У Х В А Л А

21 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Демяносова М.В.,

МаляренкаА.В.,

СитнікО.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області, Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області, треті особи: Вишгородське районне управління юстиції, Хотянівська сільська рада Вишгородського району Київської області, про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, припинення права власності на земельну ділянку та вчинення певних дій, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, які уточнив, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області, Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області, треті особи: Вишгородське районне управління юстиції, Хотянівська сільська рада Вишгородського району Київської області, про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, припинення права власності на земельну ділянку та вчинення певних дій, посилаючись на те, що рішенням 22 сесії IV скликання Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 21 єовтня 2005 року ОСОБА_8 було передано у власність земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,1637 га, розташовану по АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку.

На підставі зазначеного рішення Вишгородський районний відділ земельних ресурсів видав ОСОБА_8 державний акт на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_2 від 20 листопада 2008 року, яким було посвідчено право власності на вказану земельну ділянку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла.

Відповідно до складеного нею 02 квітня 2003 року заповіту зазначену земельну ділянку було заповідано дочці померлої ОСОБА_7 та її онуку ОСОБА_6 в рівних частинах.

Донька померлої ОСОБА_5 отримала обов'язкову частку, як непрацездатна дитина померлої.

Відповідач ОСОБА_6 є власником 3/8 частки зазначеної земельної ділянки, відповідач ОСОБА_7 є власницею 3/8 частки зазначеної земельної ділянки, а відповідач ОСОБА_5 є власницею 1/4 частки зазначеної земельної ділянки.

Позивач вважає, що вищезазначений державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий померлій ОСОБА_8 у порушення вимог чинного законодавства України, з порушенням його прав та інтересів, оскільки у власності померлої ОСОБА_8 перебував житловий будинок по АДРЕСА_1, побудований у 1964 році, загальною площею 65,9 кв. м з надвірними будівлями.

Рішенням Хотянівської сільської ради зазначену земельну ділянку було передано померлій ОСОБА_8 для обслуговування саме цього будинку як прибудинкової території.

Позивач зазначив, що померла ОСОБА_8 відчужила зазначений будинок до моменту набуття нею права власності на земельну ділянку, призначену для його обслуговування.

Також зазначає, що згідно з договором дарування від 12 серпня 2004 року № 4863 ОСОБА_8 подарувала відповідачу ОСОБА_6 13/25 частини зазначеного будинку, а згідно з договором дарування від 28 грудня 2007 року ОСОБА_8 подарувала позивачу 12/25 частини зазначеного будинку.

Однак, державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку ОСОБА_8 отримала лише 20 листопада 2008 року.

Таким чином, позивач вважає, що на момент відчуження зазначеного будинку у ОСОБА_8 не виникло право власності на земельну ділянку, призначену для його обслуговування. Позивач вважає, що ОСОБА_8 не мала права на отримання права власності на зазначену земельну ділянку, оскільки право на отримання права власності на зазначену земельну ділянку у частках, пропорційним часткам права власності на житловий будинок перейшло до обдарованих нею нових власників житлового будинку та прибудинкових споруд відповідача ОСОБА_6

Позивач вказав, що дізнався про отримання ОСОБА_8 Державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку лише 18 березня 2014 року, коли його дружина ОСОБА_7 підписала заяву про прийняття спадщини померлої. Можливості дізнатися про цей факт раніше та інший спосіб він не мав, а тому строк позовної давності слід рахувати від цієї дати. Оскільки, в даній ситуації порушено його законні права та інтереси, які полягають в отриманні права власності на земельну ділянку в розмірі, пропорційній до його частки власності на житловий будинок та прибудинкової споруди, розташовані на ній він змушений звернутись до суду.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про наявність підстав для скасування судового рішення потребують перевірки колегією суддів.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області, Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області, треті особи: Вишгородське районне управління юстиції, Хотянівська сільська рада Вишгородського району Київської області, про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, припинення права власності на земельну ділянку та вчинення певних дій, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2016 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

О.М.Ситнік