Справа №487/8747/15-ц 05.07.2017 05.07.2017 05.07.2017
Провадження №22-ц/784/1546/17
Справа 487/8747/15-ц Головуючий першої інстанції: Корнешова Т.В.
Провадження № 22-ц/784/1546/17 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

УХВАЛА
Іменем України
05 липня 2017 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:
головуючий: Колосовський С.Ю.,
судді: Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,
секретар судового засідання Лівшенко О.С.,
за участі: відповідача ОСОБА_2В, представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк
на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 травня 2017 року
по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ ПриватБанк ) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :
В листопаді 2015 року ПАТ КБ ПриватБанк який є правонаступником ЗАТ КБ ПриватБанк предявило позов до Янковської (після зміни прізвища ОСОБА_2) Ю.В. про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 18 листопада 2005 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № DNH4KS11550483, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 7797,11 грн., на строк 24 місяців по 16 листопада 2007 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 травня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ ПриватБанк, посилаючись на незаконність рішення суду, просило його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає рішення законним та обґрунтованим та просить апеляційну скаргу ПАТ КБ ПриватБанк відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та відсотки.

За змістом ст.ст.526,527,530,612 ЦК зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений сторонами строк, відповідно до вказівок договору та вимог Цивільного Кодексу, одностороння відмова від виконання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 18 листопада 2005 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 укладено договір № DNH4KS11550483, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 7797,11 грн., на строк 24 місяців по 16 листопада 2007 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту.

Зазначений договір складається із Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифів та є кредитно заставним договором.

Згідно умов договору в період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 417,82 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

В порушення закону та умов договору ОСОБА_2 не виконувала належним чином, взятих на себе зобовязань. В звязку з чим, станом на 05 листопада 2015 року виникла заборгованість, яка за розрахунком позивача становить 42700,70 грн. (1173,93 грн. заборгованість за кредитом, 12128,62 заборгованість по процентам за користування кредитом, 26888,59 грн. заборгованість з пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2009,56 грн. - штраф (процентна складова).

В суді першої інстанції відповідачем заявлено вимогу про застосування наслідків спливу позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які долучені позивачем до позовної заяви, позовна давність до вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за договором установлена сторонами тривалістю 5 років.

Разом з тим, зазначені Умови не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідно письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності (постанова Верховного Суду України від 11 березня 2015 року по справі №6-16цс15).

Отже, повинна застосовуватись позовна давність строком 3 роки.

Строк кредитного договору закінчився 16 листопада 2007 року. Останній платіж за кредитом відповідач здійснила 08 листопада 2012 року. З позовом до суду Банк звернувся 25 листопада 2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Отже, позивачем був пропущений строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, прийшов до висновку про відмову у задоволені позову в звязку зі спливом строку позовної давності, але помилково застосував пятирічний строк замість трирічного, однак таке не є підставою для скасування рішення, оскільки не впливає в даному випадку на правильність вирішення спору.

За такого, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ ПриватБанк відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: