АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

11 вересня 2017 року суддя Апеляційного суду м. Києва Лапчевська О.Ф., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року

У справі за позовом ОСОБА_1 до Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, апелянт подав апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 295 ЦПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин.

Так, відповідно до позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, позивач просив:

1. відповідно до ч. 7 ст. 235 та ст. 236 КЗпП України визнати незаконною затримку виконання адміністрацією ДНУ «Енциклопедичне видавництво» рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 листопада 2015 року у апеляційному провадженні №22-ц/796/8593/2015 про поновлення на роботі та виплатити позивачу середнього заробітку за час затримки з 19 листопада 2015 року по 26 лютого 2016 року;

2. відповідно до положень ч. 1 ст. 235 КЗпП України визнати його звільнення незаконним та поновити його на посадах провідного юрисконсульта та завідувача архіву Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво»;

3. відповідно до положень ч. 2 ст. 235 КЗпП України стягнути з Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 лютого 2016 року по дату поновлення на роботі;

4. відповідно до положень ст. 46 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» притягнути до відповідальності виконуючого обов'язки директора Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво» ОСОБА_2 за порушення законодавства про профспілки та перешкоджання законній діяльності Первинної профспілкової організації працівників ДНУ «Енциклопедичне видавництво».

Разом з тим, в апеляційній скарзі, позивачем - апелянтом ставляться вимоги, серед яких і ті, що не заявлялись в суді першої інстанції, або доповнені в апеляційній скарзі, серед них:

1. визнати звільнення з роботи незаконним та поновити позивача на посадах провідного юрисконсульта та завідувача архівом за сумісництвом у Державній науковій установі «Енциклопедичне видавництво», що дублює вимогу позову;

2. стягнути з Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 листопада 2015 року по дату поновлення на роботі, що суперечить вимозі позову в частині строку, оскільки у позовні вимозі мова йде про стягнення середнього заробітку з 26.02.2016 р.,

3. відповідно до ст. 237 КЗпП України встановити службову особу, винну у незаконному звільненні позивача з роботи, та покласти на неї обов'язок покрити шкоду, заподіяну установі у зв'язку з оплатою йому часу вимушеного прогулу, в тому числі й через затримання виконання рішення Апеляційного суду міста Києва про поновлення на роботі, що також не узгоджується з вимогою позову;

4. зобов'язати відповідача повернути трудову книжку, яка на даний час знаходиться у незаконному володінні відповідача, яка взагалі не була предметом розгляді в суді першої інстанції, оскільки позивачем не заявлялась.

Відповідно до п. 2 ст. 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, апелянту необхідно привести вимоги апеляційної скарги, відповідно до змісту позовних вимог, що були заявлені ним в суді першої інстанції та визначені ним остаточно на дату подачі позовної заяви - 23.05.2016 р., оскільки протягом розгляду в суді першої інстанції вимогу позову не змінювались.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, для усунення вказаних недоліків, а саме надання нової редакції апеляційної скарги з урахуванням зазначеного в ухвалі.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків апеляційної скарги, протягом п'яти днів з дня отримання цієї ухвали.

У разі невиконання вказаних вимог суду, апеляційну скаргу буде повернуто як неподану особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Лапчевська О.Ф.

№ справи 761/19139/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/ 10241/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.