Справа № 303/1810/17
ряд. стат. звіту - 4
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

18 липня 2017 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого - судді Пак М.М.

секретар судового засідання Тромпак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на земельну ділянку ,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на земельну ділянку кадастровий номер - НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, с.Клячаново, вул.Підлавочна, 3 "З".

Позовні вимоги мотивує тим, що 11 грудня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, в інтересах якої діяв ОСОБА_7, укладено Договір купівлі-продажу дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1. Так, при купівлі садового будинку покупцю вказували, що право власності на земельну ділянку не зареєстроване, тому новому власнику необхідно це право оформити. Однак при намірі оформити право власності на земельну ділянку з'ясувалось, що таке право вже раніше було оформлене, однак у зв'язку з неодноразовим відчуженням будинку та прийняттям двох рішень судів для набуття права власності, питання права на земельну ділянку було залишено поза увагою. Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 був виданий 03 жовтня 1995 року відповідачу ОСОБА_3. Згідно з Договором дарування від 24 жовтня 2003 року, ОСОБА_3 подарував свій садовий будинок із земельною ділянкою ОСОБА_4. Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 09 грудня 2015 року у зв'язку з неналежним виконанням своїх договірних зобов'язань ОСОБА_4, право власності на садовий будинок визнано за ОСОБА_5. Саме даним рішенням, залишено поза увагою право власності на земельну ділянку, що прилягає до садового будинку. 03 лютого 2006 року ОСОБА_5 продала належний їй садовий будинок ОСОБА_6, згідно договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №170. Позивач придбав садовий будинок у ОСОБА_6, згідно договору купівлі-продажу від 11 грудня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №3219. Таким чином, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 не зареєстроване, оскільки при набутті права власності попередніми власниками було допущено помилку, у зв'язку з чим поза увагою залишено необхідність переходу разом з будинком права на земельну ділянку. Тому на підставі вищенаведеного ОСОБА_1 звертається до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовною вимогою та просить суд визнати право власності на земельну ділянку кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Позивач - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх - задоволити.

-2-

Відповідач - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, причину неявки суд не повідомив. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу.

Треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень від 15 грудня 2015 року, дачний (житловий) будинок, об'єкт житлової нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_2. Також у Витягу зазначено, що дачний будинок знаходиться на земельній ділянці, цільове призначення якої - для індивідуального садівництва площею 0,0684 га., кадастровий номер якої - НОМЕР_1 (а.с.9).

З копії Державного Акту на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_2 виданого Івановецькою Радою народних депутатів вбачається, що власником земельної ділянки площею 0,05 гектарів, яка знаходиться на території Івановецької сільської ради, цільове призначення якої для ведення садівництва є ОСОБА_3 (а.с.11).

Відповідно до копії Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно виданого Мукачівським районним комунальним підприємством технічної інвентаризації та експертної оцінки від 30 липня 2003 року, власником дачного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с.12).

Відповідно до копії Договору дарування дачного будинку разом із земельною ділянкою посвідченого 24 жовтня 2003 року нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт В.І. та зареєстрованого в реєстрі № 1327, ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_4 прийняв у дар - дачний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, на території Івановецької сільської ради, в урочищі Ловачка, без номера, з належними до будинку надвірними спорудами. Разом з будинком дарується земельна ділянка загальною площею 0,05 га для ведення садівництва. Земельна ділянка належить Дарувателю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_2 виданого 03 жовтня 1995 року Івановецькою сільською радою на підставі рішення від 30 листопада 1993 року (а.с.13).

З копії Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно видане Мукачівським районним комунальним підприємством технічної інвентаризації та експертної оцінки від 05 листопада 2003 року, власником дачного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 (а.с.14).

05 грудня 2005 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Мукачівського районного округу Вімерт В.І. про стягнення боргу та визнання права власності на майно, Мукачівським міськрайонним судом ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено та вирішено: "Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 13270 грн., стягнення звернути на заставлене майно. Визнати за ОСОБА_5 право власності на дачний будинок, б/н за адресою: Мукачівський район, територія Івановецької сільської ради, урочище Ловачка з належними до будинку надвірними спорудами та прибудовами (а.с.15).

Так, на підставі даного рішення ОСОБА_5 зареєструвала за собою право власності на будинок б/н, який розташований за адресою: Мукачівський район, Івановецька сільська рада, урочище Ловачка, що стверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого 23 грудня 2005 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки"(а.с.16).

Відповідно до копії Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 03 лютого 2006 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт В.І. та зареєстрованого в реєстрі № 170, ОСОБА_5 - продала, а ОСОБА_6 купила - дачний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17), про що також свідчить копія Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно виданого 03 лютого 2006 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" (а.с.18).

-3-

З копії Довідки №523 виданої 24 вересня 2015 року Івановецькою сільською радою Мукачівського району Закарпатської області вбачається, що дачний (житловий) будинок, який належить на праві особистої-приватної власності та побудований на земельній ділянці для ведення садівництва ур. "Ловачка", кадастровий номер НОМЕР_1 присвоюється поштова адреса: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інакше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Так, відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» за № від 07 лютого 2014 року, встановлено, що згідно до та пункту 2 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України та статті 41 Конституції України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню, а в пункті 5 даної Постанови зазначено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно статті 78 Земельного кодексу України - право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, і таке право набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них, а Держава, у свою чергу, забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Так, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, що закріплено в статті 152 цього Кодексу.

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Дана норма також закріплена в пункті г частини 18 Постанови Пленуму Верховного суду України за №7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року N 2), в якому у свою чергу встановлено, що з 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. N 1702-VI.

Пунктом "е" частини 1 статті 141 Земельного кодексу України встановлено, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є - набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Також, гарантії здійснення права приватної власності та його захисту закріплюються у національному законодавстві. Недопустимість позбавлення права власності крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства. Так, зокрема принцип непорушності права приватної власності закріплений в частині 4 статті 41 Конституції України.

-4-

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, а також ст. 1 Протоколу № 1 до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів.

З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, та враховуючи те, що ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для визнання за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, і позовні вимоги ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - необхідно задоволити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169 ч.4, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 328, 377 ЦК України, ст.ст.78, 120, 141 Земельного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Судові витрати віднести за рахунок позивача ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення, через суд першої інстанції, який виніс оскаржуване судове рішення.

Головуючий М.М.Пак