АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-суддіПрядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Пікуля В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтавіцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу судді Автозаводського районного суду м. Кременчукавід 05 травня 2017 року

за матеріалами заяви ОСОБА_2 про відшкодування за рахунок коштів державного бюджету витрат на юридичну допомогу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 травня 2017 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, з таких підстав.

У грудні 2016р. ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про відшкодування за рахунок коштів державного бюджету витрат на юридичну допомогу, надану йому під час розслідування кримінальної справи відносно нього, за результатами якої його було виправдано.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що вирішення питання відшкодування витрат на юридичну допомогу, надану у межах кримінального провадження, відноситься до компетенції інших органів, і не підлягає розгляду у межах цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду.

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Згідно з пункту 4 частини першої статті 3 цього Закону, громадянинові, серед іншого, відшкодовуються (повертаються) суми сплаченіним у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги.

Частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку,зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першійі нстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) провідшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процессуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Відповідно до п. 11 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Мінюсту України від 4 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Мінфіну України від 4 березня 1996 року № 41, для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст.3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення

йому повідомлення може звернутися при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_2, останній просить відшкодувати шкоду понесену ним у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги, у межах кримінального провадження за результатами якого винесено виправдувальний вирок.

Однак, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Отже, районний суд вірно зазначив, що вирішення питання про стягнення витрат на оплату правової допомоги, понесеної в ході розгляду кримінальної справи, належить до компетенції суду за правилами того виду провадження, в якому ця справа розглядалась.

Зазначений висновок узгоджується із висновками Верховного Суду України при розгляді цивільної справи №6-2089цс15.

Таким чином, місцевий суд, при постановленні оскаржуваної ухвали, прийшов правильного висновку про непідсудність заяви ОСОБА_2, оскільки законом передбачений інший порядок відшкодування витрат на юридичну допомогу, надану у межах кримінального провадження, а тому заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для її скасування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ О. В. Прядкіна

Судді: /підпис/ С. Б. Бутенко

/підпис/ В. П. Пікуль

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О. В. Прядкіна