Справа № 539/231/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.

при секретарі Мирна Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що він є співвласником ? частини квартири № 3 в будинку по вул. Київська, 1 в м. Лубни Полтавської області. Поряд з його квартирою в окремому приміщенні за адресою вул. Київська, 1 в м. Лубни Полтавської області розташована квартира № 4, в якій проживає відповідач ОСОБА_2 У вересні 2016 року ОСОБА_2 встановив металеві ворота з огорожею між квартирами № 4 і № 3, самовільно зайнявши частину проїзду загального користування довжиною 1,8 м.

Їх із відповідачем квартири знаходяться на неприватизованій земельній ділянці загального користування, що належить Лубенській міській раді.

Самовільно встановлена відповідачем металева огорожа перешкоджає його вільному проїзду на територію двору будь яким транспортним засобом до прибудинкових споруд, проїзду автомобіля асенізатора для обслуговування туалету , який розміщено у дворі, створює перешкоди для вільного проїзду на прибудинкову територію аварійно- рятувальним та іншим службам. Інших способів заїзду на територію двору не існує. и

Виконкомом Лубенської міської ради відповідачу дозвіл на встановлення металевих воріт з огорожею не надавався і він, як сусід , відповідачу такого погодження також не надавав.

На підставі викладеного, позивач ОСОБА_1 прохав суд зобовязати відповідача ОСОБА_2 вчинити дії, а саме знести частину споруджену ОСОБА_2 металевої огорожі довжиною 1,8 м., що розташована на землі загального користування прибудинкової території між квартирами № 4 та № 3 по вул. Київська, 1 в м. Лубни Полтавської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позов підтримали та прохали його задовольнити, обгрунтовували позовні вимоги обставинами, викладеними у позовній заяві. Позивач ОСОБА_1 також пояснив, що між його та квартирою відповідача покладено стовп, який є умовною лінією розподілу між їх домоволодіннями, хоча в судовому порядку вони земельну ділянку не ділили та не визначали порядок користування нею.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував , пояснив, що паркан до його та квартири позивача було встановлено близько 10 років тому, даний старий паркан розвалився. Стовпчик, де встановлені ворота, стоїть по центру, таким чином якщо зі сторони позивача добавити, то буде також 1,8 м., як з його сторони. Зі своєї сторони ним встановлено на ширину 1,8 м. відкидні ворота. Якщо позивач бажає проїзду по центру, то він також може встановити ворота на 1,8 м. і тоді 3,6 м. вистачить для проїзду по центру. Однак з його сторони стоїть хвірточка та частина паркану і він не зобовязаний встановлювати ворота ще й зі сторони позивача. Крім цього, він не забороняє позивачу користуватися заїздом у двір через заїзд до своєї квартири.

Представник відповідача ОСОБА_4 в задоволенні позову прохав відмовити, оскільки відповідач ніяким чином прав позивача не порушував.

Представники третіх осіб Лубенської міської ради, управління держгеокадастру в Лубенському районі в судове засідання не зявилися, направили до суду листи, у яких прохали розглядати справу за відсутності їх представників. (а.с. 33, 35).

Представник третьої особи Лубенського районного відділу Головного управління ДСУ з надзвичайних ситуацій у Полтавській області ОСОБА_5 пояснив, що факт наявності огорожі по вул. Київська, 1 в м. Лубни було встановлено виїздом на місце. У даному випадку ширина проїзду має бути 3-3,5 м. На даний час проїзд можливий через огорожу зі сторони кв. №4. Зі сторони кв. №4 мається відкидна секція. Забезпеченню ширини проїзду між квартирами в межах 3-3,5 м. заважає калітка зі сторони кв. №3. Тому зі сторони кв. № 3 треба зробити так, як зі сторони кв. №4. Між самими будинками кв. № 3 і №4 ширина 5,7 м., всередині подвіря ця територія розділена умовно : зі сторони кв. № 3 3,1 м., зі сторони кв. ; 4 - 2,6 м. Якщо знести огорожу зі сторони кв. № 4 1,8 м., то все одно не буде проїзду 3-3,5 м., оскільки його також треба облаштовувати зі сторони кв. № 3., а наявна хвіртка заважає. Технологічний проїзд можливий через ворота до кв. №4.

Зясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири № 3 в будинку по вул. Київська, 1 в м. Лубни Полтавської області. (а.с. 6).

Співвласником квартири №4 за адресою вул. Київська, 1 в м. Лубни Полтавської області є відповідач ОСОБА_2 (а.с. 57-59).

Як вбачається із технічного паспорту квартири №3 і №4 знаходяться в окремих житлових приміщеннях за даною адресою (а.с. 7-8, 60-62).

Згідно рішення Лубенської міської ради від 10.12.2004 року у звязку з приватизацією громадянами відомчих житлових будинків вилучено із користування ТОВ «Полтаваобленерго» частину земельної ділянки по вул. Київській, 1 в м. Лубни площею 0,2058 га та передано її до земель запасу міської ради і віднесено до земель житлової і громадської забудови (а.с. 11).

Згідно ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Відповідно до ст. 42 ЗК України порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

З матеріалів справи також вбачається, що між сторонами не визначено порядок користування земельною ділянкою, яка належить територіальній громаді за адресою м. Лубни вул. Київська, 1 та знаходиться в їх спільному користуванні.

Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель.

Також як вбачається із матеріалів справи, доданих фотографій, відповідач ОСОБА_2 встановив ворота з частиною огорожі за адресою м. Лубни вул. Київська, 1 на землі загального користування, що також не заперечував в судовому засіданні і відповідач.

Згідно ст. 14 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» Об'єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» огорожі і ворота відносяться до малих архітектурних форм.

Згідно п. 13 Переліку обєктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 N 109, дані обєкти відносяться до обєктів на проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються.

Згідно даних технічної документації та листів виконкому Лубенської міської ради від 12.10.2016 р., 16.12.2016 р., 08.11.2016 р. роботи по благоустрою , проведені ОСОБА_2, які полягають у встановленні воріт з частиною огорожі , не відносяться до самочинного будівництва, дані обєкти відносяться до обєктів при проектуванні яких містобудівні умови та обмеження не надаються (а.с. 17, 18, 46).

Згідно листа Лубенського РВ ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Полтавській області від 22.02.2017 року № 24-108/29 , Лубенським РВ ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Полтавській області за заявою ОСОБА_2 проведена перевірка з виходом на місце щодо можливості технічного проїзду до квартир № 4 і №3 будинку за адресою м. Лубни вул. Київська, 1. Виходом на місце було встановлено факт встановлення огороджувальних конструкцій на землі спільного користування власниками кв. №3 і №4 по вул. Київська,1. Відповідно до вимог таблиці ДБН 360-92** ширина смуги проїзду повинна бути в межах 3-3,5 м. при ширині тротуару 0,75 м. У даному випадку проїзд та підїзд до даних квартир та господарських будівель технічно можливий через відчинений пройом (ворота) в огороджувальній конструкції, яка встановлена зі сторони квартири №4. (а.с. 55).

Згідно акту обстеження житлово побутових умов від 15.02.2017 р., комісією в складі голови вуличного комітету та сусідів встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 де проживає ОСОБА_2 ворота з хвірткою та іншою частиною воріт 1,8 м. встановлено на території загального користування , не перешкоджають сусідам вільно заїхати на спільну територію, нові ворота були встановлені замість старої огорожі (а.с. 56).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

З матеріалів справи також вбачається та не заперечується сторонами, що встановлена відповідачем частина огорожі від квартири №4 є відкидною , тобто у випадку необхідності може слугувати для запезпечення проїзду між квартирами № 3 і №4 зі строни квартири №4.

Як пояснив в судовому засіданні представник третьої особи Лубенського районного відділу Головного управління ДСУ з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, забезпечення технологічного проїзду між квартирами № 3 і №4 можливе через відчинений пройом (ворота) в огороджувальній конструкції, яка встановлена зі сторони квартири №4 або встановлення частини воріт зі сторони квартири №3, тобто квартири позивача.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 пояснив, що він жодного разу не забороняв позивачу для проїзду технологічного транспорту до квартири №3 , використовувати ворота в огороджувальній конструкції, яка встановлена зі сторони його квартири №4. Доказів того, що у даному випадку відповідачем чинилися перешкоди позивачу для проїзду технологічного транспорту через відчинений пройом (ворота) в огороджувальній конструкції, яка встановлена зі сторони квартири №4 позивачем ОСОБА_1 до суду не надано, тобто не доведено порушення даних прав.

Що стосується використання пройому в огороджувальній конструкції між квартирами № 3 і №4, з матеріалів справи вбачається , що зі сторони квартири №4 у даній частині огороджувальної конструкції відповідачем облаштовано відкидну секцію довжиною 1,8 м. (а.с. 52, 69) Вказаний розмір відкидної секції не заперечують і сторони по справі.

Зі сторони квартири №4 відкидна секція розміщена на 1,8 м. до умовної лінії розмежування між квартирами № 3 і №4 у вигляді покладеного позивачем та відповідачем стовпа (а.с. 53).

В огороджувальній конструкції між квартирами № 3 і №4 зі сторони квартири №3 облаштовано хвіртку, якою користується позивач по справі.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено, яким саме чином будуть відновлені його права у випадку знесення частини спорудженої ОСОБА_2 металевої огорожі довжиною 1,8 м., що розташована на землі загального користування прибудинкової території між квартирами № 4 та № 3 по вул. Київська, 1 в м. Лубни Полтавської області, адже позивач не позбавлений права зі своєї сторони , тобто зі сторони квартири №3 облаштувати іншу частину проїзду, для забезпечення проїзду між квартирами № 3 і №4. При цьому, позивачем не надано суду доказів, що відповідач перешкоджає йому користуватися відкидною конструкцією 1,8 м. зі сторони кв. №4.

У судовому засіданні відповідач зазначив, що у випадку, якщо ОСОБА_1 бажає забезпечити проїзд між квартирами № 3 і №4 , він теж може за своєї сторони облаштувати відкидну конструкцію, яка б примикала да тієї, що спорудив він. Для забезпечення проїзду між квартирами № 3 і №4 він ніколи не забороняв позивачу користуватися спорудженою ним відкидною конструкцією зі сторони його квартири № 4.

Також представник третьої особи Лубенського районного відділу Головного управління ДСУ з надзвичайних ситуацій у Полтавській області в судовому засіданні зазначив, якщо знести огорожу зі сторони кв. № 4 1,8 м., то все одно не буде проїзду 3-3,5 м. між квартирами, оскільки його також треба облаштовувати зі сторони кв. № 3., а наявна хвіртка заважає. При цьому, в будь-якому випадку технологічний проїзд до квартир № 3 і №4 можливий через ворота до кв. №4.

Таким чином, за викладених обставин, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 не доведено порушення його прав спорудженням відповідачем ОСОБА_2 металевої огорожі довжиною 1,8 м., що розташована на землі загального користування прибудинкової території між квартирами № 4 та № 3 по вул. Київська, 1 в м. Лубни Полтавської області, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_6 Ю. А.