Справа № 226/564/17
Провадження № 2/226/279/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

07.07.2017 Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Попенко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та її матері до досягнення дитиною трьох років,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона з 04.11.2016 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мешкали вони в м. Херсоні. 23.12.2016 внаслідок погіршення стосунків з чоловіком вона була змушена переїхати з м. Херсона до батьків в Донецьку область. ІНФОРМАЦІЯ_3 від шлюбу з ОСОБА_2 в неї народилася дочка ОСОБА_3, яка наразі проживає разом з нею та перебуває її утриманні. З квітня 2017 року вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та отримує щомісячну допомогу при народженні дитини в сумі 860 гривень, чого катастрофічно не вистачає для задоволення потреб дитини та її як матері дитини. Їй відомо, що відповідач працює та отримує стабільний дохід. З часу народження дитини матеріальну допомогу ОСОБА_2 надавав не регулярно та визначав її розмір на власний розсуд. З огляду на обов'язок відповідача утримувати дитину та мати дитини до досягнення дитиною трирічного віку просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1/6 частки доходів відповідача до досягнення трирічного віку дочкою, та на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частки доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні 07.06.2017 позивач підтримала свої позовні вимоги, мотивуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві. Також пояснила суду, що її чоловік дитиною не цікавиться, ніколи її не бачив. Він неправдиво вказав у запереченнях про відсутність стабільного регулярного доходу, оскільки офіційно працює і отримує достатню заробітну плату. Їй достовірно відомо, що на цей час він перебуває на відпочинку за кордоном, що також свідчить про його матеріальну спроможність сплачувати аліменти і на неї, і на дитину. Дитина є здоровою, але для належного утримання та розвитку потребує коштів, значно більших за державну допомогу і кошти, які нерегулярно та на власний розсуд перераховує їй чоловік. Гроші чоловік перераховує на її банківську картку, відкриту на її дошлюбне прізвище - ОСОБА_1. Просила задовольнити її вимоги і подальший розгляд справи провести без неї, про що надала заяву. В судове засідання 07.07.2017 позивач не з'явилася.

Відповідач ОСОБА_2 також не прибув в судове засідання, про час та місце якого повідомлявся у передбачений законодавством спосіб. До суду надійшли письмові заперечення відповідача, де ним вказано, що позовні вимоги він визнає частково в сумі 1000 гривень щомісяця на утримання дочки, право на утримання позивача не визнає та просить в цій частині відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обґрунтовує тим, що його доходи не є регулярними та стабільними, вони пов'язані із виконанням випадкової разової або тимчасової роботи та іншими непередбачуваними заробітками. В той самий час його необхідні щомісячні витрати перевищують 50% його доходів - оренда квартири, комунальні послуги, кредитні зобов'язання тощо. Він надсилав позивачеві щомісяця не менше 1000 гривень на утримання дитини і саме цю суму вважає розміром аліментів, який дозволяє сплачувати його матеріальний стан. Щодо вимоги про утримання дружини, то вважає, що таке право у ОСОБА_1 не виникло, оскільки рішення уїхати до батьків вона прийняла самостійно без врахування його думки. Зараз вона мешкає у батьків, які допомагають їй, в тому числі, матеріально. До її від'їзду мешкали вони разом нетривалий час, за який між ними не могли виникнути шлюбні стосунки, необхідність реєстрації шлюбу була викликана виключно вагітністю позивача. Позивач свідомо і самостійно створила обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, і на законних підставах може розраховувати на одержання матеріальної допомоги від своїх батьків. Просив задовольнити позов частково на суму 1000 гривень щомісяця на утримання дитини, щодо стягнення коштів на утримання позивача - відмовити.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання 07.07.2017 всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази у справі окремо і в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони з 04.11.2016 перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками дитини - ОСОБА_3, народженої ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6, 7).

Дитина мешкає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1, та знаходиться на її утриманні (а.с. 8). Як вбачається із заперечень відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, він мешкає в м. Херсоні, тобто з дитиною не проживає (а.с. 23-25).

Відповідно до положень ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Одним із засобів виконання батьками зобов'язань по утриманню дітей є виплата аліментів, стягнутих за рішенням суду.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів судом враховуються всі обставини, які мають для цього значення, як-то, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо.

Мати дитини ОСОБА_1 з 03.04.2017 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років терміном по ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9). Як вбачається з відповідної довідки, ОСОБА_1 отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в сумі 860 гривень на місяць (а.с. 10).

Як вказує позивач, дитина здорова, даних про наявність особливих потреб дитини судом не встановлено.

Стосовно посилань відповідача у запереченнях на позов щодо нерегулярності та нестабільності його доходів, пов'язаних із виконанням випадкової разової або тимчасової роботи та іншими непередбачуваними заробітками, то суд вбачає їх неправдивими з огляду на зміст індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України щодо відповідача, витребувану судом за клопотанням позивача.

Так, ОСОБА_2 має офіційне та постійне місце роботи, працює в ТОВ «СІНЕВО Україна». За січень-грудень 2016 року його сукупний дохід склав 128510,81 гривень, за січень-травень 2017 року - 55851,75 гривень (а.с. 36).

Про наявність інших утриманців або істотних обставин, які б вказували на неможливість сплачувати аліменти в сумі, більшій визнаної відповідачем 1000 гривень, ОСОБА_2 не повідомлено. Вартість оренди житла, комунальних платежів та кредитних зобов'язань не вказана відповідачем і сама по собі наявність таких витрат не звільняє батька від обов'язку утримувати дитину на рівні, визначеному діючим законодавством України.

Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки дохід відповідача є регулярним і стабільним, інші істотні обставини відсутні, суд не вбачає підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_2 може і зобов'язаний надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частки доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимога про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частки доходу відповідача, як того вимагає позивач, з урахуванням всіх обставин справи задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 84 СК України, мати дитини має право на своє утримання від батька дитини, якщо дитина проживає з нею, до досягнення дитиною трьох років незалежно від свого матеріального положення. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Як вище встановлено судом, ОСОБА_2 за своїм доходом має змогу надавати таку матеріальну допомогу.

Посилання відповідача на нетривалий час їх спільного проживання з позивачем, укладення шлюбу виключно з причини вагітності, на самостійне вирішення дружиною питання від'їзду до батьків та свідоме поставлення цим себе у становище такої, що потребує матеріальної допомоги, не можуть бути взяті судом до уваги і сприйняті як підстава для позбавлення права на утримання, оскільки таке право виникло у позивача саме у зв'язку з народженням і вихованням дитини, батьком якої є відповідач, і не пов'язане з іншими підставами для одержання утримання одним з подружжя, викладеними у ст. 75 СК України.

Враховуючи, що дитина сторін мешкає саме з ОСОБА_1, з урахуванням матеріального становища ОСОБА_2 суд вважає що відповідач має сплачувати на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки доходу до досягнення дочкою ОСОБА_3 віку трьох років.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання дитини суд враховує, що з моменту пред'явлення позову 10.04.2017 ОСОБА_2 перераховано на банківську картку ОСОБА_1 грошові кошти: 13.04.2017 - 1208,03 гривень, 24.04.2017 - 1005,03 гривень, 15.05.2017 - 1007,03 гривень (а.с. 26), які, як вказано відповідачем і підтверджено позивачем, перераховувались саме на утримання дитини, тому ці кошти мають бути враховані при стягненні аліментів на утримання дитини з дня пред'явлення позову.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 180-184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та її матері до досягнення дитиною трьох років - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини - 14.02.2035. Стягнення проводити з урахуванням фактично сплачених ОСОБА_2 ОСОБА_1 сум - 13.04.2017 - 1208,03 гривень, 24.04.2017 - 1005,03 гривень, 15.05.2017 - 1007,03 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнення проводити з 10.04.2017.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.С. Салькова