________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4313/17
Провадження № 2/520/7286/17
УХВАЛА

про закриття провадження

та повернення судового збору

10.07.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко М.О.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_1 «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» - ОСОБА_2 про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» до ОСОБА_3 Алі огли, третя особа Міністерство оборони України про визнання договору розірвати (припиненим),

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати Договір № 3779/2014 про надання права платного користування місць для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій від 14.05.2014 року, укладений між Міністерством оборони України, від імені якого діяло державне підприємство «ТВК» та ОСОБА_3 Алі огли (ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації: 65089, АДРЕСА_1) розірвати (припиненим). Стягнути з ОСОБА_3 Алі огли (ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації: 65089, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» (год згідно , місцезнаходження філії: 65058, м. Одеса, вул. Армійська, 10-А) судовий збір у розмірі 1 600 гривень.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М.

Ухвалою судді від 20.04.2017 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

В ході судового засідання, яке відбулось 10.07.2017 року, представник відповідача ОСОБА_1 «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» - ОСОБА_2 звернулась до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що на теперішній час їм стало відомо що відповідач ОСОБА_3 є фізичною особою підприємцем, а від так даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Окрім того, просила повернути судовий збір.

Представник третьої особи Міністерства оборони України ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення даного клопотання.

Відповідач ОСОБА_3 Алі огли у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що слід закрити провадження по справі виходячи з наступного.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року передбачено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України(статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним, суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Статтею 21 ГПК України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу

Оскільки позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» до фізичної особи підприємця ОСОБА_3, отже спірні правовідносини між ними виникли як юридичними особами, то такі вимоги, виходячи зі змісту стст. 15, 16, 118 ЦПК України та стст. 1, 12 ГПК України, не можуть бути розглянуті у порядку цивільного судочинства, а підлягають розгляду за правилами господарського судочинства

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-745цс15 та від 7 жовтня 2015 року у справі 6-1521цс1

Окрім того відповідно до п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», від 24.10.2011 року № 10, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з: визнанням недійсними договорів, укладених суб'єктами господарювання, або між суб'єктами господарювання та органами державної влади і місцевого самоврядування шляхом проведення прилюдних торгів (аукціону), у тому числі договорів купівлі-продажу і оренди землі, а так само визнання недійсними актів про проведення відповідних торгів (аукціону). При цьому в останньому випадку набувач майна, реалізованого на торгах (аукціоні), незалежно від наявності у нього статусу підприємства чи організації в розумінні частини першої статті 1 ГПК (тобто підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи,

громадянина, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і набув статусу суб'єкта такої діяльності), залучається до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, і, отже, відповідна справа за будь-яких обставин підлягає розгляду господарським судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов до висновку, що вказаний спір слід розглядати в порядку господарського судочинства не в порядку цивільного, а від так провадження у даній справі слід закрити, розяснивши позивачу право на звернення з даним позовом в порядку господарського судочинства.

Одночасно суд роз'яснює, що згідно з частиною другою статті 206 ЦПК у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Окрім того частиною 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачений виключний перелік підстав, за яких сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду, а саме, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Крім цього в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснює, що статтею 7 Закону України «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (статті 214, 215 ЦПК України). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом України «Про судовий збір»); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи вважає, що вимоги представника позивача в частині повернення судового збору також підлягають задоволенню, оскільки вони заявлені на законних підставах та є обґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпеченням реалізації фінансової політики.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 205, 206, 209, 210, 293 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» - ОСОБА_2 про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» до ОСОБА_3 Алі огли, третя особа Міністерство оборони України, про визнання договору розірвати (припиненим) задовольнити.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» до ОСОБА_3 Алі огли, третя особа Міністерство оборони України, про визнання договору розірвати (припиненим) - закрити.

Розяснити позивачу, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції відповідного господарського суду згідно підсудності, встановленої Господарським процесуальним кодексом України.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, , адреса: м. Одеса, вул. Черняховського, 6, повернути ОСОБА_1 «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» (, місцезнаходження м. Одеса, вул. Армійська, 10-А) спалений судовий збір у розмірі 1600 ( тисяча шістсот) гривень, який було сплачено на рахунок Київського районного суду м. Одеси № 0005, МФО 828011 згідно платіжного доручення № 6960 від 03.04.2017 року.

Повернути позивачу оригінал платіжного доручення № 6960 від 03.04.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Суддя Куриленко О. М.