Справа № 647/1429/17
№ провадження 2/647/540/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Миргород В.С.

при секретарі Полозок Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до ОСОБА_2 сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи наступним:

29 травня 2002 року померла її мати ОСОБА_3. Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого, крім іншого, входить 2,0521% від земельної ділянки загальною площею 49,48 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_2 сільської ради Бериславського району, та 0,5508% від земельної ділянки загальною площею 73,70 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_2 сільської ради Бериславського району.

Вказані частки земельних ділянок належали померлій на праві спільної часткової власності на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ХС №021290 від 15.02.2005 року та серії ЯА №253355 від 13.06.2005 року.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезгадане майно, вона звернулась до нотаріальної контори, але отримала відмову, у звязку з відсутністю у померлої правовстановлюючих документів.

Просить суд, визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, яка померла 29.05.2002 року, на частки розміром 2,0521% від земельної ділянки загальною площею 49,48 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_2 сільської ради Бериславського району, та 0,5508% від земельної ділянки загальною площею 73,70 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_2 сільської ради Бериславського району.

Позивач в судове засідання не зявилась, про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Бериславського району Херсонської області, в судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнав.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно з ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених учасників судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Так, за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі.

При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до статей 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ч.1 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що 29 травня 2002 року померла ОСОБА_3, про що 30.05.2002 року зроблено відповідний запис №19, та ОСОБА_2 сільською радою Бериславського району Херсонської області видано свідоцтво про смерть серія 1-КГ №087949 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого, входить частка розміром 2,0521% від земельної ділянки загальною площею 49,48 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_2 сільської ради Бериславського району, яка належить померлій на праві спільної часткової власності відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №021290, виданого 15.02.2005 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 29.12.2003 №855; 08.06.2004 №455; 26.08.2004 №675; 03.12.2004 №946, на імя ОСОБА_4 (а.с. 11, 12), та частка розміром 0,5508% від земельної ділянки загальною площею 73,70 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_2 сільської ради Бериславського району, яка належить померлій на праві спільної часткової власності відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №253355, виданого 13.06.2005 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 29.12.2003 №855; 08.06.2004 №455; 26.08.2004 №675, на імя ОСОБА_5 (а.с. 9, 10).

Позивач ОСОБА_1, є донькою померлої 29 травня 2002 року ОСОБА_3, та спадкоємицею першої черги за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯГ №767792, та свідоцтвом про одруження серії ІІІ-УР №275353 (а.с.8).

Відповідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та однією з загальних засад цивільного законодавства, передбаченою ч.5 ст.3 ЦК України є судовий захист цивільного права та інтересу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ч.1 ст.. 1297 ЦК України, спадкодавець який прийняв спадщину, складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач після смерті ОСОБА_3, яка померла 29.05.2002 року, спадщину прийняла, за її заявою 22.10.2002 року, Бериславською державною нотаріальною конторою ГТУЮ у Херсонській області заведена спадкова справа №465/2002. Заяви від інших спадкоємців на надходили. Але у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на частки розміром 2,0521% від земельної ділянки загальною площею 49,48 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_2 сільської ради Бериславського району, та 0,5508% від земельної ділянки загальною площею 73,70 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_2 сільської ради Бериславського району нотаріусом листом №650/02-14 від 08.06.2017 року відмовлено, у звязку з тим, що відсутній документ, який підтверджує право власності спадкодавця на відповідну частку земельної ділянки, та рекомендовано звернутися до суду для визнання за нею права власності на зазначене майно (а.с.13).

В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що надані Державні акти належать померлій на праві спільної власності 49 та 182 співвласникам з визначенням процентної частки кожного, тобто ці земельні ділянки включають в собі декілька земельних ділянок, обєднаних в один державний акт. Цими державними актами не визначено майно, на яке може видаватися свідоцтво про право на спадщину. У звязку з цим позивач позбавлена можливості позасудовим порядком оформити своє спадкове право, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрала спосіб захисту порушеного права.

Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, в межах заявлених позивачем вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, керуючись ст. ст. 15, 328, 1216-1218, 1223, 1225, 1261 ЦК України, ст.ст.10, 11, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, яка померла 29.05.2002 року, на частки розміром 2,0521% від земельної ділянки загальною площею 49,48 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_2 сільської ради Бериславського району, та 0,5508% від земельної ділянки загальною площею 73,70 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_2 сільської ради Бериславського району.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з часу проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, встановлених ст..294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала не знайде підстав для поновлення строку про що постановляється ухвала.

Суддя В. С. Миргород