Провадження №2/523/4421/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н Е)

"13" вересня 2017 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право на житлову площу в квартирі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати відповідачів втратившими право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вони є власниками зазначеного житла, відповідач ОСОБА_4, яка є колишньою дружиною покійного батька позивачів у вказаній квартирі не проживає з 2016 року, а ОСОБА_5, яка є родичкою ОСОБА_4 взагалі ніколи не проживала у даній квартирі, особистих речей відповідачів у житловому приміщенні немає, тому позивачі просять суд визнати їх такими, що втратили право користування житлом.

У судове засідання позивачі подали заяву, згідно якої позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов у повному обсязі, розглянувши справу за їх відсутності, при цьому не заперечували проти розгляду справи у заочному порядку у випадку неявки відповідачів.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином за місцем їх реєстрації, з будь-якими клопотаннями не звертались.

За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення).

Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідача, що відповідає положенням ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить позивачам на праві власності в рівних частках на підставі Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2015 року.

Відповідач ОСОБА_4, є колишньою дружиною покійного батька позивачів, у вказаній квартирі не проживає з 2016 року, а відповідач ОСОБА_5, є родичкою співвідповідачки ОСОБА_4 взагалі ніколи не проживала у вищевказаному житловому приміщенні, особистих речей відповідачів у квартирі немає.

На даний час місце фактичного проживання відповідачів невідоме, їх реєстрація перешкоджає позивачам у здійсненні права власності в повному обсязі, вони вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що обчислюються відповідно до кількості зареєстрованих осіб.

На зазначені обставини посилалися позивачі у позовній заяві та вони не спростовані відповідачами жодним належним і допустимим доказом.

Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності зі ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі : заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ст.391 ЦК України передбачає, що власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні та обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.29, 317, 391, 405 ЦК України та Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні і підлягають задоволенню, оскільки вказана квартира належить позивачам на праві власності на законних підставах, відповідачі не проживають у квартирі понад рік та втратили право користування зазначеним житлом.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 64, 79, 88 158, 169, 197, 209, 212-215, 218, 222, 224 - 228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, втратившими право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду є підставою для зняття відповідачів з реєстраційного обліку.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: