Справа № 574/1160/16-ц Провадження №2/574/50/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря Кошелєвої Н.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом Фермерського господарства «Успенське-1» до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 15.05.2015 року між ними та співвласниками майнових паїв ТОВ «Агрофірма Успенка» було укладено договір купівлі-продажу майна що перебуває у їхній спільній частковій власності, а саме: складів «Літер А-1», «Літер Б-1», «Літер Г-1», вагової «Літер В-1», ЗАВ-20 «Літер Д», жомової ями «Літер Е». Відповідно до умов договору позивач передав співвласникам майна 60000 грн. та прийняв придбане майно згідно акту приймання-передачі. Однак в подальшому було встановлено, що вказане майно не було зареєстровано, що унеможливило його посвідчення нотаріусом. За викладених обставин просив визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ними право власності на придбане майно.

Ухвалою суду від 17.02.2017 року до участі в справі в якості співвідповідачів залучені інші співвласники майнових паїв ТОВ «Агрофірма Успенка» в кількості 746 осіб.

В судовому засіданні представник позивача селянського (фермерського) господарства «Успенське-1» ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що позивач придбав у співвласників майнових паїв ТОВ «Агрофірма Успенка» зазначене нерухоме майно, сплативши останнім обумовлену договором суму грошових коштів. Поскільки відповідачі продали лише частину майна, то свідоцтва про право власності на майновий пай позивачу не передавилися і залишилися у їх власників. ТОВ «Агрофірма Успенка» знято з реєстрації і правонаступника немає, а тому позивач не може зареєструвати належним чином придбане майно та використовувати його у своїй діяльності.

Представник відповідачів ОСОБА_2 в задоволенні позову не заперечувала, просила справу розглянути без її участі, про що надала до суду письмову заяву.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Реформування аграрного сектору економіки на засадах приватної власності розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» від 10.11.1994 року № 1529/99.

Зокрема ст.1 зазначеного Указу Президента України встановлено здійснити заходи щодо реформування протягом грудня 1999 - квітня 2000 року колективних сільськогосподарських підприємств на засадах приватної власності на землю та майно шляхом забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями і створення на їх основі інших суб'єктів господарювання. Також передбачена передача окремих будівель, споруд, техніки, робочої і продуктивної худоби, птиці, знарядь праці тощо членам сільськогосподарських підприємств.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року №2114-ХІІ, пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.

Пунктом 7 статті 31 цього Закону встановлено, що у разі реорганізації підприємства паї його членам або їх спадкоємцям видаються правонаступниками цього підприємства за рахунок майна, яке було віднесене до складу пайового фонду підприємства на дату його реорганізації і передане на баланс правонаступниками.

Судом встановлено, що в 1930 році на території Успенської сільської ради був створений колгосп ім. Леніна, який 16.04.1995 року зборами уповноважених колгоспників було перейменовано в АПТЗТ «Успенське». 09.10.1998 року вказане товариство було реорганізовано в ТОВ «Успенське», а 11.03.2003 року - в ТОВ «Агрофірма Успенка», що підтверджується довідкою про реорганізацію виданою Успенської сільською радою, протоколами загальних зборів ТОВ «Успенське» від 09.02.2000 року та протоколом зборів засновників ТОВ «Успенське» від 09.03.2000 року, яким також було затверджено і перелік пайового фонду, що підлягає паюванню, в тому числі будівлі та споруди на загальну суму 2666100 грн.

З переліку майна пайового фонду що підлягає паюванню (а.с.103-115) вбачається, що до нього також ввійшло і нерухоме майно, в тому числі: відповідні склади та інші будівлі, ЗАВ-20, жомова яма.

30 квітня 2015 року загальними зборами співвласників майнових паїв та майна ТОВ «Агрофірма Успенка», в кількості 747 чоловік (100%), було прийнято рішення про продаж майна, що перебувало у їхній спільній частковій власності селянському (фермерському) господарству «Успенка-1», а саме: склад «Літер А-1» загальною площею 616,6 кв.м., складж «Літер Б-1» загальною площею 516,5 кв.м., склад «Літер Г-1» загальною площею 32,7 кв.м., вагова «Літер В-1» загальною площею 8,8 кв.м., Зав-20 «Літер-д», Мет.стовпи, дошки, жовна яма «Літер Е», які розташовані по вулиці Шкільна,58 в с. Успенка, буринського району, Сумської області. При цьому ОСОБА_3, як голову співвласників майнових паїв, було уповноважено укласти від їх імені відповідний договір купівлі-продажу, отримати грошові кошти по ньому та розділити між співвласниками пропорційно вартості частки в майні, що підтверджується протоколом №3 від 30.04.2015 року загальних зборів співвласників майнових паїв та майна ТОВ «Агрофірма Успенка», довідкою виконавчого комітету Успенської сільської ради щодо видачі 747 співвласникам майнових паїв свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП.

Тобто даним рішенням співвласників майнових паїв фактично було виділено в натурі частину майна, що перебувала у їхній спільній сумісній власності.

На виконання цього рішення, 15 травня 2015 року між співвласниками майнових паїв та майна ТОВ «Агрофірма Успенка» (продавець), в особі голови співвласників майнових паїв ТОВ «Агрофірма Успенка» та фермерським господарством «Успенське 1» укладено договір купівлі-продажу вищевказаного майна, відповідно до якого Продавець продає Покупцям це майно, а Покупець сплачує його вартість в сумі 60000 грн. (а.с7).

Цього ж числа Продавець передав зазначене у договорі майно, а Покупець його прийняв та здійснив відповідну оплату, що підтверджується актом приймання - передачі нерухомого майна, розпискою про отримання грошових коштів, відомостями щодо видачі грошових коштів співвласникам майнових паїв (а.с.8,11-45).

Згідно рекомендацій, викладених в листі Міністерства аграрної політики України від 20.04.2005 року №37-17-2/5492, при викупі майнових паїв договори купівлі-продажу укладаються з кожним власником цих паїв і підписуються сторонами договору або відповідною довіреною особою. Договір купівлі-продажу продажу майнового паю не потребує обов'язкового нотаріального посвідчення, проте його можна посвідчити нотаріально за бажанням сторін.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач не придбавав майнові паї повністю, а лише частину розпайованого нерухомого майна, решта майна залишилася у співвласників майнових паїв, у зв'язку з чим свідоцтва про право власності на майновий пай у їх власників не вилучалися та не переоформлялися, що підтверджується показами представника позивача.

Однак ст.657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Позивач звернувся до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.05.2015 року, однак отримав відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності на придбане майно (а.с.9)

З копії довідки Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що діяльність ТОВ «Агрофірма Успенка» припинено, при цьому державна реєстрація вищевказаного нерухомого майна не проведена, що підтверджується і довідкою характеристикою обєктів нерухомого майна (а.с.64).

Між тим, згідно довідки виконавчого комітету Успенської сільської ради (а.с.66) придбане позивачем майно належить саме співвласникам майнових паїв ТОВ «Агрофірма Успенка», і ця обставина не викликає сумніву у суду, оскільки повністю підтверджується наведеними вище та дослідженими судом доказами.

Реєстрація даного нерухомого майна в ході реформування колективного сільськогосподарського товариства не проводилися і в теперішній час співвласники майнових паїв зазначені дії вчинити не спроможні, оскільки підприємство, де воно перебувало на балансі, припинило свою діяльність.

Таким чином суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу від 15.05.2015 року який відбувся між сторонами підлягає нотаріальному посвідченню, відповідачі є власниками відчуженого майна і воно може бути самостійним об'єктом права власності, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне його виконання, однак відповідачі ухиляються від його нотаріального посвідчення, так як не спроможні представити позивачу правовстановлюючі документи на розпайоване майно, яке перебувало у їх власності, оскільки діяльність колективного сільськогосподарського товариства, в структуру майнового фонду якого воно входило, припинено.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до вимог ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надає визначення термінів, які вживаються у цьому законі. Зокрема, в цій статті визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Верховним Судом України неодноразово висловлювалась правова позиція про те, що право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав.

З технічних паспортів спірного нерухомого майна (а.с.46-63) вбачається, що воно було збудовано в період 1972-1984 років, тобто в період існування на той час колгоспу ім. Леніна, почергово переходило у власність реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, а в подальшому передано в якості розпайованого майна співвласникам майнових паїв ТОВ «Агрофірма Успенка», які скористалися своїм правом, розпорядившись ним на свій розсуд, шляхом укладення з позивачем відповідного договору купівлі-продажу.

Суд вважає, що згідно ст. 328 ЦК України право власності на нежитлові приміщення позивач набув на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочину і маються підстави для визнання за ним цього права.

17.07.1997 року Верховною Радою України прийнято Закон України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції, а 09.02.2006 року - Закон України «Про ратифікацію Протоколів №12 та №14 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», якими поширено на Україні юрисдикцію Європейського суду з прав людини.

Виходячи з приписів ст.9 Конституції України, дана Конвенція є частиною національного законодавства України, а тому може використовуватися при вирішенні спірних правовідносин в цивільній юрисдикції.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами права.

Таким чином суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, його права порушуються і він не може належним чином здійснювати своє право власності на придбане майно, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.5,6,10,15,60,212 ЦПК України, ст.ст.220,319,328,392 ЦК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу майна, що знаходиться в спільній частковій власності від 15 травня 2015 року укладений між співвласниками майнових паїв та майна ТОВ «Агрофірма Успенка», в особі Голови співвласників майнових паїв ТОВ «Агрофірма Успенка» ОСОБА_3 і Фермерським господарством «Успенське 1» стосовно купівлі продажу нерухомого майна:

* Склад «Літер А-1», загальною площею 616,6 кв.м, розташований за адресою вул. Шкільна, буд.58, с. Успенка, Буринський район, Сумська обл.;

*Склад «Літер Б-1», загальною площею 516,5 кв.м, розташований за адресою вул. Шкільна, буд.58, с. Успенка, Буринський район, Сумська обл.;

*Вагова «Літер В-1», загальною площею 8,8 кв.м, розташована за адресою вул. Шкільна, буд.58, с.Успенка, Буринський район, Сумська обл.;

*Склад «Літер Г-1», загальною площею 32,7 кв.м, розташований за адресою вул. Шкільна, буд.58, с.Успенка, Буринський район, Сумська обл.;

*ЗАВ-20 «Літер Д», Мет.стовпи, дошки, розташована за адресою вул.Шкільна, буд.58, с. Успенка, Буринський район, Сумська обл.;

*Жомова яма «Літер Е», бетон, розташована за адресою вул. Шкільна, буд.58, с. Успенка, Буринський район, Сумська обл.,

загальною вартістю 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп.

Визнати за Фермерським господарством «Успенське 1» право власності на:

* Склад «Літер А-1», загальною площею 616,6 кв.м, розташований за адресою вул. Шкільна, буд.58, с. Успенка, Буринський район, Сумська обл.;

*Склад «Літер Б-1», загальною площею 516,5 кв.м, розташований за адресою вул. Шкільна, буд.58, с. Успенка, Буринський район, Сумська обл.;

*Вагова «Літер В-1», загальною площею 8,8 кв.м, розташована за адресою вул. Шкільна, буд.58, с. Успенка, Буринський район, Сумська обл.;

*Склад «Літер Г-1», загальною площею 32,7 кв.м, розташований за адресою вул. Шкільна, буд.58, с.У спенка, Буринський район, Сумська обл.;

*ЗАВ-20 «Літер Д», Мет.стовпи, дошки, розташована за адресою вул. Шкільна, буд.58, с.Успенка, Буринський район, Сумська обл.;

*Жомова яма «Літер Е», бетон, розташована за адресою вул.Шкільна, буд.58, с.Успенка, Буринський район, Сумська обл.,

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 07.04.2017 року.