Cправа № 127/5699/17
Провадження № 2/127/2785/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 червня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Олійник І.Ю.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н ОВ И В:

В березні 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 15 вересня 1963 року між позивачами було зареєстровано шлюб у відділі РАГС м. Вінниці. В період шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5. Позивачі зазначають, що вони є непрацездатними пенсіонерами за віком, потребують сторонньої допомоги та необхідності додаткової матеріальної допомоги на лікування. Фізичний догляд за ними здійснює донька. Оскільки догляд за батьками вимагає багато часу, тому ОСОБА_7 змушена влаштуватись на роботу на 0,5 ставки.

Також ОСОБА_4 має ряд захворювань, зокрема ІХС Стенокардія напруги ІІ ФК, дифузний кардіосклероз, персистуюча форма, фібриляції з трансформацією з тріпотінням передсердь, деформуючий спондилоартроз поперекового відділу хребта та інше. В результаті цього він потребує постійного медикаментозного лікування.

ОСОБА_3 хворіє на деформуючий артроз колінних суглобів ІІІ ст. згинально-розгинальна контрактура суглобів, стійкий больовий синдром, значне порушення статодинамічної функції, гіпертонічна хвороба ІІ ст.., ангіопатія сітківки ІХС та інше. Визнана інвалідом ІІ групи загального захворювання опорно рухового апарату. Враховуючи вищевикладене, відповідач зобовязаний утримувати своїх батьків, тому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з даним позовом та просять стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на його утримання в розмірі 1/5 частки усіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, та на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частки усіх доходів відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково в розмірі по 100 грн. на кожного. Додатково зазначила, що ОСОБА_5 є хворою людиною, його діти навчаються, а його дружина не працює, тому він не взмозі сплачувати аліменти в розмірі, заявленому позивачами. Просила задовольнити позов частково та стягнути аліменти на утримання батьків по 100 грн.

Вислухавши пояснення представника позивачів ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З пояснень наданих в судовому засідані, представниками сторін, судом встановлено, що 16 вересня 1963 року між позивачами було зареєстровано шлюб у міському відділі РАГС м. Вінниці. В період шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5.

Також факт реєстрації шлюбу між позивачами підтверджується відмітками в їх паспортах (а.с. 4, 5).

Відповідно до копії особового рахунку № 132077, позивачі проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з донькою ОСОБА_6 (а.с. 8).

З довідок Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, суд вбачає, що ОСОБА_4 отримує пенсію за віком в розмірі 1542,64 грн.; ОСОБА_3 отримує пенсію за віком 1521,89 грн. та ОСОБА_6 отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи в розмірі 1347,00 грн. (а.с. 9, 9 зворіт).

Згідно листа КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» № 01-2/154 від 30.01.2017 року (а.с. 10), позивач ОСОБА_3 має діагноз деформуючий артроз колінних суглобів ІІІ ст. згинально-розгинальна контрактура суглобів, стійкий больовий синдром. Значне порушення статодинамічної функції. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. (гіпертрофія лівого шлуночка по ЕКГ). Ангіопатія сітківки ІХС. Дифузний кардіосклероз, аорто склероз СН І. Емфізема легень, пневмосклероз. Стан після екстирпації матки без придатків, з приводу повного видалення матки. З 06.04.2010р. визнана інвалідом ІІ групи загального захворювання опорно рухового апарату. Дані діагнози підтверджуються виписками із медичної карти (а.с. 11) та довідкою МСЕК (а.с. 12).

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 за станом здоровя має діагнози: ІХС Стенокардія напруги ІІФК; дифузний кардіосклероз, персистуюча форма, фібриляції з трансформацією з тріпотінням передсердь. Деформуючий спондилоартроз поперекового відділу хребра. ЖКХ. Хронічний калькульозний холицестит. Хронічний пієлонефрит ст. ремісії. Лівобічний нефроптоз кістки нирок. Хронічний панкреатит ст. ремісії. Жировий гепатоз. Ожиріння ІІ ст. (а.с. 13, 14).

Слід зазначити, що відповідно до відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб платників податків станом на 15.05.2017 р. відомості про доходи позивачів за 2016 рік відсутні (а.с. 86). Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мають жодних інших доходів, окрім пенсій. Разом з тим, за ОСОБА_4 рахується земельна ділянка без будівлі, яка знаходиться в СТ «Млин», вул.. №14, ділянка №3 (а.с. 94). Однак, жодних доказів отримання ним доходу за рахунок даної земельної ділянки, суду надано не було.

Щодо стану здоровя відповідача, то він також має захворювання функціональна шлункова диспенсія, еногастральний больовий синдром, гастрит, остеохондроз ІІ ст., вертебро-базилярна недостатність, остеохондроз шийного відділу хребта, спондилоартроз (а.с. 50, 52, 53, 54).

Суд не приймає до уваги, надані відповідачем чеки про купівлю ліків, оскільки по них не можливо встановити: хто є покупцем та рекомендації лікаря про купівлю саме цих ліків для лікування. Таким чином, не можливо встановити, для кого саме купувалися дані ліки.

Суд критично ставиться до наданих відповідачем рахунків за житлово-комунальні послуги, оскільки даними послугами користується більшість населення України, зокрема позивачі також (а.с. 83, 84). Розмір послуг для всіх є досить значимий у співвідношенні до заробітної плати, пенсії. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідач має більший розмір доходу, ніж позивачі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 172 СК України, дитина, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування.

Повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги (ч. 1 ст. 202 СК України).

Слід зазначити, що згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» непрацездатними є громадяни, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інвалідів, а також особи, які мають право на пенсію у звязку з втратою годувальника відповідно до цього закону.

Так, матеріалами справи встановлено, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є непрацездатними, оскільки є пенсіонерами.

Статтею 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що непрацездатним і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей. Обов'язок виплачувати аліменти своїм батькам в судовому порядку може бути покладено тільки на повнолітніх дітей.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні зазначили, що позивачі є пенсіонерами, хворіють, проживають разом з донькою та потребують додаткової матеріальної допомоги на лікування. Відповідач ні моральної, ні матеріальної допомоги батькам не надає.

Відповідно до довідки про доходи № 2903 від 11.04.2017 року (а.с. 45), відповідач ОСОБА_5 працює у Вінницькому національному технічному університеті та отримує заробітнє плату в розмірі 3792,00 грн.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_12, який наразі навчається у Вінницькому технічному коледжі (а.с. 43).

З пояснень представника відповідача та письмових доказів суд вбачає, що дружина відповідача ОСОБА_5 ніде не працює (а.с. 44).

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснити судам, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК) при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу батькам.

Так, судом враховується, що позивачі проживають разом із донькою ОСОБА_6, яка є інвалідом ІІІ групи, відповідач ОСОБА_5 є працездатною особою, працюючий у Вінницькому національному технічному університеті та житлом забезпечений.

Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що він не взмозі сплачувати аліменти, оскільки його дружина непрацює, а син навчається, оскільки утримання батьків це його обовязок. Щодо дружини, то її не працевлаштування не є підставою для звільнення відповідача від сплати аліментів. Жодного доказу про те, що дружина відповідача ОСОБА_5 є зареєстрованою безробітною, суду не надано. Таким чином, суд вважає, що між подружжям було погоджено, що ОСОБА_5 не буде працювати. Отже, відповідач має можливість утримувати, не працюючу дружину та сина.

Разом з тим, суд зазначає, що донька позивачів ОСОБА_6 проживає разом з батьками-позивачами та здійснює їх догляд, в звязку з чим працює лише на пів ставки, тому не взмозі повністю матеріально утримувати батьків.

Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів непрацездатних батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів аліменти на їх утримання в розмірі по 1/8 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно.

Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне стягнення аліментів розпочати з 17.03.2017 року.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути - 640,00 грн. судового збору.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 172, 191, 202, 205 СК України, п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст. 10, 57-60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого у Вінницькому національному технічному університеті (вул. Хмельницьке шосе, 95, м. Вінниця), ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на його утримання в розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з 17.03.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого у Вінницькому національному технічному університеті (вул. Хмельницьке шосе, 95, м. Вінниця), ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з 17.03.2017 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: