Справа № 464/1966/17
пр.№ 2/464/823/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2017 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Бондар Н.С.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми,

В С Т А Н О В И В :

21.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути 88048 грн. 02 коп. з ОСОБА_3 Позовні вимоги мотивовані тим, що в липні 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір, за умовами якого ОСОБА_3 позичив 4000 Євро, які зобовязався повернути у тримісячний строк, проте не повернув. 15.11.2007 року Сихівський районний суд м. Львова ухвалив рішення, яким стягнув з ОСОБА_3 та користь ОСОБА_1 борг в сумі 27591 грн. 18 коп. 3% річних в сумі 1408 грн. 30 коп., інфляційні витрати в сумі 5214 грн. 73 коп., а також судові витрати. Рішення суду не виконано. На день ухвалення рішення суду сума боргу в 4000 Євро становила 27591 грн. 18 коп. Станом на 21.03.2017 року за офіційним курсом НБУ еквівалент 4000 Євро становив 115639 грн. 20 коп. Таким чином, розмір збитків у вигляді курсових різниць складає 88048 грн. 02 коп.

В судовому засіданні позивач та його представник позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився. Судова повістка, що була направлена на адресу відповідача, повернулася до суду з поміткою про закінчення строків зберігання. На підставі вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, оскільки судовий виклик направлено відповідачу на адресу за місцем його реєстрації, вважається, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

05.07.2005 року між сторонами укладено договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу позику в розмірі 4000 Євро, а відповідач зобовязався повернути вказану суму в тримісячний строк, тобто, до 05.10.2005 року.

За вимогами, передбаченими в ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та впорядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлено строку його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідності з ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у сукупності.

Факт невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором позики встановлено рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15.11.2007 року, а також поясненнями позивача та його представника.

Доказів того, що відповідач виконав рішення суду та виплатив заборгованість суду не надано.

Позивач та його представник посилаються на те, що невиконанням рішення суду банку завдану збитки у вигляді курсової різниці між гривневим еквівалентом заборгованості, стягнутої за рішенням суду, та тим, що є на теперішній час.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім того збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Дійсно, на день розгляду даної справи курс Євро значно зріс порівняно з тією сумою в гривневому еквіваленті, що була стягнута за рішенням суду від 15.11.2007 року. Проте, на теперішній час рішення суду не виконано. Робити висновки про завдання позивачку реальних збитків можна буде лише в разі, коли заборгованість буде фактично сплачена. Адже, курс національної валюти постійно коливається як в бік зменшення по відношенню до Євро, так і в бік збільшення. Тому можливо, що на день фактичної виплати заборгованості курс національної валюти настільки зміниться в сторону збільшення по відношенню до Євро, що буде відповідати курсу на день ухвалення судового рішення 15.11.2007 року.

Таким чином, робити висновок про заподіяння позивачу збитків та про їх реальний розмір можливо лише після фактичного виконання рішення суду від 15.11.2007 року. А як встановлено в судовому засіданні, рішення суду на теперішній час не виконано.

В даному випадку, позивач може ставити питання щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобовязання. Проте, така позовна вимога заявлена не була, тому це питання не може бути предметом розгляду в даному судовому засіданні.

За таких підстав суд вважає позовні вимоги передчасними і не вбачає законних підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 57, 59, 60, 61, 79, 143, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий Радченко Е. А.