Провадження № 2/522/5699/17
Справа № 522/1909/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод шляхом прибирання з земельної ділянки вольєра для утримання кавказької вівчарки породи Алабай разом з собакою та про усунення недоліків у проектній документації на будівництво житлового будинку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, 30.01.2017 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод шляхом прибирання з земельної ділянки вольєра для утримання кавказької вівчарки породи Алабай разом з собакою та про усунення недоліків у проектній документації на будівництво житлового будинку. В обґрунтування позову зазначає, що її неповнолітній син, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах якого подано позов, є власником земельної ділянки площею 0,0250 га розташованою за адресою: м. Одеса. Французький бульвар будинок 34/6. Під час укладення договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки відповідачка ОСОБА_4, у якої було придбано земельну ділянку, обіцяла новим власникам у тижневий строк забрати з ділянки собачий вольєр разом із собакою кавказькою вівчаркою породи Алабай. Однак з моменту укладення договору, а саме з 02.11.2015 року та по теперішній час цього зроблено не було. Зі слів ОСОБА_4 позивачка дізналася, що собака належить співвідповідачу по справі ОСОБА_3 Зазначає, що неодноразово зверталась до відповідачів з проханням про переміщення вольєру в інше місце, однак її прохання було проігноровано. У звязку із розташуванням вказаного вольєру та перебуванням на земельній ділянці її сина великої собаки, неможливо розпочати будівництво житлового будинку, що в свою чергу перешкоджає позивачці у користуванні власністю.

Крім того, у ОСОБА_1 виникли труднощі щодо початку будівельних робіт, оскільки на підставі тих документів, які були передані їй ОСОБА_4 під час укладення договору купівлі-продажу від 02.11.2015 року, позивачці підрядним підприємством ТОВ «Чорноморє Плюс» було повідомлено про неможливість виконання проекту та запропоновано замінити документи.

У судове засідання 21.06.2017 року позивачка не зявилась, однак 20.06.2017 року надала заяву, якою просила суд продовжити розгляд справи у її відсутність.

У судове засідання зявився ОСОБА_3, який особисто є відповідачем по справі, а також представляє інтереси іншого співвідповідача ОСОБА_4 на підставі довіреності від 29.11.2011 року. Позовні вимоги ОСОБА_1 ОСОБА_5 визнав частково, погодившись усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом прибирання з земельної ділянки вольєра для утримання кавказької вівчарки породи Алабай разом з собакою. Пояснивши при цьому, що він дійсно є власником кавказької вівчарки породи Алабай, однак забрати її з земельної ділянки позивача на даний момент не має можливості, оскільки діти таку велику собаку відповідачу немає куди.

Суд з урахуванням вимог ст.. 169 ЦПК України, за згодою осіб, які брали участь у справі, ухвалив слухати справу за відсутності ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, згідно її заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.ч.1-4, ч.6 ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.ст. 386, 391 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Частиною 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Судом встановлено, що 02.11.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, був укладений договір купівля продажу земельної ділянки, посвідчений приватний нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований під реєстровим №869 .( а. с. 7-8). Згідно умов цього договору ОСОБА_4 продавала, а ОСОБА_1, яка діяла в інтересах ОСОБА_2, купила земельну ділянку площею 0,0250 га, розташованою за адресою: м. Одеса. Французький бульвар будинок 34/6, кадастровий номер - :45:004:0142.

З пояснень ОСОБА_3, наданих у судовому засіданні, встановлено, що відповідачі по справі є колишнім подружжям. Він є власником кавказької вівчарки породи Алабай, яка перебуває у вольєрі на земельній ділянці, що належить позивачу, однак забрати її на даний момент відповідач не має можливості, оскільки діти таку велику собаку відповідачу немає куди.

Отже, судом встановлено факт наявності перешкод для позивача у здійсненні ним володінням та користуванням земельною ділянкою. Цей факт обумовлюється знаходженням на належній позивачу території великої за розміром собаки та вольєру для її утримання..

Гарантії прав громадян, які мають приватну власність, передбачені Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», в яких закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За нормами статтей 317, 319, 373, 375 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Як роз'яснено в п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Отже, у звязку з визнанням ОСОБА_3 позову в частині усунення перешкод позивачці у здійсненні права власності на земельну ділянку площею 0,0250 га розташованою за адресою: м. Одеса. Французький бульвар будинок 34/6 шляхом прибирання з земельної ділянки вольєра для утримання кавказької вівчарки породи Алабай разом з собакою, суд приходить до висновку про задоволення цієї частини позовних вимог.

Щодо інших позовних вимог позивачки про усунення недоліків у проектній документації на будівництво житлового будинку, суд відмовляє у їх задоволенні на підставі наступного.

Позивачка просить суд усунути недоліки у проектній документації на будівництво житлового будинку, однак не зазначає в яких саме документах існують недоліки, та в які саме документи потрібно внести зміни. При цьому суду також не зрозуміло як ці позовні вимоги повязані з укладеним між позивачкою та ОСОБА_4 правочином, оскільки в договорі не зазначено про передачу документів повязаних з проектною документацією.

ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив факт укладання договору від 07.11.2015 року, та зазначив, що дійсно між сторонами вказаного правочину була домовленість щодо передачі відповідачкою по справі всіх необхідних проектів документів, затверджених та погоджених у державних установах з дозволами на будівництво новому власнику земельної ділянки, тобто позивачці. Однак в матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження даного факту, крім того взагалі відсутні будь-які документи, необхідні для проведення будівельних робіт по будівництву дачного будинку та не зазначений жодний недолік, який на думку позивачки повинен усунути відповідач.

З огляду на вищевикладене суд позбавлений можливості усунути недоліки в документах, які навіть не були предявлені до суду. А тому відмовляє у задоволенні цієї позовної вимоги.

Згідно з приписами ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.. 1, 3, 10, 57, 60, 79, 88 ч.1, 169, 208-209, 212-215, 218, ЦПК України; ст..ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 373-375, 386, 391, 396 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод шляхом прибирання з земельної ділянки вольєра для утримання кавказької вівчарки породи Алабай разом з собакою та про усунення недоліків у проектній документації на будівництво житлового будинку задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0250 га розташованою за адресою: м. Одеса. Французький бульвар будинок 34/6 шляхом прибирання з земельної ділянки вольєра для утримання кавказької вівчарки породи Алабай разом з собакою.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Домусчі Л.В.

21.06.2017