Справа № 346/3329/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1027/2017
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Горблянського Я.Д., Малєєва А.Ю.,

секретаря: Капущак С.В.,

з участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5

ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом представника ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, третя особа ОСОБА_5 про виділення в натурі частки горища, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 03 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року представник ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, третя особа ОСОБА_5 з позовом про виділ в натурі частки горища, мотивувавши його тим, що його частка у власності будинку по вул. С.Петлюри, 22 у м. Коломиї за рішенням Коломийського міськрайонного суду від 08.09.2010 року складає 19%. Посилаючись на те, що горище зазначеного будинковолодіння є спільною сумісною власністю, а тому він має право на виділ частки в ньому, а також на те, що в добровільному порядку відповідачі відмовляються поділити горище, просив виділити йому в натурі 19/100 частки горища в будинку по вул. С. Петлюри, 22 в м. Коломиї, припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на нерозподілену частку спірного горища та стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 03 травня 2017 року в задоволенні позову представника ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зокрема, апелянт вважає помилковим висновок суду про те, що відсутність згоди відповідачів на виділ частки з спільного сумісного майна є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки обставина відсутності згоди співвласників є умовою для звернення до суду саме з метою вирішення спору по суті. Представник позивача не погоджується із висновком суду про те, що спірне горище є неподільним, оскільки за висновками Заключення ДП «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІ Проектреконструкція» та судової будівельно-технічної експертизи №1005 від 22.12.2016 року вбачається, що горище вже використовується для облаштування жилих кімнат одним із співввласників будинку ОСОБА_5 і доступ до димоходу з горища не вимагається, його технічне обслуговування проводиться з даху. При цьому, зазначає апелянт, судом не було враховано, що на горищі відсутні будь-які інженерні комунікації та технічні пристрої, від яких залежить функціонування будинку. Крім того, судом не взято до уваги рішення Коломийського міськрайонного суду від 08.09.2010 року, яким було встановлено, що реконструкція частини горища під жилі кімнати над квартирою №1 у даному будинку відповідає ДБН, правилам і стандартам України. Також представник ОСОБА_2 не погоджується із висновком суду, що згідно запропонованих висновками експертизи варіантів розподілу горища відповідачі зобовязуються вчинити дії, які є для них необовязковими, оскільки даний висновок суперечить тому факту, що вчинення таких дій внесено до другого варіанту розподілу за згодою відповідача та тому факту, що позивач заявив про готовність понести витрати та вчинити всі необхідні дії для розподілу за варіантом №2 з облаштуванням окремого входу на горище. Посилаючись на вищенаведене, апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з вищенаведених мотивів.

Представник відповідача та третьої особи ОСОБА_10 доводи апеляційної скарги заперечила. Додатково зазначила, що відповідачі та третя особа згоди на виділ частини горища не давали, оскільки при виділі позивачу частини горища ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у разі необхідності не будуть мати доступ до димоходу. Представник також зазначила, що між сторонами в даній час триває спір щодо присадибної ділянки і веранди. Рішення суду в даній справі вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки власники квартир № 3 та № 1 не дають свою згоду на виділ позивачу в натурі у власність ідеальної частки горища будинку, то вчинення таких дій без їх згоди порушить їх законні права та інтереси. З цим висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів на підставі такого.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони у справі являються співвласниками житлового багатоквартирного будинку №22 по вул. С.Петлюри в м. Коломия. Зокрема, ОСОБА_2 належить квартира №2, відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності належить квартира №3, а ОСОБА_5 на праві власності квартира №1 (а.с.7-12).

Також судом встановлено, що право власності на горище, яке позивачем запропоновано до поділу, не належить конкретній особі. Разом з тим, частина горища будинку, на якій немає димоходу, вентиляційних каналів та загально-будинкових мереж, які були б призначені для забезпечення функціонування всіх квартир, за згодою співвласників квартир будинку була відокремлена та реконструйована під кімнати ОСОБА_5, на які рішенням Коломийського міськрайонного суду від 08.09.2010 року за ним визнано право власності (а.с.17-18).

Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до чинного законодавства України спільною сумісною власністю є: приміщення загального користування, опорні конструкції багатоквартирного будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання, споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир.

За приписами ч.2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється виключно за згодою усіх співвласників. Відповідно до ст.ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст.183 ЦК України.

Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз'яснень, викладених у п.п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце при згоді співвласників за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Приймаючи до уваги наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірне горище відноситься до неподільного майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, а тому за відсутності згоди співвласників всіх квартир не підлягає виділу. Крім того, згідно висновку №1005 судової будівельно-технічної експертизи від 22.12.2016 року на спірному горищі наявні димоходи, для обслуговування яких, зокрема, для прочистки димового каналу відповідачам для доступу до димоходу необхідно пробити проріз зі своєї сторони і влаштувати металеві дверцята. На таку реконструкцію власники квартири №3 і №1 не погоджуються у зв'язку із виникненням для них істотних незручностей.

Таким чином, оскільки виділ частки горища ОСОБА_2 буде суперечити правам власників інших двох квартир, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та виділення ОСОБА_2 у власність частини допоміжного приміщення цього будинку - горища, що відповідає його частці у житловому будинку.

Крім того, колегія суддів зауважує, що статтею 152 ЖК України встановлено, що переобладнання і перепланування житлового будинку, який належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради.

Про необхідність дозволу виконкому місцевої Ради у випадках поділу та перепланування приватного жилого будинку наголошено у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок».

Ненадання суду такого дозволу теж не дозволяє дійти до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 про поділ горища.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянтів висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування ухваленого в даній справі рішення немає.

Керуючись ст. ст. 218; 307; 308; 313-315; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 03 травня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_11