27.06.2017 Справа № 363/220/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Рудюка О.Д.

за участю секретаря Клименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та пені за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01 лютого 2015 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 зареєстрованого в реєстрі за № 102, відповідно до умов якого позивач передав у власність позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 256 000,00 грн., що дорівнює еквіваленту 16 000,00 доларів США, в розмірі 2 % за користування коштами щомісяця, строком до 01 лютого 2015 року. Згідно умов договору, відповідач, за кожен день затримки повернення позики або її частини зобовязався сплатити позивачу пеню в розмірі 5 % від суми не повернутої позики або її частини. Станом на 01 лютого 2016 року відповідач свої зобовязання за договором не виконав, а саме, не повернув грошові кошти, проценти та пеня не сплачені. Неодноразові звернення позивача до відповідача врегулювати даний спір мирним шляхом не дали позитивного результату.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за позикою в розмірі 256 000,00 грн., проценти за користування коштами в розмірі 51 200,00 грн., пені в розмірі 4 275 200,00 грн. та судові витрати в розмірі 6 890,00 грн.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити з викладених підстав.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

01 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 102.

Згідно умов договору позики від 01 лютого 2015 року, позикодавець ОСОБА_1 передав у власність позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 256 000,00 грн., що за погодженням сторін дорівнює еквіваленту 16 000,00 доларів США.

Відповідно до п. 2.2. Договору позики, процент по договору позики є 2 %, зо становить 5 120,00 грн. щомісяця.

Згідно п. 4.1. Договору позики, строк позики розпочинається з моменту укладення цього договору і становить один рік.

Відповідно до п. 5.1.-5.3. Договору позики, після закінчення строку, визначеного в п. 4.1. цього Договору, позичальник зобовязується протягом трьох календарних днів повернути позикодавцеві позику, частина якої залишалась не повернутою.

Позичальник зобовязується повернути готівкою на імя ОСОБА_1, в позикодавець отримати суму позики 01 лютого 2016 року.

Позика повинна бути повернута в смт Димер Вишгородського району Київської області в строк до 01 лютого 2016 року, про що має свідчити нотаріально засвідчена заява позикодавця про повний розрахунок за цим договором. Без цієї заяви позика вважається такою, що не повернута.

Відповідно до п. 5.6. Договору позики, за кожен день затримки повернення позики або її частини позичальник зобовязується сплачувати позикодавцю пеню в розмірі 5 % від суми неповернутої позики або її частини.

05 лютого 2016 року ОСОБА_1 надіслав ОСОБА_2 письмову претензію, в якій пропонував в 30-ти денний термін з дня отримання претензії виконати умови договору позики в повному обсязі та повернути основну суму боргу із врахуванням відсотків за користування позикою.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.

Відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем( у строк та в порядку, що встановлені договором.

До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення боргу, чим порушив взяті на себе зобовязання.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та цивільного кодексу. Інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК).

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором невстановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.

Загальна сума процентів щомісяця 2 % визначених Договором позики становить 51 200 грн.

Згідно поданого позивачем розрахунку сума заборгованості за Договором позики від 01 лютого 2015 року становить:

-розмір позики 256 000,00 грн.;

-проценти за користування грошовими коштами ( сума процентів щомісяця 2 %- 5 120,00 грн., 10 місяців з 01 лютого 2016 року по 01 січня 2017 року) 51 200,00 грн.;

-пеня (період нарахування з 01 лютого 2016 року по 01 січня 2017 року, розмір пені 5% - 12 800,00 грн., прострочених днів 334) 4 275 200,00 грн.

Відповідач в супереч ст.60 ЦПК України не надав суду докази, на спростування поданого позивачем розрахунку боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобовязання добровільно не виконав, термін повернення позики минув 01 лютого 2016 року, прострочено 334 дні повернення боргу, відповідач умови договору позики порушив, позику не повернув, тому суд приходить до висновку, що сума боргу з відповідача підлягає стягненню в судовому порядку 4 582 400,00 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 611, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 3,60,61,212-215,218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2) заборгованість за позикою у розмірі 256 000,00 грн., проценти за користування коштами у розмірі 51 200,00 грн., пені у розмірі 4 275 200,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Д.Рудюк