Номер провадження: 22-ц/785/1953/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Іліт», ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, зустрічним позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третіх осіб товариства з обмеженою відповідальністю «Іліт», ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 про порушення прав споживачів, визнання недійсними договорів факторингу та кредитного договору, зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іліт» до товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про припинення договору поруки за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ТОВ «Кей-Колект», звернувшись 24 квітня 2013 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року, за яким надано в кредит 24653 швейцарських франків під 8,49% річних з кінцевим терміном погашення кредиту з урахуванням додаткової угоди №2 від 10 лютого 2009 року, якою внесено зміни до схеми погашення кредиту 16 грудня 2021 року. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Іліт» укладено Договір поруки №75956 від 14 грудня 2006 року (додаткова угода №1 від 10 лютого 2009 року), між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 укладено Договір поруки №76109 від 14 грудня 2006 року (додаткова угода №1 від 10 лютого 2009 року). За Договором факторингу №4 від 11 червня 2012 року та Договором відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 11 червня 2012 року АТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей-Колект» право вимоги заборгованості за вказаними договором про надання споживчого кредиту та забезпечувальними договорами. Посилаючись на невиконання зобовязань за кредитним договором, позивач ТОВ «Кей-Колект» просив стягнути заборгованість станом на 26 березня 2013 року в загальній сумі 18156,38 швейцарських франків з переведенням іноземної валюти в гривну за курсом НБУ на день ухвалення рішення солідарно з позичальника ОСОБА_3, поручителів ТОВ «Іліт» та ОСОБА_4 ОСОБА_5, стягнути судові витрати (т.1 а.с.3-5, 240-241).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17 червня 2013 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено (т.1 а.с.74-77).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 24 листопада 2014 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку (т.1 а.с.131-132).

При розгляді справи в загальному порядку відповідачі за первісним позовом ОСОБА_3, ТОВ «Іліт» позов ТОВ «Кей-Колект» не визнали, ОСОБА_4 ОСОБА_5 пояснень, заперечень суду першої інстанції не надав.

16 грудня 2014 року ТОВ «Іліт» подано зустрічну позовну заяву про припинення дії договору поруки на підставі частин 1, 4 статті 559 ЦК України (т.1 а.с.145-151).

20 січня 2015 року ОСОБА_3 подано зустрічну позовну заяву про порушення прав споживачів, визнання недійсними з моменту підписання Договору про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року та Договору факторингу №4 від 11 червня 2012 року; про застосування наслідків недійсності Договору поруки №75956 від 14 грудня 2006 року та Додаткової угоди №1 від 10 лютого 2009 року, застосування наслідків недійсності Іпотечного договору від 14 грудня 2006 року, зобовязання нотаріальної контори виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження передано в іпотеку нерухомого майна (т.1 а.с.173-180).

Позивач ТОВ «Кей-Колект» вимоги зустрічних позовів не визнав.

Ухвалою від 27 травня 2015 року до участі в справі в якості співвідповідачів за зустрічними позовами залучено ПАТ «УкрСиббанк» (т.1 а.с.335).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 18 травня 2016 року (описку виправлено ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13 травня 2017 року) відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Кей-Колект» про стягнення заборгованості за кредитним договором; задоволено частково зустрічний позов ОСОБА_3 та визнано недійсним з дня його укладення Договір факторингу №4 від 11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», в решті вимог ОСОБА_3 відмовлено; задоволено зустрічний позов ТОВ «Іліт» та припинено дію Договору поруки №75956 від 14 грудня 2006 року (додаткова угода №1 від 10 лютого 2009 року), укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Іліт» (т.3 а.с.58-65, т.4 а.с.36-38).

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог зустрічного позову ОСОБА_3 повністю (т.3 а.с.67-75).

Неправильність рішення суду в оскаржуваній частині мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволенні вимог зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання недійсним договору факторингу, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення в частині вимог зустрічного позову ОСОБА_3 про порушення прав споживачів, визнання недійсним договору факторингу, суд першої інстанції, пославшись на те, що боржника та поручителя про заміну кредитора у зобовязанні не було повідомлено належним чином, що на час укладення Договору факторингу №4 від 11 червня 2012 року у ТОВ «Кей-Колект» була відсутня індивідуальна ліцензія НБУ на здійснення валютних операцій, дійшов висновку про недотримання вимог закону при укладенні договору факторингу та, відповідно, визнання договору факторингу недійсним на підставі частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України. Поряд з цими підставами недійсності договору факторингу, суд дійшов висновку про невідповідність договору положенням статті 1078 ЦК України та, як наслідок, нікчемність договору факторингу в силу статті 228 ЦК України (порушує публічний порядок). Пославшись на статтю 236 ЦК України суд визнав договір факторингу недійсним з дня його укладення (підписання).

Висновки суду в частині вирішення вимог зустрічного позову ОСОБА_3 про порушення прав споживачів, визнання недійсним договору факторингу не відповідають обставинам справи, вказують на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_3 в цій частині вимог.

Колегія суддів вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, виникають зобовязання (ч.2 ст.509 ЦК України). Виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою тощо (ч.1 ст.546 ЦК України).

Кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Встановлено, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (після зміни найменування ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року, за яким надано кредит в іноземній валюті в сумі 24653,00 швейцарських франків під 8,49% річних строком кредитування до 13 грудня 2013 року. Додатковою угодою №2 від 10 лютого 2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року змінено схему погашення кредиту та визначено, зокрема, термін повернення кредиту у повному обсязі не пізніше 16 грудня 2021 року (т.1 а.с.6-16, 17-20, 21-23, 24-29).

Для забезпечення виконання зобовязань за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року укладено:

між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»» та міжнародним молодіжним центром у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Іліт» Договір поруки №75956 від 14 грудня 2006 року (Додаткова угода №1 від 10 лютого 2009 року до Договору поруки №75956 від 14 грудня 2006 року) (т.1 а.с.30-31);

між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та громадянином ОСОБА_7 Арабської ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_8 Договір поруки №76109 від 14 грудня 2006 року (Додаткова угода №1 від 10 лютого 2009 року до Договору поруки №76109 від 14 грудня 2006 року) (т.1 а.с.33-34, 35);

між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та міжнародним молодіжним центом у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Іліт» Іпотечний договір від 14 грудня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_9 14 грудня 2006 року за реєстровим номером 8575 (Договір про внесення змін від 8 травня 2009 року до Іпотечного договору від 14 грудня 2006 року)(т.2 а.с.39-40, т.3 а.с.92-96, кредитна справа: т.2 а.с.9-228).

Згідно Договору факторингу №4 від 11 червня 2012 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та товариством з обмеженою діяльністю «Кей-Колект», та Договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 11 червня 2012 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», АТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей-Колект» своє право грошової вимоги до боржника відповідно до статті 1077 ЦК України; ТОВ «Кей-Колект» набув права вимагати погашення заборгованості, зокрема, за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року (т.1 а.с.45-54, 56, т.3 а.с.104-127).

Сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.2 ст.6 ЦК України).

У сенсі даної норми матеріального права учасники цивільних правовідносин мають право укладати договори, які не передбачені чинним законодавством, але відповідають його загальним засадам; при цьому сторони можуть відступати від положень актів цивільного законодавства, які не мають імперативного характеру; в цьому виявляється принцип диспозитивності в цивільному праві. Принцип диспозитивності і свободи договору виявляється також у наданні права сторонам врегулювати свої відносини за власним розсудом і в тому випадку, якщо в цивільному законодавстві відсутні відповідні норми. Сторони в договорі можуть відступити від положень, що містяться в цивільному законодавстві, і врегулювати відносини на власний розсуд, однак якщо в актах цивільного законодавства прямо вказано про обовязковість окремих положень або це випливає з їх змісту чи суті відносин між сторонами, то вони не можуть відступити від приписів цивільного законодавства.

Цивільний кодекс встановлює презумпцію свободи договірних звязків, відповідно до якої сторони самі визначають зміст договору, вибирають контрагентів (ст.ст.6,627 ЦК України).

Виходячи з презумпції свободи договірних звязків ПАТ «УкрСиббанк» уклав з ТОВ «Кей-Колект» Договір факторингу №4 від 11 червня 2012 року та Договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 11 червня 2012 року,

Кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). Правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у тій же формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (ст..513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням (ст.516 ЦК України).

Таким чином, у сенсі вищевказаних норм матеріального права неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобовязанні не має наслідком визнання правочину (відступлення права вимоги) недійсним.

Розпорядженням від 3 квітня 2009 року №231 Державної комісії з врегулювання ринків фінансових послуг України «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» віднесено до фінансової послуги факторингу сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів) (п.1):

фінансування клієнтів субєктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги;

набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників субєктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення;

отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюються законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг (ч.2 ст.5 Закону); Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції встановлює обмеження на суміщення надання певних видів фінансових послуг (п.1 ч.1 ст.28 Закону); фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону (ч.5 ст.5 Закону).

Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є субєктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст.1079 ЦК України).

За змістом глави 73 ЦК України, частини 1 статті 1077 ЦК України клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Ні Цивільний кодекс України, ні ОСОБА_9 України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не встановлюють обмежень стосовно складу осіб по відношенню до яких може здійснюватися відступлення права вимоги.

Дійсно, пункт 1 розпорядження від 3 квітня 2009 року №231 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» виключав безпосередньо фізичних осіб з кола переліку осіб, що беруть участь в операції факторингу, однак це не відповідало вимогам частини 5 статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та главі 73 Цивільного кодексу України, як наслідок розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» від 6 лютого 2014 року №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження від 3 квітня 2009 року №231» пункт 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 3 квітня 2009 року №231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» було виключено.

За таких обставин, посилання ОСОБА_3 на невідповідність Договору факторингу №4 від 11 червня 2012 року положенням пункту 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 3 квітня 2009 року №231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» не приймається як підстава для визнання договору факторингу недійсним.

Між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено Договір про обслуговування платежів від 12 грудня 2011 року, відповідно до умов якого Банк проводить операції розрахунково-касового обслуговування в тому числі й щодо платежів в іноземній валюті. На виконання умов цього Договору грошові кошти в іноземній валюті, які сплачуються боржниками ТОВ «Кей-Колект», спрямовуються на рахунок АТ «УкрСиббанк» (в платіжних документах на перерахування коштів зазначається отримувачем) і саме банк в обовязковому порядку здійснює конвертацію отриманих коштів в національну валюту України з подальшим перерахуванням ТОВ «Кей-Колект» коштів вже в національній валюті України.

Вказані операції виконуються АТ «УкрСиббанк» з дотримання Банківської ліцензії №75 від 5 жовтня 2011 року та Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій №75 від 5 жовтня 2011 року (з відповідним Додатком), ці дозвільні документи надають право відкривати та обслуговувати рахунки резидентів в національній та іноземній валюті, а також проводити торгівлю іноземною валютою на валютному ринку України.

Таким чином, ТОВ «Кей-Колект» не отримує кошти в іноземній валюті, що виключає необхідність встановлення ліцензування для ТОВ «Кей-Колект».

Відповідно до Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року №483, використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (п.1.5).

Особливості правового режиму, який регулює порядок отримання відповідної дозвільної документації для безпосереднього приймання іноземної валюти в рахунок виконання кредитних зобовязань, не впливають на особливості обліку заборгованості в іноземній валюті та не звужують відповідних прав субєкта господарювання, які обумовлені укладеними кредитними договорами та договором факторингу. Ведення ТОВ «Кей-Колект» обліку по кредитним зобовязанням у валюті договору/зобовязання обумовлено особливістю правовідносин кредитування, зокрема, тим, що придбані ТОВ «Кей-Колект» кредитні зобовязання існували та продовжують існувати саме в іноземній валюті відповідно до умов укладеного кредитного договору. Такий облік відповідає положенням статей 524, 526, 533 ЦК України.

За таких обставин, посилання ОСОБА_3 на відсутність у ТОВ «Кей-Колект» ліцензії на здійснення валютних операцій не приймається як підстава для визнання договору факторингу недійсним.

Посилання ОСОБА_3 на нікчемність договору факторингу безпідставні, оскільки стаття 228 ЦК України до виниклих правовідносин застосуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «УкрСиббанк» щодо незалучення до участі в справі не приймаються, оскільки встановлено, що в справі наявна ухвала Іллічівського міського суду Одеської області від 27 травня 2015 року про залучення до участі в справі в якості співвідповідача за зустрічними позовними вимогами ПАТ «УкрСиббанк» (т.1 а.с.335). Крім того, на виконання ухвали апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2017 року суд першої інстанції ухвалою від 13 травня 2017 року виправив описки у вступній частині рішення щодо зазначення найменування співвідповідача ПАТ «УкрСиббанк» за зустрічними позовними вимогами ОСОБА_3 та ТОВ «Іліт» (т.4 а.с.27-29, 36-38).

При даному апеляційному перегляді справи перевіряється законність рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання недійсним договору факторингу. Аналіз викладеного у своїй сукупності вказує на відсутність правових підстав для задоволення вимог зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання договору факторингу недійсним.

В іншій частині, а саме в частині відмови в задоволенні вимог первісного позову ТОВ «Кей-Колект» про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині відмови в задоволенні вимог зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору, застосування наслідків недійсності договорів, в частині задоволення вимог зустрічного позову ТОВ «Іліт» про припинення договору поруки, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 травня 2016 року при даному апеляційному перегляді справи в силу положень статті 303 ЦПК України не перевіряється через не оскарження таких висновків суду.

В порядку частини 1 статті 88 ЦПК України з ОСОБА_3 підлягають присудженню на користь ПАТ «УкрСиббанк» понесені та документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1515,80 грн.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 травня 2016 року в частині зустрічного позову ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третіх осіб товариства з обмеженою відповідальністю «Іліт», ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 про порушення прав споживачів, визнання недійсним договору факторингу скасувати.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третіх осіб товариства з обмеженою відповідальністю «Іліт», ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 про порушення прав споживачів, визнання недійсним договору факторингу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1515 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_2