Номер провадження: 22-ц/785/1968/17
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 травня 2016 року по цивільній справі за позовом Житлово-експлуатаційної контори Дочірнє підприємство товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод керамічних виробів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року Житлово-експлуатаційна контора ДП ТОВ «Одеський завод керамічних виробів» звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги посилаючись на те, що відповідач є власником квартири за адресою АДРЕСА_1.

Зазначений будинок перебуває на балансі та обслуговуванні Житлово-експлуатаційної контори ДП ТОВ «Одеський завод керамічних виробів». Відповідач свої зобов'язання по оплаті за житлово-комунальні послуги належним чином не виконує, в результаті чого за період з 01.11.2011 року по 31.08.2015 року виникла заборгованість в розмірі 2 539 грн 37 коп.

Незважаючи на надіслані претензії, відповідач не сплачує заборгованість у повному обсязі. 11.11.2015 року за заявою ЖЕК ДП ТОВ «Одеський завод керамічних виробів» Малиновським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, у розмірі 2539 грн. 37 коп., інфляційних втрат в сумі 617 грн. 82 коп., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 37 грн. 32 коп. та суми судового збору - 609 грн., який ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2016 року було скасовано, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду з відповідними вимогами в порядку позовного провадження.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 травня 2016 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Житлово-експлуатаційної контори ДП ТОВ «Одеський завод керамічних виробів» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з теплопостачання в сумі 2539 грн. 37 коп., інфляційних втрат в сумі 617 грн. 82 коп., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 37 грн. 32 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Житлово-експлуатаційної контори Дочірнє підприємсДП ТОВ «Одеський завод керамічних виробів» судовий збір в сумі 1218 грн. 00 коп.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 травня 2016 року та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ЖК ДП ТОВ «Одеський завод керамічних виробів» суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що на балансі Житлово-експлуатаційної контори Дочірнього підприємство товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод керамічних виробів» перебуває житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується відповідною довідкою від 24.10.2015 року.

Відповідач проживає в АДРЕСА_1, на його ім'я відкрито особовий рахунок, що підтверджується його поясненнями в судовому засіданні, копією довідки по склад сім'ї, є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються позивачем.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що станом на 01.09.2015 року загальна сума заборгованості відповідача за комунальні послуги складає 2 539 гривень 37 коп.

З довідки № 12 від 12.05.2016 року, наданої відповідачем вбачається, що відповідач не має заборгованості зі сплати квартирної плати та житлово-комунальних послуг з вивезення твердих побутових відходів, спожиту холодну воду в період з 01.11.2011 року по 01.09.2015 року.

Між сторонами виник спір щодо оплати вартості послуг з теплопостачання.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 18.09.2006 р. № 433 встановлено тариф для ВАТ «Одеський завод керамічних виробів» тариф за надання послуг з теплопостачання в розмірі 4,24 грн. за 1 кв. м. опалюваної площі в опалювальний період.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.12.2014 р. № 366 вказаний тариф збільшено до 8 грн. 92 коп. за 1 кв. м. опалюваної площі в опалювальний період.

Відповідно до п. 104 Постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 р. «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», у разі зміни протягом строку дії тарифів обсягу окремих витрат, пов'язаних з наданням послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, з причин, які не залежать від підприємства, зокрема збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, цін (тарифів) на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, може проводитися перерахування тарифів шляхом коригування лише тих складових частин їх структури, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення.

З копії наказу ТОВ «Одеський завод керамічних виробів» № 41-а від 03.10.2011 вбачається, що відповідне коригування було проведено з 15.10.2011 на підставі фактичної калькуляції собівартості послуг, згідно якої тариф склав 7 грн. 47 коп. за 1 кв. м. опалюваної площі в опалювальний період, з нарахуванням в опалювальний період частини тарифу в розмірі 6 грн. 07 коп., в інший період-1 грн. 40 коп.

Суд дійшов правильного висновку про правомірність дій позивача щодо коригування тарифу на надавані житлово-комунальні послуги з теплопостачання й визначення їх вартості в період з 15.10.2011 по 25.12.2014 р. відповідно до визначеного скоригованого тарифу.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до пункту 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що сума заборгованості відповідача складає 2539 грн. 37 коп.

Враховуючи викладене, суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача зазначеної суми заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунків, наданих позивачем, вбачається, що інфляційні втрати складають 617 грн 82 коп., сума 3% річних по заборгованості складає 37 грн 32 коп..

Таким чином, з відповідача також підлягає стягненню сума інфляційних втрат в сумі 617 грн. 82 коп., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 37 грн. 32 коп.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на відсутність прав у позивача самовільно коригувати тарифи, неповне зясування судом обґрунтованості вимог позивача, незастосування судом строку позовної давності, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є безпідставними, оскільки спростовані дослідженими обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 травня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький