У х в а л а

іменем україни

12 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Ізмайлової Т.Л., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, треті особи: Реєстраційна служба Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, Правобережна товарна біржа, про визнання правочину дійсним та визнання права власності, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - на рішення апеляційного суду Запорізької області від

17 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 14 травня 2015 року на Правобережній товарній біржі, що розташована в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, відбувся аукціон, лотом № 1 на якому була будівля корпусу НОМЕР_1 молочно-товарної ферми (далі - МТФ), загальною площею 804,4 кв. м.

За результатами проведення зазначеного аукціону його було визнано переможцем, на підставі чого, цього ж дня на Правобережній товарній біржі між Тимошівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області, як продавцем з одного боку, та ним, як покупцем з іншого, було укладено договір купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, розташованого на території Тимошівської сільської ради, Михайлівського району Запорізької області. На час укладання вказаного договору сторони досягли згоди з усіх його істотних умов.

Маючи намір у порядку, встановленому ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, зареєструвати за собою право власності на придбане майно, 19 травня 2015 року, він звернувся до Реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області з відповідною заявою.

Однак, 22 травня 2015 року за результатами розгляду його заяви зазначеним вище органом, було винесене рішення № 21491279 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Як на підставу для відмови вчинення державної реєстрації вищевказаного майна, зазначене рішення містить посилання на недотримання сторонами договору вимог ст. ст. 656; 657 ЦК України, згідно яких договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню.

З метою усунення перешкод у належному оформленні свого права власності на придбане майно, а саме, надання договору купівлі-продажу будівлі встановленої законом форми, він 25 травня 2015 року письмово звернувся до продавця з листом, в якому запропонував вчинити нотаріальне посвідчення укладеного між ними договору купівлі-продажу будівлі корпусу НОМЕР_1 МТФ.

Листом-відповіддю від 25 травня 2015 року, відповідач повідомив його, що укладений між ними договір купівлі-продажу нерухомого майна вчинено у повній відповідності до вимог діючого законодавства, і оскільки нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу, укладених на товарній біржі не потрібне, підстави для такого посвідчення відсутні.

Посилаючись на наведене, просив визнати договір купівлі-продажу вищезазначеного нерухомого майна укладеного 14 травня 2015 року на Правобережній товарній біржі між ним та Тимошівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області дійсним та визнати за ним право власності на зазначений об'єкт нерухомості.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2015 року позов задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме будівлі корпусу НОМЕР_1 МТФ, загальною площею 804,4 кв. м, що розташований за адресою: Комплекс будівель і споруд Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, укладений 14 травня 2015 року на Правобережній товарній біржі між Тимошівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області, як продавцем з одного боку, та ОСОБА_4, як покупцем з іншого.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю корпусу НОМЕР_1 МТФ, що розташована за адресою: Комплекс будівель і споруд Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від

17 січня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасуватиоскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно ст. 292 ЦПК України право апеляційного оскарження належить сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки. .

Апеляційним судом встановлено, що об'єкт нерухомого - будівля корпусу НОМЕР_1 МТФ, що розташована за адресою: Комплекс будівель і споруд Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької областіналежав КСП «Родіна».

На підставі накладної від 27 квітня 2005 року 72,81 % загального об'єму будівлі корпусу НОМЕР_1 МТФ колишнього КСП «Родіна» із східної сторони, що складає 54,97 м від загальної довжини корпуса НОМЕР_1 МТФ колишнього КСП «Родіна» на суму 14 562 грн оціночної вартості передано співвласникам майнового паю.

Співвласникам майнового паю, в тому числі й апелянту ОСОБА_5, були видані свідоцтва на майновий пай, які до теперішнього часу не були скасовані в установленому законом порядку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно виходив з того, що ОСОБА_5 в установленому законом порядку одержав свідоцтво про право власності на майновий пай та в рахунок цього майнового паю йому та іншим членам КСП «Родіна» було передано майно, серед якого є корпус НОМЕР_1 МТФ (72,8 %) розташований за вищевказаною адресою, а отже визнання за позивачем права власності на вищевказаний об'єкт нерухомості порушує права останнього.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від

17 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

Т.Л.Ізмайлова

І.М. Фаловська