Справа №487/4088/17 12.09.2017 120917 12.09.2017
Провадження №22-ц/784/2016/17 Головуючий у 1-й інстанції Агєєва Л.І. Доповідач апеляційного суду Яворська Ж.М.
У Х В А Л А

Іменем України

12 вересня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Шагай О.А.,

за участю представника заявника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2017 року

за заявою ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

В с т а н о в и л а :

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення: факту, що належна ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 13 березня 1991 року, посвідченого Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою, квартира АДРЕСА_1, а не АДРЕСА_2 та факту постійного проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем з його матір'ю ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2017 року у відкритті провадження відмовлено з тих підстав, що вбачається спір про право.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначену ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку наявний спір про право.

Колегія суддів з таким висновком погоджується з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України встановлено перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в порядку окремого провадження.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно вимог частини 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Так, заявник звернувся до суду з вимогою про встановлення факту того, що належна ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 13 березня 1991 року, посвідченого Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою, квартира АДРЕСА_1, а не АДРЕСА_2.

Проте, вказана вимога не може бути предмету розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вона фактично стосується вирішення правовідносин, для яких законом передбачено інше правове регулювання.

Так, питання щодо внесення виправлень допущених при оформленні нотаріальних документів регулюються Законом України «Про нотаріат» та Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року №3253/5.

Як вбачається із матеріалів заяви, постановою державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори від 18 липня 2017 року заявникові відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо виправлення помилки.

Відмова нотаріуса у виправленні помилки може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Враховуючи вищевказані положення процесуального закону, а також з огляду на зміст заяви, обраний заявником спосіб щодо врегулювання допущеної нотаріусом при посвідченні договору купівлі-продажу помилки за правилами окремого провадження розглядатись не може.

Що ж стосується встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем - його матір'ю ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,то з поданої заявником ОСОБА_3 заяви та матеріалів справи дійсно вбачається спір про право, оскільки по справі мають місце спадкові правовідносини, розгляд яких здійснюється за правилами позовного провадження, про що зазначено в Постанові Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Доводи апеляційної скарги не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції та дали підстави для висновку про порушення норм процесуального права при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження у справі за правилами ч.4 ст. 256 ЦПК України.

За вказаних обставин, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після її проголошення.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Т.Б. Кушнірова