Справа № 189/320/17
У Х В А Л А

05.07.2017 року Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Лукінова К.С.

при секретарі Копиця С.І.,

розглянувши в судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" про зобовязання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" про зобовязання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів.

З метою забезпечення вказаного позову позивач подав до суду заяву, в якій просить накласти арешт на майно належне відповідачу, а саме нерухоме майно та грошові кошти.

В судове засідання сторони не викликались в силу ст.. 153 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, заяву та додані до неї документи, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а ст. 152 ЦПК України, передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснює п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 152 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" про зобовязання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя К.С. Лукінова