчасово вилучені 105 ящиків винограду вагою 855 кг були передані згідно із актом прийому-передачі старшим уповноваженим ВБКОЗ УСБУ у Вінницькій області Христофоровим В.Ф. співробітнику Вінницької митниці ДФС України у Вінницькій області Кулику Г.М.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 жовтня 2015 року їхню скаргу було задоволено та зобов'язано слідчого та прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України негайно повернути їм тимчасово вилучене майно, а саме: 105 ящиків винограду вагою 850-900 кг. Незважаючи на це, виноград їм повернуто не було.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на їхню користь 21 375 грн на відшкодування завданих збитків, які складаються із вартості належного їм та знищеного Вінницькою митницею Державної фіскальної служби України винограду «Кодрянка» вагою 855 кг.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2016 року позов ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_6, ОСОБА_7 21 375 грн у рівних частках кожному (по 10 687 грн 50 коп.) на відшкодування шкоди, завданої внаслідок вилучення 7 серпня 2015 року у процесі здійснення обшуку під час кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225, та знищення на підставі акта від 16 вересня 2015 року Вінницькою митницею Державної фіскальної служби України винограду «Кодрянка» вагою 855 кг.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 21 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявники просять скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що 7 серпня 2015 року в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 425 КК України, слідчим військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 7 серпня 2015 року з автомобіля марки «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить громадянину Республіки Молдова ОСОБА_6, було вилучено 105 ящиків винограду вагою 855 кг, паспорт громадянина Республіки Молдова ОСОБА_6 та технічний паспорт на вказаний транспортний засіб, про що було складено протокол обшуку від 7 серпня 2015 року та складено опис вилученого майна (а. с. 4-5).

Постановою слідчого військової прокуратури від 3 вересня 2015 року вказане кримінальне провадження закрито, у зв'язку з відсутністю в діях працівників Державної прикордонної служби складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 425 ч.1 КК України.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2015 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Вінницької області від 16 грудня 2015 року, адміністративне провадження у справі № 127/23332/15-п про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченої ст. 484 МК України, закрито, у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення (а. с. 15-20).

16 вересня 2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України з вимогою повернути їм 105 ящиків винограду та/або відшкодувати їм вартість винограду у сумі 21 375 грн (а. с. 11).

Листом військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України від 12 жовтня 2015 року заявникам було повідомлено про передачу вилученого винограду до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України та рекомендовано звернутися із відповідною заявою до вказаного органу (а. с. 12).

25 грудня 2015 року позивачі звернулися до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України із клопотанням про повернення їм 105 ящиків винограду та/або відшкодувати їм вартість винограду у сумі 21 375 грн (а. с. 8).

Згідно із повідомленням від 13 січня 2016 року № 86/02-80-26-02 Вінницька митниця Державної фіскальної служби України відмовила ОСОБА_6, ОСОБА_7 у поверненні винограду та відшкодуванні його вартості з посиланням на те, що згідно із актом обстеження та висновком фітосанітарної експертизи вилучений виноград не відповідає фітосанітарним вимогам України, втратив свої споживчі властивості у зв'язку із чим його було знищено, про що складено акт знищення майна від 16 вересня 2015 року (а. с. 5). При цьому позивачам було роз'яснено, що повернення грошових коштів здійснюється органами казначейського обслуговування бюджетних коштів з Державного бюджету України (а. с. 9-10).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6., ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами існують цивільно-правові відносини, які виникли внаслідок здійснення процесуальних дій у кримінальному провадженні (обшуку автомобіля позивачів, вилучення та знищення винограду) та провадження у справі про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил закрито. Таким чином, суд вважав, що у позивачів виникло право на відшкодування шкоди на підставі п. п. 2, 4. ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, апеляційний суд виходив із того, що позивачі звернулися до суду із вимогами про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями працівників військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України, Вінницької митниці Державної фіскальної служби України без дотримання передбаченого законодавством обов'язкового позасудового порядку врегулювання такого спору.

Однак з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Положеннями ч. ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади) (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в п. п. 1, 3, 4 ст. 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції не правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та у порушення ст. ст. 213, 214, 303 ЦПК України, не перевіривши належним чином доводів позивачів, на які вони посилалися як на підставу подання даного позову до суду, дійшли передчасного висновку про недотримання ними визначеного законодавством порядку врегулювання спору. При цьому апеляційний суд не звернув уваги на те, що адміністративне провадження про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності було закрито судом, а тому підстав для закриття провадження у справі у зв'язку з порушенням порядку врегулювання спору не було.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то ухвала цього суду підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити частково .

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 21 червня 2016 року скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає. М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік О.В. Ступак Головуючий Судді: