Справа № 344/4138/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1087/2017
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Проскурніцького П.І.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю представника ПАТ КБ «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом визнання договору кредиту недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 11 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

18.03.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань по кредитному договору № IFIWAE000025122 від 10.01.2008 року, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 на суму 24104,37 дол. США зі сплатою 12 % річних та кінцевим терміном повернення 09.01.2013 року, утворилась заборгованість, яка станом на 19.01.2015 року становить 8713,74 дол. США., з яких заборгованість за кредитом - 4749,89 дол. США, за відсотками 441,08 дол. США, по комісії - 272,69 дол. США, пеня - 2820 дол. США, штраф - 15,82 дол. США та 414,19 дол. США.

Оскільки ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобовязання по договору кредиту, позивач просив вилучити у нього переданий згідно договору застави від 10.01.2008 року автомобіль та передати банку разом зі всіма належними документами та комплектом ключів, а також звернути стягнення на вказане майно для укладення договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України та наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а також стягнути судові витрати.

12.06.2015 року ОСОБА_3 подав зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом визнання договору кредиту недійсним.

Позовні вимоги мотивував тим, що даний кредитний договір порушує його права як споживача, оскільки суперечить вимогам законодавства, зокрема, кредит наданий в іноземній валюті та у вигляді кредитної лінії, а отже неможливо обєктивно визначити обсяг відповідальності за грошовим зобовязанням для споживача, встановити податковий режим щодо сплати відсотків, примірник кредитного договору він отримав лише у день його укладення та не мав змоги належно ознайомитись з ним. Крім того, договір не містить всіх необхідних фінансових зобовязань, а розмір пені, яку повинен сплатити позичальник за порушення договірних зобовязань, не відповідає вимогам закону.

Крім того, в порушення вимог ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту Банк не повідомив його у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту.

Наслідком несправедливих умов договору став істотний дисбаланс договірних прав та обовязків сторін договору, що порушує права позичальника як споживача кредитних послуг.

Просив визнати договір недійсним.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17.06.2015 року зазначені позови було обєднано в одне провадження. (т.1, а.с.71)

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 грудня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 задоволено.

Постановлено в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №IFIWАЕ000025122 від 10.01.2008 року в сумі 8713,75 дол. США що за курсом 15,80 становить 137677,08 грн., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль MITSUBSSHI PAJERO, рік випуску: 2001, тип ТЗ: легковий універсал В, № кузова/шасі: JMB0NK9601Р000362, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України.

Також постановлено вилучити у ОСОБА_2 та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк», місцезнаходження якого: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, :

предмет застави: автомобіль MITSUBSSHI, модель: PAJERO, рік випуску: 2001, тип ТЗ: Легковий універсал В, № кузова/шасі: JMB0NK9601Р000362, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2;

комплект ключів, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля MITSUBSSHI, модель: PAJERO, рік випуску: 2001, тип ТЗ: Легковий універсал В, № кузова/шасі: JMB0NK9601Р000362, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1376, 77 грн. витрат по оплаті судового збору.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом визнання договору кредиту недійсним відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.05.2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.04.2017 року ухвала апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, стягнення судових витрат скасована і справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.(т.2 а.с.82)

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність рішення суду.

Апелянт вказує на те, що в порушення вимог ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту Банк не повідомив його у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, тип процентної ставки, вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту та графіку платежів у розрізі сум погашення основного боргу та сплати процентів за користування кредитом.

В порушення п.п.3.2, 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою НБУ №168 від 10.05.2007 року, Банк не надав йому інформації щодо методики, яка використовується для визначення валютного курсу, строків і комісій, повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом.

Не враховано судом і того, що відповідно до п.3.6. вищезазначених Правил банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо, або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин.

Апелянт вказує на те, що у договорі визначена плата за обслуговування кредиту, за його дострокове повернення, а також комісія у вигляді щомісячної винагороди за обслуговування кредиту, що суперечить положенням ч.5 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

ОСОБА_2 також зазначає, що суд не дав належної оцінки порядку нарахування штрафних санкцій та не врахував при цьому положення ст.61 Конституції України про те, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Апелянт зазначає, що відповідно до ст. 549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, в той час як спірним договором передбачено застосування пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення та передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення, а такі умови договору свідчать про недотримання положень ст.61 Конституції України.

Вирішуючи спір, суд стягнув і штраф і пеню, не врахувавши також, що розмір неустойки, заявленої до стягнення, становить більше половини основного зобовязання.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет застави та задовольнити зустрічний позов про визнання недійсним договору кредиту.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу не визнала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 грудня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.05.2016 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави задоволено, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом визнання договору кредиту недійсним відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.04.2017 року ухвалу апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави та стягнення судових витрат скасовано і справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 11 грудня 2015 року та ухвала Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.05.2016 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 про захист прав споживача шляхом визнання договору кредиту недійсним залишені без зміни.

Отже, рішення суду переглядається лише в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

З матеріалів справи вбачається, що 10.01.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № IFIWAE000025122 на суму 24104,37 дол. США зі сплатою 12% річних та кінцевим терміном повернення 09.01.2013 року (Т.1, а.с.13-14).

Для забезпечення виконання кредитних зобовязань ОСОБА_2 за договором застави від 10.01.2008 року передав у заставу ПАТ КБ «ПриватБанк» автомобіль марки MITSUBSSHI PAJERO, рік випуску: 2001, тип ТЗ: легковий універсал В, № кузова/шасі: JMB0NK9601Р000362, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належав ОСОБА_2 на праві власності (т.1, а.с.17-18).

Встановлено, що ОСОБА_2 належним чином не виконував взяті на себе зобовязання по договору кредиту, в результаті чого утворилась заборгованість, яка за розрахунком позивача станом на 19.01.2015 року становила 8713,74 дол. США., з яких заборгованість за кредитом 4749,89 дол. США, за відсотками за користування кредитом 441,08 дол. США, по комісії за користування кредитом 272,69 дол. США, пеня за несвоєчасне виконання зобовязань - 2820 дол. США, штраф (фіксована частина) 15,82 дол. США та штраф (процентна складова) 414,19 дол. США.

Отже, позивач заявив вимоги про звернення стягнення на предмет застави на погашення заборгованості з урахуванням пені за несвоєчасне виконання зобовязання за договором у розмірі 2820 дол. США, штрафу (фіксована частина) у розмірі 15,82 дол. США та штрафу (процентна складова) у розмірі 414,19 дол. США, не врахувавши положень ст. 549 ЦК.

Відповідно до ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

Відповідно до ст.3607 ЦПК висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, скасовуючи ухвалу апеляційного суду, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що суди попередніх інстанцій, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули увагу на те, що встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому банк нарахував, а боржник сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.

Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

При таких обставинах справи колегія суддів приходить до висновку про безпідставне включення до розрахунку заборгованості за договором кредиту пені у розмірі 2820,07 дол. США та 272,69 дол. США заборгованості по комісії за користування кредитом, а тому загальну суму боргу слід зменшити до 5620,98 дол. США.

Враховуючи вищенаведене рішення суду в частині визначення суми заборгованості слід змінити, зазначивши про звернення стягнення на заставне майно для погашення заборгованості в сумі 5620,98 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 4749,89 дол. США, за відсотками 441,08 дол. США, штраф - 15,82 дол. США та 414,19 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.01.2015 року становить 88811,48 грн. (вісімдесят вісім тисяч вісімсот одинадцять грн. 48 коп.)

В решті рішення суду слід залишити без зміни.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 11 грудня 2015 року в частині визначення суми заборгованості змінити, зазначивши про звернення стягнення на заставне майно для погашення заборгованості в сумі 5620,98 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 4749,89 дол. США, за відсотками 441,08 дол. США, штраф - 15,82 дол. США та 414,19 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.01.2015 року становить 88811,48 грн. (вісімдесят вісім тисяч вісімсот одинадцять грн. 48 коп.)

В решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: М.Д. Горейко

ОСОБА_5