АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 621/2736/13-ц Головуючий суддя І інстанції Вельможна І. В.
Провадження № 22-ц/790/3242/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.

за участю секретаря: Радченко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23 березня 2017 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 березня 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 180 000 доларів США зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном повернення до 4 березня 2018 року. На забезпечення виконання за цим договором між банком та позичальником було укладено договір іпотеки, предметом якого є вбудоване нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: смт. Комсомольське, Зміївського району Харківської області, вул. Горького, буд. 2. Між банком та ТОВ «Кредитні ініціативи» 17 грудня 2012 року було укладено договір про відступлення права вимоги, у тому числі і за вказаними кредитним та іпотечним договорами. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов договору утворилась заборгованість у розмірі 1 818 701 грн. 24 коп. Позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 28 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 вересня 2014 року, позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором від 18 березня 2008 року, яка станом на 30 червня 2013 року становить 1 818 701 грн. 24 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - вбудоване нежитлове приміщення, розташованого за адресою: смт. Комсомольське, Зміївського району Харківської області, вул. Горького, буд. 2, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.11.2014 року рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28.04.2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24.09.2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У липні 2015 року позивачем подано до суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог. В заяві ТОВ «Кредитні ініціативи» просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1-6/33Ф-08 від 18.03.2008 року, яка станом на 30.06.2013 року складає 1820114,25 грн., та складається з заборгованості за кредитом 1338350,64 грн., по відсотках 448374,61 грн., пеня 32050,65 грн., комісія 1338,35 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на вбудоване нежитлове приміщення № 2 на 1-му поверсі 4-х поверхового житлового приміщення загальною площею 267,9 кв.м. загальною площею кв.м., житловою площею кв.м., що знаходиться за адресою: сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, вул. Горького, 2, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій (а.с. 64-65)

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23 березня 2017 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та стягнути з ТОВ «Кредитні ініціативи» витрати на проведення судово-економічної експертизи у розмірі 13 860 грн. В обґрунтування скарги посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно з'ясовані всі обставини справи, не досліджені всі доводи та не надано їм належної оцінки. Зазначає, що судом першої інстанції проігноровані висновки судово-економічної експертизи по справі. Звертає увагу на той факт, що в розрахунку наданому позивачем заборгованість розраховано виходячи із суми 178 348, 62 дол. США хоча до матеріалів справи позивачем надані заяви про видачу готівки на загальну суму 150 000,00 дол. США. Вказує, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог, визначених законодавством. Наголошує, що ТОВ "Кредитні ініціативи" не надало суду доказів того, що ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", як іпотекодержатель, повідомив у письмовій формі відповідача про відступлення права. Позивачем не надано окремого Договору про передачу Прав Вимоги за Забезпеченнями, не надано доказів державної реєстрації відступлення (набуття) прав вимоги за іпотечними договорами на підставі договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 р., хоча права на нерухоме майно та їх обтяження виникають з моменту державної реєстрації, а не з моменту укладення договору відступлення прав за іпотечним договором, який в такому випаду є підставою для реєстрації, а не доказом виникнення такого права. Зазначає, що ТОВ "Кредитні ініціативи" не надало суду актів прийому - передачі кредитних портфелів по зобов'язанням ОСОБА_1, отже відступлення прав вимоги за іпотечним договором № 5-6/ЗЗф-08 від 18.03.2008 року, укладеним відповідачем з ПАТ «Промінвестбанк» не відбулося, ТОВ «Кредитні ініціативи» не набуло права іпотекодержателя за вказаним Іпотечним договором, а отже не має прав задоволення своїх вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1 інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.03.2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1-6/33Ф-08, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 180000 доларів США та зобов'язалася в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором та Додатком №1 до нього - Графіком платежів, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі. (а. с. 5-12, т. 1).

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідач звертає увагу на той факт, що в розрахунку наданому позивачем заборгованість розраховано виходячи із суми 178 348, 62 дол. США хоча до матеріалів справи позивачем надані заяви про видачу готівки на загальну суму 150 000 дол. США.

Між тим, колегія суддів вважає встановленим факт отримання кредиту відповідачем.

Так, матеріали справи містять заяви на видачу готівки від 18.04.2008 року на суму 10 000 доларів США (а.с. 198 том 2), від 21.04.2008 року на суму 10 000 доларів США, (а.с. 199 том 2), від 23.05.2008 року на суму 10 000 доларів США (а.с. 200 том 2), від 09.06.2008 року на суму 30 000 доларів США (а.с. 201 том 2), від 22.07.2008 року на суму 110 000 доларів США (а.с. 203 том 2) та видатковий касовий ордер від 13.06.2008 року на суму 30000 доларів США. (а.с. 201 том 2)

Факт отримання відповідачем кредиту у зазначеному позивачем розмірі 180000 доларів США зафіксовано у виписках з особового рахунку (а.с. 50-55 том 3), які є регістрами аналітичного обліку Банку та вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Зазначене слідує з розділу 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою НБУ від 18.06.2003 року.

Крім того, 12.10.2009 року між ПАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін та доповнень № 3 до кредитного договору №1-6/33Ф-08 від 18.03.2008 року, яким, крім іншого, графік погашення кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору був викладений у новій редакції. Зазначений графік ОСОБА_1 підписала, чим підтвердила розмір залишку заборгованості за кредитом.

Згідно висновку судової економічної експертизи № 3036, складеному 30.06.2016 року судовим експертом Харківського науково дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_2 встановлено, що заборгованість за кредитним договором №1-633Ф-08 від 18.03.2008 року визначена у розрахунку, який складено ТОВ «Кредитні ініціативи» у національній валюті. Надані виписки банку містять лише вибіркову інформацію про рух коштів за кредитним договором та виключно в частині погашення строкових та прострочених відсотків. Розрахунки, згідно даних виписок банку проводились у валюті кредиту (доларах США), крім погашення комісійної винагороди за управління кредитними коштами. До матеріалів справи не залучено договору сторін про конвертацію валюти кредиту, внаслідок чого відсутні дані щодо курсу перерахунку у національну валюту України, тому встановити відповідність розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 30.06.2013 року не надається можливим. Проведеним дослідженням в обсязі наданих матеріалів встановити суму кредиту, яка фактично була отримана ОСОБА_1 за кредитним договором не надається можливим у звязку з відсутністю первинних бухгалтерських документів банку щодо видачі кредиту. Клопотання експерта в частині надання кредитної документації не задоволено. Проведеним дослідженням в обсязі наданих матеріалів встановити момент настання погашення кожного чергового платежу зі сплати тіла кредиту, відсотків та інших платежів, відповідно до графіку, що є додатком до кредитного договору, не надається можливим з наступних причин: у тексті кредитного договору не визначено дати щомісячного проведення оплати по основному боргу та нарахованих відсотках, є лише посилання на додатки № 1 та № 2, які є невідємною частиною до складеного договору; додаток № 1 «Графік зменшення кредитного ліміту» до кредитного договору, де повинна бути визначена дата погашення по тілу кредиту в матеріалах справи відсутній. Клопотання експерта в цій частині залишено без задоволення; додаток № 2 до кредитного договору наявний в матеріалах справи, однак, складений без урахування вимог по нарахуванню та оплаті відсотків за користування кредитними коштами, які встановлені в п. 3.3 р. 3 договору. Проведеним дослідженням в обсязі наданих матеріалів визначити суму заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором з розшифровкою окремо заборгованості по тілу кредиту, процентам та пенею, станом на 30.06.2013 року, не надається можливим у звязку з відсутністю кредитної документації (акти приймання передачі, виписки по рахунках бухгалтерського обліку кредиту, заявки, меморіальні ордери) як на момент передачі права вимоги так і з моменту отримання права вимоги за даним кредитним договором. Клопотання експерта в частині надання таких матеріалів не задоволено.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не прийняв зазначений висновок експертизи, оскільки наявність заборгованості та неналежне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань нею не спростовано, вона не надала належних та допустимих доказів того, що сплачувала кредит у відповідності до умов договору та підписаного нею графіку погашення кредиту.

Скасовуючи попередні судові рішення у цій справі Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 26 листопада 2014 року зазначив, що суди дійшли правильного висновку про те, що відповідачем порушені умови кредитного договору та умови договору іпотеки, в установлений договором строк сума кредиту, процентів, комісії та штрафних санкцій сплачені не були. Вказав, що суди не звернули увагу на те, що поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов*язань, не з*ясували момент настання строку погашення кожного чергового платежу , з якого повинна обчислюватись позовна давність та розрахунок заборгованості по неустойці.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідачем подана заява про застосування позовної давності.

Між тим, згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно положень п. 6.6. кредитного договору №1-6/33Ф-08 від 18.03.2008 року сторонами, за їх домовленістю була збільшена позовна давність, встановлена законом, до ДЕСЯТИ років.

Матеріалами справи підтверджено, що останній платіж за кредитом відповідачем вчинено 06.07.2011 року. З позовом до суду позивач звернувся 02.09.2013 року, тобто в межах строку позовної давності.

Після уточнення позовних вимог, пеня розрахована позивачем за період з 01.04.2013 року по 26.06.2013 року в гривневому еквіваленті за курсом долара НБУ на кожен день нарахування, що відповідає вимогам закону та умовам договору.

Таким чином, у звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань у ОСОБА_1 утворилась заборгованість перед ТОВ "Кредитні Ініціативи" за кредитним договором №1-6/33Ф-08 від 18.03.2008 року, яка станом на 30.06.2013 року складається із заборгованості за кредитом - 1338350 грн. 64 коп., заборгованості за відсотками - 448374 грн. 61 коп., пені 32050, 65 грн., комісії 1338, 35 грн., а всього - 1820114 грн. 25 коп. (том 2 а. с. 82, 83, ).

Відповідач заперечує право ТОВ «Кредитні ініціативи» вимагати виконання за кредитним договором №1-6/33Ф-08 від 18.03.2008 року, між тим зазначене спростовується належними та допустимими доказами.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (виступає правонаступником Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та TOB «Кредитні Ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги та договір про передачу прав за договорами забезпечення, відповідно до яких TOB «Кредитні Ініціативи» зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов'язалося відступити TOB «Кредитні Ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення, в тому числі кредитним та іпотечним договорами №1-6/33Ф-08, №5-6/22Ф-08 від 18.03.2008 року, укладеними з ОСОБА_1 (а. с. 20-42).

Оформлюючи відступлення права вимоги (ст. ст. 513, 514, 516, 517, 651, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України), АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тож до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти зобов'язання.

Тобто, належним виконанням зобов'язання з боку боржника є повернення кредиту у строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.

У відповідності до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом.

Відповідно до загального порядку заміни кредитора у зобов'язанні, визначеного ч. 2 ст.516, ч. 2 ст.517 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

ТОВ "Кредитні ініціативи" рекомендованим листом від 02.08.2013 року на адресу ОСОБА_1, направляло претензією щодо усунення порушень кредитного договору, вимогою про звільненні приміщення, яке є предметом іпотеки, а також попередженням про звернення з позовом до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. (а. с. 44, 45).

Відповідачем не надані докази виконання боржником свого обов'язку ані первісному, ані наступному кредиторам.

У відповідності з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідністю з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідністю з ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що 18.03.2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір, відповідно до умов якого Банку передано в іпотеку вбудоване нежитлове приміщення №2 на 1-му поверсі 4-х поверхового житлового приміщення, загальною площею 267,9 кв. м, що знаходиться за адресою: сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, вул. Горького, буд. 2. (а. с. 13-16).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч. ч. 5-10 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Згідно частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:

- загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

- опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

- заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

- спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;

- пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

- початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов'язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України «Про іпотеку» підлягає підтвердженню з боку суду.

Згідно з положеннями частини першої статті 39 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обов'язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Як вбачається з п. 1.4. іпотечного договору № 5-6/33ф-08 від 18.03.2008 року, сторони оцінили предмет іпотеки, а саме: вбудоване нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: смт. Комсомольське, Зміївського району Харківської області, вул. Горького, буд. 2 у 1014670,00 грн. (один мільйон чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят).

Відомостей про іншу вартість предмета іпотеки матеріали справи не містять.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (а.с. 45 том 3), ТОВ «Кредитні ініціативи» є зареєстрованим у встановленому законом порядку іпотекодержателем нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, проте вважає за необхідне змінити резолютивну частину рішення, виклавши її у відповідності зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку», зазначивши початкову вартість предмета іпотеки 1014670,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія частково задовольняє апеляційну скаргу, змінює рішення суду першої інстанції відповідно до п. 4 ст.309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.2 ст.307, п.3,4 ч.1 ст.309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23 березня 2017 року змінити в частині визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки, у звязку з цим резолютивну частину рішення суду викласти в наступній редакції:

«В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи" за кредитним договором №1-6/33Ф-08 від 18.03.2008 року, яка станом на 30.06.2013 року, яка складається: з заборгованості за кредитом - 1338350 грн. 64 коп., заборгованості за відсотками - 448374 грн. 61 коп., пені 32050, 65 грн., комісії 1338, 35 грн., а всього - 1820114 (один мільйон вісімсот двадцять тисяч сто чотирнадцять) грн. 25 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки - вбудоване нежитлове приміщення №2 на першому поверсі 4-х поверхового житлового будинку, загальною площею 267,90 кв. м., що знаходиться у сел. Комсомольське, вул. Горького, буд. 2, Зміївського району Харківської області, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною не нижче 1 014 670, 00 ( один мільйон чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят) гривень.»

В іншій частині рішення районного суду залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_3