Справа № 344/6925/17
Провадження № 4-с/344/85/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.

при секретарі с/з ОСОБА_1Б

за участю скаржника ОСОБА_2, державних виконавців Кузика І.І., Татакіна П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_2, заінтересовані особи: державний виконавець Івано-Франківського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3, стягувач ОСОБА_4 на дії державного виконавця Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в травні 2017р. до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із скаргою на дії та рішення державного виконавця Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 та ОСОБА_3, повязаних із відкриттям виконавчого провадження від 29.01.2015р. (№46254853, №46254774) та постановою про опис і арешт нерухомого майна 18.05.2017р. у ВП №46254853, поновлення строку звернення до суду, зобовязання МВ ДВС виконати ухвалу суду від 09.11.2015р. та від 27.05.2010р. по ЗВП №18470007.

Ухвалою суду від 23.06.2017р. до участі у справі залучено заінтересованою особою ОСОБА_6 (стягувача у ВП №46254853, №46254774).

В судовому засіданні 14.07.2017р. скаржник щодо вимог скарги висловитись не бажала, покинула зал судового засідання без надання пояснень, а в судових засіданнях 23.06.2017р., 30.06.2017р. подавала різного роду необґрунтовані клопотання спрямовані на затягування розгляду її скарги, тому суд не вбачав перешкод розглянути таку скаргу по суті без її участі за наявними в матеріалах справи доказами.

Так, згідно ч.1,2 ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Субєкт оскарження заперечив доводи скарги, надавши пояснення по суті скарги та на вимогу суду копії матеріалів ВП №46254853, №46254774, та для огляду судом оригінал матеріалів зведеного ВП №18470007.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в перше судове засідання зявився, пояснення по суті не надав (відбувався розгляд клопотань скаржника), в подальшому подав клопотання про завершення розгляду скарги за його відсутності (зазначивши причину поважності неявки в судові засідання).

Заслухавши пояснення, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що у Івано-Франківському МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області перебуває виконавчий лист №0907/2-4322/2014 виданий Івано-Франківським міським 02.12.2014р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 кошти за позикою на суму 81460грн. (ВП №46254853), та про стягнення судових витрат 120грн., 274.35грн. (ВП №46254774), виконавчі провадження були відкриті на підставі заяви стягувача ОСОБА_6 від 28.01.2015р.

Обгрунтовуючи вимоги скарги, скаржник в змісті скарги зазначила про те, що їй постанови про відкриття провадження від 29.01.2015р. не надходили, а були вручені тільки 18.05.2017р. при проведенні дій по опису та арешту майна, тому слід поновити строки їх оскаржень. Щодо правомірності винесення самих постанов про відкриття провадження, доводи скарги належного обґрунтування не містять.

Заперечуючи вимоги скарги, субєкт оскарження надав суду засвідчену копію журналу реєстрації вихідної кореспонденції за 2015р. (під №719, 720) , згідно якого такі постанови були направлені боржнику та стягувачу. При цьому, в судовому засіданні підтвердив суду, що на вимогу боржника ОСОБА_2 при вчиненні дій повязаних з описом та арештом майна боржника 18.05.2017р., їй було надано постанови про відкриття двох ВП від 29.01.2015р., про що вона розписалась на супровідному листі.

Зважаючи на те, що хоча в матеріалах справи і є журнал відправлення таких постанов про відкриття ВП боржнику ОСОБА_2, і сторона ДВС доводила їх вручення скаржнику, проте скаржник стверджувала у скарзі про їх неотримання, суд вважає за необхідне поновити строк звернення до суду щодо оскарження постанов про відкриття виконавчих проваджень. Разом з тим, оскільки доводи скарги не містять підстав для скасування таких постанов, а самі постанови винесені на підставі ст.17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження», то підстав для скасування постанов головного державного виконавця Богака Я.В. від 29.01.2015р. (№46254853, №46254774), суд не вбачає.

Як слідує з матеріалів справи, 20.04.2016 року постановою заступником начальника відділу ДВС ОСОБА_5 було приєднано ВП №46254853 та ВП №46254774 до зведеного ВП №18470007.

Щодо цього слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (від 21 квітня 1999 року №606-XIV зі змінами і доповненнями), діючого до 05.10.2016р., виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що згідно з цим Законом підлягають примусовому виконанню.

У матеріалах зведеного ВП №18470007, яке оглянуто судом в оригіналі, входять ряд ВП, боржником по яких є ОСОБА_2 (окрім ОСОБА_4 стягувачами також є: фізичні особи - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, юридичні особи - Приватбанк, Віесбанк, КС «Всеукраїнський кредит», Державний бюджет України).

Оскаржуючи дії та рішення державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 від 18.05.2017р. (постанову про опис та арешт майна боржник ОСОБА_2 підписала в присутності державного виконавця, двох працівників поліції та стягувача ОСОБА_4, взяла зобовязання на зберігання даного майна та попереджена про відповідальність за порушення обмеження користування ним), скаржник в скарзі зазначила те, що жодних дій орган ДВС для примусового виконання рішення суду в т.ч. в користь стягувача ОСОБА_4 не було вчинено, а тому арешт нерухомого майна суперечить законодавству.

Такі доводи суд відхиляє, оскільки, як вбачається з матеріалів ЗВП, органами ДВС було вчинено всі необхідні заходи щодо можливого виконання рішень судів, а саме отримання інформації про відсутність рахунків боржника у банках, відсутність у боржника доходу від пенсії чи заробітної плати, подання про обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України (ухвала суду від 06.11.2013р.), подання від 16.09.2013р. про притягнення боржника до кримінальної відповідальності, здійснено пошук транспортних засобів (знайдено три автомобіля та реалізовано їх в порядку виконання виконавчих проваджень з погашенням частково боргу ОСОБА_2 перед стягувачами), виявлення наявного у боржника нерухомого майна, в т.ч. нежитлового приміщення за адресою Петрушевича, 1а в м.Івано-Франківську, що їй належить. Тому, після приєднання двох матеріалів ВП, де стягувачем є ОСОБА_4, органи ДВС мала наявною повну інформацію щодо наявності будь-якого майна боржника ОСОБА_2 у зведеному ВП №18470007, по якому вже вчиняли певні дії щодо примусового виконання рішень судів.

Сама ж скаржник не надала до матеріалів скарги докази наявності в неї іншого можливого виконання нею рішень суду, ні ж арешт та опис нерухомого майна.

Не заслуговують на увагу суду доводи скарги про те, що такої юридичної особи як Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області не існує, що на її переконання підтверджує ухвала суду (суддя Барашков В.В.) від 09.11.2015р. у цивільній справі №0907/2-4729/11, а тому всі рішення і дії підлягають скасуванню, оскільки дана ухвала була постановлена у цивільній справі, яка не має відношення до матеріалів ВП, які є предметом спору, окрім того суддя на власний розсуд вправі витребовувати установчі документи, що не є автоматичним визнанням факту не існування органу ДВС (справа дана завершена розглядом по суті з відмовою ОСОБА_2 у задоволенні її вимог).

Щодо доводів про існування на час арешту майна у 2017р. заборони арешту майна боржника ОСОБА_2 ухвалою суду (суддя Перегінець Л.В.) від 27.05.2010р. у справі №2-4549/2010, то як вбачається зі змісту наданої скаржником ухвали, вона не містить відмітки набрання її чинності, як і те, що дана справа перебуває на розгляді суду та заборона станом на 18.05.2017р. не знята (за даними реєстру справа завершена, у позові ОСОБА_2 відмовлено).

Отже, доводи скарги щодо неправомірності дій державного виконавця вчинених 18.05.2017 року є голослівними та не підтвердженими належними доказами, і як наслідок винесення постанови про опис та арешт майна боржника.

При цьому, згідно п.7,8 р.13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року №1404-VIII, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Майно, передане на реалізацію до набрання чинності цим Законом, продовжує реалізовуватися у порядку (у тому числі за вартістю), що діяв до набрання чинності цим Законом. Якщо оцінка (уцінка) арештованого майна не проведена до набрання чинності цим Законом, вона проводиться в порядку, визначеному цим Законом.

За ст.56 даного закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження. Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов'язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

А тому, дії державного виконавця по опису і арешту майна проведені у відповідності до норм законодавства, на спростування чого інших доказів скаржником, яка сама таку оскаржувану постанову від 18.05.2017 року підписала, не надано.

Вимоги скарги розглядаються судом з врахуванням ст.11 ЦПК України (диспозитивність).

За таких обставин суд вважає, що вимоги скарги не підлягають до задоволення за недоведеністю.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 383 ЦПК України, ст.17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження» (діючого на 2015р.), ст. 56 Закону України Про виконавче провадження (діючого на 2017р.), керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209-210, 383-387 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанов про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2015 року та про опис та арешт нерухомого майна від 18.05.2017 року.

У задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересовані особи: державний виконавець Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3, стягувач ОСОБА_4 на дії державного виконавця Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 щодо оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2015 року (ВП №46254774) та про опис та арешт нерухомого майна від 18.05.2017 року (ВП №46254853) відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Польська М.В.