Справа № 471/509/17-ц
Провадження №6/471/32/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді Скарницької І.Б.,

за участю секретаря Романчук О.О.,

представника ДВС - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу за поданням Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Братського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області звернувся до суду з поданням про обмеження виїзду боржника без вилучення паспортного документу - до виконання зобов'язань.

Своє подання державний виконавець мотивує тим, що у нього на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист № 202/3744/13-ц від 22.05.2015 року виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровськ про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 250318,21 грн.

Державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Під час виконання виконавчого провадження, державним виконавцем направлено запити до органів, що реєструють право власності, неодноразово надсилалися листи про вимоги державного виконавця, але боржник жодного разу не з'явився до відділу ДВС. Від виконання зобов'язань боржник ухиляється.

Під час судового засідання державний виконавець підтримав подання, суду пояснив, що виходом на місце проживання боржника зі слів сусідів було встановлено, що остання знаходиться в Російській Федерації. За таких обставин просить суд тимчасово обмежити виїзд боржника за кордон.

Дослідивши матеріали подання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення державного виконавця, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України Про порядок виїзду в в'їзду в Україну громадян України (надалі Закон).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п.5).

Отже, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з чим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних права та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням слід розуміти, як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадження, коли виконати цей обов'язок є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

Відповідно до п.19 ч.3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Згідно положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 16.03.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження по виконанню рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ Приватбанк заборгованості в розмірі 250318,21 грн.

В матеріалах справи міститься копія поштового повідомлення на ім'я ОСОБА_2, проте встановити яке саме повідомлення державним виконавцем надіслано боржнику не має можливості, оскільки дане поштове повідомлення не має таких відомостей.

Також державним виконавцем було встановлено наявність нерухомого майна, що належить боржнику та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (Леніна) в смт. Братське Миколаївської області.

Інше майно або кошти на рахунках в банках у боржника відсутні.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Отже у боржника наявне майно, яке може бути реалізоване, проте державним виконавцем дій щодо його реалізації не здійснено.

Акти державного виконавця про відсутність боржника на місцем проживання не заслуговують на увагу, оскільки зазначені акти не підтверджують факту свідомого ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Посилання державного виконавця про те, що боржник знаходиться на території Російської Федерації не підтверджені матеріалами подання або іншими доказами.

Інших доказів, які б свідчили про те, що божник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, тобто, ухиляється від виконання вказаного рішення суду відділом ДВС суду не надано, як не надано відомості про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання, тому відсутні підстави для застосування тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України .

За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 Михайлівни- відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд Миколаївської області протягом п'яти днів.

Суддя Скарницька І. Б.