Справа№592/3808/17
Провадження №2/592/1271/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

22 червня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Косолап М.М.,

за участю секретаря Павлович Ю.С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 04.04.2015 року між ним і відповідачем був укладений договір цільової позики, згідно якого він дав відповідачу у борг грошові кошти у сумі 12000 грн. в еквіваленті 510,43 доларів США за курсом Національного банку України на дату надання коштів, які він зобовязався повернути у термін до 01.01.2016 р. Факт передачі вказаної суми в якості боргу зафіксовано у розписці, яку написав відповідач при отриманні грошей. У зазначений договором термін відповідач грошей так і не повернув ані повністю, ані частково - лише почав давати обіцянки і просив ще подовжити йому термін повернення боргу в звязку з постійними сімейними труднощами, на що я довгий час погоджувався. 17.01.2017 р. була укладена Додаткова угода №1 до Договору цільової позики від 04.04.2015 р., відповідно до якої відповідачу на його умовах було розроблено графік погашення заборгованості, якого він зобовязався дотримуватись і щомісячно до 25 числа повинен був перераховувати на карту «Приватбанку» грошову суму не менше 800 грн. до повного погашення боргу в еквіваленті 510,43 доларів США за курсом «Приватбанку» на дату остаточного внесення коштів. У разі невиконання позичальником умов цієї Додаткової угоди №1 позикодавець має право в односторонньому порядку збільшити загальну суму боргу у виді пені на суму за кожен місяць прострочення, а в разі прострочення підряд двох місяців позикодавець має право негайного вимагати повернення всієї суми позики і відшкодування збитків в порядку, передбаченому чинним законодавством. Вказує, що у даному випадку сума штрафних санкцій без урахування тіла позики сумарно становить 1960 грн., з яких: відповідно Додаткової угоди №1 - пеня за два прострочених місяці становить 800+800=1600 грн.; три проценти річних від суми боргу становлять 360 грн. (12000/100*3=360). Згідно Договору цільової позики і розписки відповідач отримав у борг грошові кошти, які були еквівалентні на дату позики 510,45 доларів США згідно курсу долара визначеного Національним банком України 23,5095 за 1 долар США: 12000 грн. х 23,5095 = 510,45 доларів США. Згідно Додаткової угоди № 1 Договору цільової позики на дату подачі позову курс долара США за курсом «Приватбанку» складає 27,1500 за 1 долар США, тобто: 510,45 доларів США х 27,1500 = 13859 грн. Зазначає, що йому потрібно витратити додаткові грошові кошти на придбання 510,45 доларів США у розмірі 1859 грн.: 13859 грн. 12000 грн. = 1895 грн. У добровільному порядку відповідач відмовляється повернути кошти. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 15 819 грн., яка складається з боргу у сумі 12000 грн., 3% річних у сумі 360 грн., штраф у сумі 1600 грн., різницю курсу долара США у сумі 1859 грн., судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов з наведених підстав підтримав у повному обсязі і просив задовольнити. Суду пояснив, що вони склали з відповідачем договір, згідно якого він надав останньому кошти у розмірі 12000 грн. на рік без процентів, але у зазначений договором термін відповідач кошти так і не повернув, а лише обіцяв і просив ще подовжити йому термін повернення боргу в звязку з постійними сімейними труднощами. Зазначив, що 17.01.2017 р. була укладена додаткова угода, відповідно до якої відповідачу на його умовах було розроблено графік погашення заборгованості, якого він зобовязався дотримуватись і щомісячно до 25 числа повинен був перераховувати на карту «Приватбанку» грошову суму не менше 800 грн. до повного погашення боргу, однак кошти повернуті не були.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Судом за згодою позивача проведено заочний розгляд за наявними доказами.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.04.2015 р. між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір цільової позики (безвідсотковий) (далі Договір) (а.с. 5).

Відповідно до п. 1.1 Договору позикодавець в порядку і на умовах,, визначених чим договором надає позичальнику безвідсоткову позику у сумі 12000 грн., що є еквівалентом 510,43 доларів США на дату укладання позики за курсом Національного банку України 23,5095 грн. за 1 долар США, а останній зобовязується повернути позику у визначений договором термін.

Згідно п. 2.1 Договору позичальник зобовязується повністю повернути усю суму позики з моменту реальної передачі грошової суми до 01.01.2016 р.

По закінченню строку, вказаного в п. 2.1 цього договору, позичальник зобовязується протягом наступного дня повернути суму позики, при цьому гривнева сума коштів, яка повертається, в будь якому випадку повинна становити 510,43 доларів США за курсом Національного банку України або за ринковим курсом на розсуд позикодавця на дату повернення позики (п. 3.3 Договору).

Відповідно до розписки від 04.04.2015 р. ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 кошти у розмірі 12000 грн. (а.с. 6).

17.01.2017 р. було укладено Додаткову угоду № 1 до договору цільової позики від 04.04.2015 р. між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, згідно якої було розроблено графік погашення заборгованості, відповідно до якого позичальник зобовязується дотримуватись і щомісячно до 25 числа перераховувати на карту « 880891 «Приватбанку» суму не менше 800 грн. до повного погашення боргу в еквіваленті 510,43 доларів США за курсом «Приватбанку» на дату внесення коштів.

У разі невиконання позичальником умов цієї додаткової угоди № 1 до договору цільової позики від 04.04.2015 р. позикодавець має право в односторонньому порядку збільшити загальну суму боргу у вигляді пені на суму за кожен місяць прострочення, а в разу прострочення підряд двох місяців позикодавець має право негайно вимагати повернення всієї суми позики і відшкодування збитків в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Відповідач свої договірні зобовязання перед позивачем не виконав, допустивши утворення заборгованості у розмірі 15819 грн., з яких 12000 грн. сума позики; 360 грн. три проценти річних від простроченої суми; 1600 грн. сума штрафу (пені); 1859 грн. сума компенсації за різницю в курсі долара США (а.с. 4).

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). А відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено розмір процентів від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передачу йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовій еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з ч. ч. 1,2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Судом встановлено, що між сторонами існують договірні зобов'язання, пов'язані з позикою грошей, борг відповідачем не повернуто, а тому позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 12000 грн. боргу, що станом на 04.04.2015 р. (дату позики) еквівалентно 510,43 доларів США, в частині стягнення неустойки (пені) у розмірі 1600 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідач своєчасно не повернув суму позики 01.01.2016 р., тому він повинен нести відповідальність за порушення грошового зобовязання - зобовязаний сплатити позивачу грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України - три проценти річних від простроченої суми з 01.01.2016 р. по 04.04.2017 р. (дату звернення з позовом до суду заявлену позивачем) у розмірі 453 грн. (12000 грн. х 3% : 365 днів у році х 459 днів).

У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з рахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивачу більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення 3% річних у розмірі 360 грн., тому вимоги позивача в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог у розмірі 360 грн.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч. 3 ст. 623 ЦК України збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Суд не може погодитись з наданим позивачем розрахунком збитків завданих боржником, який порушив зобовязання перед позивачем у розмірі 1859 грн., оскільки з урахуванням курсу долара визначеного Національним банком України станом на 05.04.2017 р. (дату звернення з позовом до суду) - 27,12 грн. за 1 долар США сума збитків завданих боржником, який порушив зобовязання перед позивачем становить 1842,59 грн. (510,42 доларів США х 27,12 12000 грн. = 1842,59 грн.).

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 15802 грн. 59 коп., з яких 12000 грн. боргу, 360 грн. - три відсотки річних, пеня у розмірі 1600 грн., збитки у розмірі 1842 грн. 59 коп.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 224 - 229 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 12000 грн., 360 грн. - три відсотки річних, пеню у розмірі 1600 грн., збитки у розмірі 1842 грн. 59 коп., а всього 15802 (п'ятнадцять тисяч вісімсот дві) грн. 59 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.М. Косолап