АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1832/17 Головуючий 1 інст. Остропілець Є.Р.
Справа № 619/80/15-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1

ОСОБА_2

за участю секретаря: Єрьоменко О.В.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів Українина рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06 грудня 2016 року у справі за позовом керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі: Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково дослідна станція» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, треті особи: Відділ Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області, Сектор містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації про визнання недійсним рішень, державних актів на право власності на земельні ділянки, записів про реєстрацію та витребування земельних ділянок у добросовісних набувачів

В С Т А Н О В И Л А :

Керівник Дергачівської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, треті особи: Відділ Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області, Сектор містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації про визнання недійсним рішень, державних актів на право власності на земельні ділянки, записів про реєстрацію та витребування земельних ділянок у добросовісних набувачів.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що прокуратурою Дергачівського району Харківської області за результатом перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів прокуратурою району 04.10.2014 до ЄРДР внесені відомості №0000029 за ч.2 ст.364 КК України та розпочате досудове розслідування стосовно колишніх посадових осіб районного відділу земельних ресурсів.

Встановлено, що рішенням Малоданилівської селищної ради Дергачівського району від 02.03.2010 року передано у власність 12 фізичним особам 12 земельних ділянок загальною площею 2га для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлових будинків.

Після винесення рішення Малоданилівською селищною радою Дергачівського району фізичними особами було оформлено державні акти, які зареєстровані у належному порядку.

В ході проведеної прокуратурою району перевірки та досудового розслідування встановлено, що зазначені земельні ділянки відповідно до інформації, наданої посадовими особами Данилівського дослідного держлісгоспу перебувають в кварталі 33 Дергачівського лісництва та відносяться до земель лісового фонду, що передані в постійне користування Данилівського дослідного держлісгоспу. Погодження на зміну цільового призначення чи вилучення вказаної земельної ділянки посадовими особами держлісгоспу не надавалося.

Земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення та розташовані на території земель, які перебувають у користуванні Данилівського дослідного держлісгоспу на підставі матеріалів лісовпорядкування, які згідно з п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками є документами, що підтверджують право на раніше надані землі.

Розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 634 від 06.11.2009 Данилівському дослідному держлісгоспу (на цей час Харківська лісова науково-дослідна станція) надано в постійне користування земельну ділянку №22 площею 3,3047 га урочища «Бор Чернея».

Вказані рішення були винесені на підставі висновків управління Держкомзему Дергачівського району про те, що 12 земельних ділянок загальною площею 2 га знаходяться в землях запасу та нікому не надавалися у власність або користування.

Разом з тим, в ході перевірки та досудового розслідування встановлено, що безоплатна передача зазначених 12 земельних ділянок призвела до фактичного вилучення з постійного користування Данилівського дослідного держлісгоспу 2 га земель лісогосподарського призначення. Данилівський дослідний держлісгосп не погоджував вилучення вказаних земель із свого постійного користування. Зміна цільового призначення земель із категорії земель лісогосподарського призначення на землі житлової та громадської забудови не проводилося.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06 грудня 2016 року в позовних вимогах керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства « Харківська лісова науково дослідна станція» - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, заступник прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково дослідна станція» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до ст. 83 ЗК України землі під об'єктами природно-заповідного фонду, лісогосподарського призначення та водного фонду не підлягають передачі у приватну власність.

Згідно ст. 57 ЛК України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування. Зміна цільового призначення лісових ділянок здійснюється за погодженням з територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища.

Розглядом справи встановлено, що рішенням XLIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 липня 2009 року ОСОБА_7 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на земельну ділянку площею 0,25 га в с.Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на земельну ділянку площею 0,1825 га в с.Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на земельну ділянку площею 0,1525 га в с.Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_6 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на земельну ділянку площею 0,2500 га в с.Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням LIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 р. ОСОБА_7 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0.25 га с. Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :00:000:0115), ОСОБА_6 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,2500 га в с.Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :00:000:0116 ), ОСОБА_5 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,1525 га. в с.Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :00:000:0110), ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,1825 га в с.Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :00:000:0112 ).

На підставі вказаних рішень та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, затверджених посадовими особами управління Держкомзему у Дергачівському районі та відділу містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації земельних ділянок ОСОБА_7 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 116184 , ОСОБА_5 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 101844, ОСОБА_3 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 116185, ОСОБА_6 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 116180.

ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, продали, а ОСОБА_8, ОСОБА_9, та ОСОБА_4 набули у власність дані земельні ділянки, про що складено договори купівлі-продажу земельних ділянок, які посвідчені приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу ОСОБА_10 та приватим нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу ОСОБА_11

За результатами проведеної прокуратурою району перевірки, 14 жовтня 2014 року встановлено, що зазначені земельні ділянки відповідно до інформації, наданої посадовими особами Данилівського дослідного держлісгоспу перебуває в кварталі 33 Дергачівського лісництва, відноситься до земель лісового фонду, переданих в постійне користування Данилівському дослідному держлісгоспу. Погодження на зміну цільового призначення чи вилучення вказаної земельної ділянки посадовими особами держлісгоспу не надавалося.

Земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення та розташовані на території земель, які перебувають у користуванні Данилівського дослідного держлісгоспу на підставі матеріалів лісовпорядкування, які згідно з п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками є документами, що підтверджують право на раніше надані землі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що на момент посвідчення договорів приватний нотаріус встановила відсутність обмежень (обтяжень) зазначених земельних ділянок, про що значиться в договорах, будь-яка протиправність дій відповідачів у справі сторін у договорах, а також приватних нотаріусов, якою посвідчено правочини між ними, компетентними органами не встановлена, отже позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, тобто позови є необґрунтованими.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 20 ЗК України визначено, що зміна цільового призначення земель проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Згідно з ч. 4 ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Відповідно до пп. а, в ч. 1 ст. 21 ЗК України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам та відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації від 06 листопада 2009 року № 634 Данилівському дослідному державному лісгоспу за рахунок земель лісогосподарського призначення для ведення лісового господарства та проведення науково-дослідних робіт надано у постійне користування земельну дільнку площею 3,3047 га, за межами населених пунктів Дергачівської міської ради Харківської області.

Земельній ділянці лісового фонду Данилівського дослідного державного лісгоспу Дергачівського лісництва №22 урочища «Бор Чернея» присвоєно кадастровий номер :27:000:0004, (довідка Дергачівського районного відділу земельних ресурсів Харківської області від 31 січня 2006 року).

Згідно листа Харківського державного проектно-вишукувального інституту агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпроагроліс» від 25 липня 2014 року встановлено, що координати поворотних точок спірних земельних ділянок площею 0,1525 га з кадастровим номером :00:000:0110, площею 0,25 га з кадастровим номером :00:000:0115, площею 0,25 га з кадастровим номером :00:000:0116, площею 0,1825га з кадастровим номером :00:000:0112 перебувають в межах земельної ділянки площею 3,3047 га з кадастровим номером :27:000:0004 Данилівського дослідного держлісгоспу

Тобто земельні ділянки з кадастровими номерами :00:000:0110, :00:000:0115, :00:000:0116, :00:000:0112, накладаються на ділянку з кадастровим номером :27:000:0004.

Згідно до публічної кадастрової карти земельній ділянці з кадастровим номером :27:000:0004 відповідно до Українського класифікатора цільового використання землі, затвердженого листом Держкомзему України від 24 квітня 1998 року № 14-1-7/1205, визначене цільове використання - 5.1. - для ведення лісового господарства.

Однак, згідно Державного класифікатора об'єктів адміністративно-територіального устрою України та розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації від 06.11.2009 р. № 634 земельна ділянка з кадастровим номером :27:000:0004 відноситься до земель Дергачівської міської ради, в той час як дані земельні ділянки, з якими перетиняються ділянки з кадастровими номерами :00:000:0112, :00:000:0115, :00:000:0114, :00:000:0113, :00:000:0110, :00:000:0106, :00:000:0104, :00:000:0109, :00:000:0108, :00:000:0105, :00:000:0111, :00:000:0116, розташовані на території Малоданилівської селищної ради, поблизу с.Лужок, при цьому в якій частині ці земельні ділянки перетинаються, позивачем не зазначено, між тим, клопотань про проведення експертизи як до суду першої інстанції так і до суду апеляційної інстанції не надходили, отже визначитися яким чином перетинаються земельні ділянки не можливо, а оскільки відповідачами доказів зворотнього не надано, то колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог прокурора.

Між тим колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_5 просив застосувати позовну давність до вимог заявлених прокурором (а.с. 33-35 т.с. І).

Також, Малоданилівська селищна рада Дергачівського району Харківської області також просила застосувати позовну давність до вимог заявлених прокурором (а.с. 48-51 т.с. І).

Вирішуючи це питання суд першої інстанції посилався на те, що органу прокуратури про порушення інтересів держави стало відомо під час перевірки, проведеної у 2014 році, а з позовом звернувся у січні 2015 року у межах строку позовної давності.

Такого висновку суд дійшов без урахування правової позиції викладеною судовою палатою у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у справі № 6-178 цс 15 від 01 липня 2015 року.

Згідно цієї правової позиції за змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку предявлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі предявлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Статтею 361 Закону України «Про прокуратуру» та частиною другою статті 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.

Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені у статті 46 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обовязки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Прокурор, який бере участь у справі, має обовязки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Ухвалюючи рішення у справі, яка переглядається, суд не врахував положення закону та дійшов помилкового висновку про початок перебігу позовної давності з дня виявлення прокурором порушень земельного законодавства під час здійснення прокурором перевірки.

Державний орган, створений з метою упорядкування земельних відносин довідався про передачу вказаним особам земельних ділянок ще у 2010 році.

Оскільки ч. 1 ст. 261 ЦК України повязує початок перебігу позовної давності не тільки з днем, коли особа довідалась про порушення свого права а і з часу, коли вона могла довідатись про порушення такого права, до вимог заявлених прокурором підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч. 4 ст. 267 цього Кодексу.

За правилами ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною другою ст. 309 ЦПК України встановлено, що норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав спливу строку позовної давності відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі: Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково дослідна станція» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, треті особи: Відділ Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області, Сектор містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації про визнання недійсним рішень, державних актів на право власності на земельні ділянки, записів про реєстрацію та витребування земельних ділянок у добросовісних набувачів відмовити з інших підстав.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді - Л.В. Карімова

ОСОБА_2