Справа № 199/2052/17
РІШЕННЯ

Іменем України

29.06.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Борулько М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про встановлення факту нацистських переслідувань в роки Великої Вітчизняної війни, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту нацистських переслідувань в роки Великої Вітчизняної війни.

В обґрунтування своїх заявлених вимог заявник посилається на те, що він є інвалідом другої групи опорно-рухового апарату. Під час Великої Вітчизняної війни був підданий гонінням у звязку із патріотичною діяльністю батька заявника ОСОБА_2 в тилу ворога.

Сімя заявника під час Великої Вітчизняної війни проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько заявника - ОСОБА_2 був комуністом, активістом та займав посаду секретаря партійної організації сільськогосподарського технікуму, у зв'язку з чим сімя заявника була піддана нацистським гонінням. Через окупацію села та гоніння, в 1942 році родина була вимушена переїхати до Чернігівської області в село Яблунівка, де перебували до самого звільнення - 1943 року.

Таким чином, заявник був підданий під час Великої вітчизняної війни гонінням внаслідок патріотичної діяльності свого батька ОСОБА_2, а тому вважає, що набув статусу жертви нацистських переслідувань.

З метою офіційного встановлення статусу жертви нацистських переслідувань заявник звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, та листом № 6-189 від 08.07.2015 року йому було відмовлено через відсутність достатніх підстав.

Оскільки через неодноразові звернення до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, секретаріату Кабінету міністрів України, Міністерства праці та соціальної політики України, отримав відповіді про можливість набуття статусу та посвідчення жертви нацистських переслідувань шляхом встановлення факту юридичного значення жертви нацистських переслідувань в судовому порядку, тому просив суд встановити факт того, що його було піддано нацистським переслідуванням у звязку із патріотичною діяльністю його батька ОСОБА_2.

У судовому засіданні заявник підтримав вимоги своєї заяви, надав пояснення, аналогічні викладеним у заяві.

Представник заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, просив справу слухати без його участі, про що надав суду письмову заяву, а також письмові пояснення по суті заяви.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи опорно-рухового апарату.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», визначено коло осіб, які належать до числа жертв нацистських переслідувань: колишні в'язні концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання та місць примусових робіт у роки Великої Вітчизняної війни та Другої світової війни; особи, які були насильно вивезені з території колишнього Союзу РСР па примусові роботи на територію Німеччини або її союзників, що перебували у стані війни з колишнім Союзом РСР або на території окупованих ними інших держав; діти, які народилися в місцях - примусового тримання їх батьків та в місцях відбування батьками примусових робіт; діти партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога, яких у зв'язку з патріотичною діяльністю їх батьків було піддано репресіям, фізичним розправам, гонінням.

До жертв нацистських переслідувань належать також особи, які у роки Великої Вітчизняної війни та Другої світової війни були насильно вивезені з території інших держав, що після 1944 року увійшли до складу колишнього Союзу РСР, а також особи, які після звільнення з концентраційних таборів, гетто, інших місць прилісового тримання та місць примусових робіт були переселені на територію України.

За ст. 5 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» видаються відповідні посвідчення замість раніше виданого посвідчення ветерана війни, порядок надання визначений Кабінетом міністрів України.

За п. 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.2000 року № 1467 «Про затвердження Порядку виготовлення та видачі посвідчень, листів талонів на право одержання пільгових проїзних документів (квитків) жертвам нацистських переслідувань», посвідчення видаються особам, які відповідно до Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" визнані такими, що належать до числа жертв нацистських переслідувань на підставі одного з таких документів: довідки, виданої органами служби безпеки, державними архівами, архівами МВС, Міноборони, архівними установами інших держав; довідки Військово-медичного музею колишнього СРСР (м. Санкт-Петербург); довідки Міжнародної служби розшуку Червоного Хреста; довідки з архівів-музеїв, утворених в місцях розташування колишніх фашистських концтаборів (Освенцім, Бухенвальд,Дахау, Маутхаузен, Равенсбрюк та інші), гетто та інших місцях примусового тримання і примусових робіт у роки Великої Вітчизняної війни та Другої світової війни, а також архівів іноземних антифашистських організацій; довідки Комісії у справах колишніх партизанів Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років при ОСОБА_3 України.

В окремих випадках посвідчення можуть видаватися також на підставі документів, які містять необхідні відомості про факт нацистських переслідувань, а саме: довідки, витягу з документів особової справи за місцем роботи; довідки з книг руху вихованців дитячих закладів із зазначенням назви цих закладів та часу перебування в них особи, яка звернулася за отриманням посвідчення; свідчення іноземних громадян, які проживають нині у Федеративній Республіці Німеччині або в інших державах, про нацистські переслідування особи, яка звернулася за отриманням посвідчення, засвідчених за місцем проживання у відповідних державних органах цих країн. До документів про факт нацистських переслідувань, складених іноземною мовою, обов'язково додається переклад на українську мову, засвідчений в установленому порядку.

Згідно з ч 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Оскільки заявником не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження встановлення факту жертви нацистських переслідувань, тому суд вважає, що заявлені вимоги заявника не підлягають задоволенню через недоведеність та відсутність належних та допустимих доказів.

Керуючись ст. ст. 11, 60, 212, 215, 256, 259 ЦПК, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 у задоволенні заяви про встановлення факту нацистських переслідувань в роки Великої Вітчизняної війни, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: