У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Закропивного О.В.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Писаної Т.О., ПоповичО.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак», треті особи: приватне підприємство «Нива-В.Ш.», відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чигрін Андрій Олегович, про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на майно, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 4 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 8 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що він є власником нежитлової будівлі - автомийки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Посилався на те, що йому стало відомо про те, що 5 березня 2013 року підроблено протокол про проведення прилюдних торгів з реалізації належного йому майна філією приватного підприємства «Нива-В.Ш.» (далі - ПП «Нива-В.Ш.»), а 20 березня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві складено акт про реалізацію його майна, на підставі якого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигрін А.О. видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 27 березня 2013 року НОМЕР_1, згідно із яким за ОСОБА_4 визнано право власності на зазначену автомийку. У подальшому спірне майно неодноразово відчужувалось за цивільно-правовими угодами і останнім право власності на нього набуло товариство з обмеженою відповідальністю «Аргамак» (далі - ТОВ «Аргамак») на підставі акту прийому-передачі, складеного цим товариством та ОСОБА_6

За таких обставин він звернувся до правоохоронних органів, внаслідок чого проводиться досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та ч. 1 ст. 358 КК України.

Позивач просив, з урахуванням уточнених вимог, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно та витребувати його із чужого незаконного володіння ТОВ «Аргамак», визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно, припинити право власності ТОВ «Аргамак» на спірну будівлю автомийки.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 4 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано незаконним та скасовано свідоцтво приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигріна А.О. від 27 березня 2013 року (яке зареєстровано у реєстрі за НОМЕР_1), згідно якого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. посвідчено, що ОСОБА_4 належить на праві власності нежитлова будівля автомийки (літ. «А»), загальною площею 452,74 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Витребувано нерухоме майно, а саме - нежитлову будівлю автомийки, із чужого незаконного володіння у ТОВ «Аргамак» на користь ОСОБА_3 Визнано за ОСОБА_3 право власності на зазначене нерухоме майно та припинено право власності ТОВ «Аргамак» на вказану будівлю. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14 травня 2015 року заяву ТОВ «Аргамак» про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 4 березня 2015 року залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року заочне рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення апеляційного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року залишено без змін.

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаною вище заявою про перегляд рішення апеляційного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року у зв'язку з нововиявленними обставинами, оскільки рішення апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року, яке покладено в основу судового рішення апеляційного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року, скасовано. Таким чином, просив задовольнити заяву.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 8 листопада 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року задоволено, рішення апеляційного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року скасовано, залишено без змін рішення Дарницького районного суду м. Києва від 4 березня 2015 року.

У касаційній скарзі ТОВ «Аргамак», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що спірне нерухоме майно вибуло за відплатним договором з володіння позивача не з його волі, що підтверджується матеріалами досудового розслідування у рамках кримінального провадження, а тому підлягає витребуванню на підставі ст. 388 ЦК України.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 23 березня 2009 року та рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 серпня 2009 року комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 21 листопада 2009 року ОСОБА_7 видано реєстраційне посвідчення № 0015988, зі змісту якого убачається, що автомийка загальною площею 452,74 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_1, на праві приватної власності належить ОСОБА_3

Також установлено, що 10 січня 2014 року Дніпровським районним управлінням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на підставі заяви ОСОБА_3 у єдиний реєстр досудових розслідувань зареєстровано матеріали за № 0004316 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 1 ст. 358 КК України. Під час досудового розслідування старшим слідчим Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві досліджено надані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. документи, з яких убачається, що 5 березня 2013 року директором філії № 10 ПП «Нива-В.Ш.» затверджено протокол № 1011582/1 про проведення прилюдних торгів з реалізації майна, що належить ОСОБА_3

Зі змісту даного протоколу вбачається, що 5 березня 2013 року проведено прилюдні торги з реалізації нежитлової будівлі автомийки (літ. «А») загальною площею 452,74 кв. м, що розташована за вищевказаною адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності позивачу. За результатами проведення прилюдних торгів переможцем визнано ОСОБА_4

20 березня 2013 року начальником відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві затверджено акт про реалізацію належного ОСОБА_3 майна на користь ОСОБА_4, а саме: нежитлової будівлі автомийки (літ. «А») загальною площею 452,74 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. На підставі даного акта 27 березня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Чигріним А.О. видано ОСОБА_4 свідоцтво НОМЕР_1 про право власності на вказане майно. Надалі ОСОБА_4 продав автомийку (літ. «А») ОСОБА_8, який у свою чергу продав її товариству з обмеженою відповідальністю «Інтеракс22» (далі - ТОВ «Інтеракс22»).

14 січня 2014 року між ТОВ «Інтеракс22» та ОСОБА_6 укладено договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В., та зареєстровані за № 77 та № 80, на підставі яких останній набув у власність спірне нерухоме майно за вищевказаною адресою.

27 травня 2014 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Аргамак» підписано акт прийому-передачі, відповідно до умов якого ОСОБА_6 передав у власність ТОВ «Аргамак» автомийку. На підставі даного акту 26 червня 2014 року ТОВ «Аргамак» одержано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю автомийки.

Згідно з вимогами ЦК України, особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутись до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (ст. ст. 215-235 ЦК України), так і з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння (ст. ст. 330, 388 ЦК України).

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісне придбання, згідно із ст. 388 ЦК України, можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація).

На підставі викладеного, суди дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки, за висновком суду, спірна автомийка вибула з володіння ОСОБА_7 поза його волею.

Проте судами не було звернуто уваги на доводи ТОВ «Аргамак» про те, що ОСОБА_7 зазначено, що у квітні 2014 року він звернувся до правоохоронних органів із заявою про те, що невідомі особи намагаються продати спірну автомийку, на підставі чого відкрите кримінальне провадження № 0004316, яке внесено у єдиний реєстр досудових розслідувань 10 квітня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України. Надалі ОСОБА_7 звернувся із заявою про злочин, по факту якого проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008989, який також внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань 16 липня 2014 року Дніпровським районним управлінням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. При цьому позивачем не надано документів, які свідчать, що зазначені кримінальні провадження розслідуються та позивач визнаний потерпілим у даних справах. ТОВ «Аргамак» є добросовісним набувачем, яке придбало спірне майно на законних підставах та будь-якого відношення зазначене товариство до указаних вище кримінальних проваджень не має.

Також судам слід звернути увагу на доводи про те, що у провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває на розгляді кримінальна справа № 753/8935/16-к за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. ч. 2, 3 ст. 358 КК України. Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргамак» зазначено, що з матеріалів зазначеної кримінальної справи убачається, що ОСОБА_7 перебуваючи у м. Києва у період з березня по липень 2009 року, вступивши у злочинну змову з невстановленими слідством особами з метою підроблення документів, склав договір купівлі-продажу автомийки, площею 452,74 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 від 23 березня 2009 року та дві розписки від 30 березня 2009 року та 7 квітня 2009 року про отримання від нього ОСОБА_11 грошових коштів у загальному розмірі 1 млн. грн. Також ТОВ «Аргамак» посилається на те, що згідно із висновком почеркознавчої експертизи від 18 листопада 2010 року № 7221/10-11 підпис від імені ОСОБА_11 у договорі купівлі-продажу від 23 березня 2009 року та розписках від 30 березня 2009 року та від 7 квітня 2009 року виконані не ним, а іншою особою. Таким чином, судам слід звернути увагу на те, що позивач став власником спірної автомийки на підставі договору купівлі-продажу від 23 березня 2009 року, з урахуванням того, що у провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває на розгляді кримінальна справа № 753/8935/16-к за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. ч. 2, 3 ст. 358 КК України.

Крім того, судами відмовлено у задоволенні клопотання про запит до Дарницького районного суду м. Києва про отримання належним чином завіреної копії почеркознавчої експертизи від 18 листопада 2010 року № 7221/10-11 та не наведено відповідно обґрунтованої відмови.

Колегія суддів звертає увагу апеляційного суду на те, що ним переглянуто судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 361 ЦПК України. Проте суду слід дослідити виконання заявником вимог ч. 1 ст. 362 ЦПК України щодо строку подання заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами судового рішення.

Крім того, у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами»скасування судового рішення (п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК України) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору. Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

Отже, суду слід з'ясувати, чи є скасування рішення апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року безумовною підставою для протилежного висновку суду, з огляду на доводи ТОВ «Аргамак» та фактичні обставини справи.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги із скасуванням судових рішень та направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 4 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 8 листопада 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Закропивний

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

Т.О. Писана

О.В. Попович