Справа №760/103/17
Провадження №2-з/760/30/17
У Х В А Л А

/про забезпечення позову/

02 лютого 2017 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, подану від їх імені представником адвокатом Ярошенком Романом Володимировичем, про забезпечення позову до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ткачук», ОСОБА_10 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

03.01.2017 позивачі звернулися до суду із зазначеним вище позовом.

Одночасно з позовною заявою представником позивачів подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить накласти арешт на нерухоме та рухоме майно, яке перебуває у незаконному володінні відповідачів.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову у такий спосіб позивачі зазначають, що невжиття вказаних заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі, оскільки відповідачі з метою ухилення від виконання рішення суду можуть відчужити спірне майно третій особі.

Ухвалою суду від 02.02.2017 позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 роз'єднано у самостійні провадження, відкрито провадження за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Згідно ч. 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у проваджені якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на положення зазначеної норми закону сторони та інші особи, які беруть участь у справі, судом не викликалися та не повідомлялися про розгляд заяви про забезпечення позову.

Як визначено ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

В силу положень ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд розглядаючи заяву, має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, данні про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Судом встановлено, що позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 заявлено вимоги, зокрема, про:

- визнання за ОСОБА_1 права власності на: автомобіль Subaru Legacy, 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_3, днз НОМЕР_4; автомобіль Fiat Ducato, 1997 року випуску, № кузова НОМЕР_5, днз НОМЕР_6; втомобіль Land Rover марки Range Rover, 2005 року випуску, № кузова НОМЕР_7; а також про витребування на його користь вказаного майно з чужого незаконного володіння ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_9 відповідно;

- визнання за ОСОБА_1 права власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та витребування на його користь вказаного майно з чужого незаконного володіння ОСОБА_10;

- визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та витребування на її користь вказаного майно з чужого незаконного володіння ОСОБА_10

З матеріалів справи та поданої заяви вбачається наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може зробити неможливим чи ускладнити виконання рішення суду.

Разом з тим, враховуючи що позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 виділені в самостійне провадження, заява про забезпечення позову в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню в частині передачі спірного майна від відповідачів на відповідальне зберігання позивачам, оскільки такий спосіб забезпечення є тотожним заявленим позовним вимогам, а отже, є явно неспівмірним у даному випадку. В той же час, вимога заборонити відповідачам вчиняти будь-які дії щодо відчудження спірного майна жодним чином не обґрунтована заявником у контексті необхідності її застосування поряд з арештом майна, а також у контексті співмірності та відповідності до заявлених позовних вимог, а тому і в цій частині заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

З огляду на обставини наведені вище, суддя приходить до висновку про те, що заяву позивачів слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково.

Накласти арешт на належний ОСОБА_6 автомобіль Subaru Legacy, 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_3, передати автомобіль Subaru Legacy, 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_3.

Накласти арешт на алежний ОСОБА_7 автомобіль Fiat Ducato, 1997 року випуску, № кузова НОМЕР_5.

Накласти арешт на належний ОСОБА_9 автомобіль Land Rover марки Range Rover, 2005 року випуску, № кузова НОМЕР_7.

Накласти арешт на належну ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_1.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягувач - ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_5.

Стягувач - ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_5.

Боржник - ОСОБА_6, адреса: (АДРЕСА_2)

Боржник - ОСОБА_7, адреса: (АДРЕСА_3)

Боржник - ОСОБА_9, адреса: (АДРЕСА_4)

Боржник - ОСОБА_10, адреса: (АДРЕСА_1)

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Не допускається накладення арешту на майно, на яке накладено арешт відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала може бути пред'явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

В частині вжиття заходів забезпечення позову дана ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п`яти днів з дня отримання її копії. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Лазаренко