У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 1981 року до 30 травня 1996 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою.

За час шлюбу на підставі рішення виконавчого комітету Солонянської селищної ради від 03 квітня 1992 року його сім'ї у складі трьох осіб надано ордер на жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1.

У 2003 році відповідач виїхала до Італії працювати хатньою робітницею, де працює і проживає до теперішнього часу. У 2006 році помер їхній син.

Посилаючись на те, що відповідач з листопада 2014 року по січень 2016 року не проживає у спірній квартирі без поважних причин, він особисто несе витрати по оплаті комунальних послуг, просив суд визнати ОСОБА_6 такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами та характером роботи, у тому числі за кордоном - протягом усього часу виконання цієї роботи.

Встановивши, що відповідач з 2003 року працює в Італії і періодично (щорічно) приїздить в смт Солоне у відпустку, користується спірною квартирою, в якій проживає в період перебування в Україні та врахувавши, що особові рахунки по оплаті комунальних послуг відкрито на ім'я сторін, акти обстеження житлових умов у спірній квартирі складалися в присутності відповідача, суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав, передбачених ст. 71 ЖК УРСР для визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Л.М. Мазур