Справа №: 272/286/17
Провадження № 2/272/307/17
Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої - судді - Чуб І.А.
з участю : секретаря Баскакової Л.В.,
розглянувши у заочному порядку у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
встановив:
Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначають, що є власниками квартири АДРЕСА_1, а саме : ОСОБА_1 з урахування частки дитини належить 3/4 частини квартири, а ОСОБА_2 -1/4 частина квартири. Відповідач - батько ОСОБА_1 та колишній чоловік- Мікової І.А. 14.12.2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано згідно рішення суду. ОСОБА_3 подарував свою частку 1/4 квартири дочці, позивачу-Міковій ОСОБА_4 розірвання шлюбу відповідач залишив проживання в квартирі та вже шість років проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, з іншою жінкою, де створив нову сім"ю. Він не є членої сім"ї позивачів, участі в утриманні квартини не бере, однак залишається зареєстрованим у даній квартирі. Утримують квартиру позивачі. Реєстрація відповідача в квартирі не дозволяє позивачам розпоряджатись нею на власний розсуд та значно обмежує законні права. При зверненні безпосередньо до відповідача про зняття з реєстрації в добровільному порядку, він постійно ухиляється від вирішення відповідного питання в позасудовому порядку. Позивачі просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою № 14 в будинку № 11 по вул. Лісовій в с.Новоівницьке, Андрушівського району, Житомирської області.
В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та пояснили, що відповідач з часу розірвання шлюбу у квартирі не проживає, не є членом їхньої сім`ї, всі комунальні послуги сплачують вони, його реєстрація є формальною, він проживає в с.Млинище, де має іншу сім`ю. Просили позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання тричі не з`явився, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить з урахуванням частки дитини 3/4 частини, а ОСОБА_2 1/4 частина квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на житло та договору дарування частки квартири (а.с.4-6). Рішенням Андрушівського районного суду від 14.12.2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано (а.с.8). Із довідки Новоівницької сільської ради № 248 від 03.03.2017 року видно, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2, однак за вказаною адресою не проживає, також за вказаною адресою зареєстровані та проживають: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 7). Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили суду , що проживають по сусідству та знають сім`ю ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3 не проживає у квартирі позивачів майже шість років, після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 вони його у квартирі не бачили.
Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, позивач має право вимагати визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Частиною 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до вимог ст.107 ЖК України - Наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму.
У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
В ході судового розгляду судом встановлено, що відповідач з часу розірвання шлюбу, а саме з 2011 року у квартирі не проживає та не є членом сім`ї позивачів.
Заслухавши позивачів, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідач не проживає в квартирі понад рік, а також не є членом сім'ї позивачів, останній добровільно переїхав на проживання до іншого населенного пункту, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним жилим приміщенням не має, його особистих речей в спірному жилому приміщенні немає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому, враховуючи, що позивачі є власниками квартири: ОСОБА_1 - 3/4 частини, а ОСОБА_2 - 1/4 частини квартири, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування всією квартирою.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224-227, 294 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування квартирою № 14 по вул. Лісовій, 11 в с.Новоівницьке, Андрушівського району, Житомирської області.
Рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання ним копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:ОСОБА_8