Справа № 496/2580/16-ц
Провадження № 2/496/157/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Дранікова С.М.

при секретарі - Камочкіній А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обєднаного садівничого кооперативу «Чайка» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, про стягнення простроченої заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну відпустку, відшкодування моральної шкоди, суд-

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2016 року, ОСОБА_1, звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи вимоги тим, що, 19 березня 2014 року, його, було прийнято на роботу в ОСК «Чайка» трактористом, згідно наказу 18 к.. 20 травня 2016 року, звільнено з роботи, за п. 4 ст. 40 КЗпП України через відсутність на роботі більше 3 годин без поважної причини. В день звільнення, йому, не виплачено всіх належних сум, не видали трудової книжки і наказ про звільнення та не повідомлено, про суми, що належить до виплати.

Свій позов, ОСОБА_1, обґрунтував тим, що відповідач незаконно його звільнив, оскільки голова правління ОСОБА_2В не допускала його до роботи. Протягом тижня він приходив до офісу ОСК «Чайка», де зазвичай перед початком роботи проводилась рознарядка та в журналі виходу на роботу робилась відмітка. Заяви, які той подавав на імя голови правління не хотіли приймати і реєструвати, а натомість їх знищували.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився але подав заяву про розгляд справи за його відсутності і наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, клопотань не надходило.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась хоча неодноразово викликалась та повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомила, клопотань на адресу суду не надходило.

16.01.2017 року, позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог просив суд визнати звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України незаконним та скасувати наказ № 9 від 20 травня 2016 року; стягнути, з відповідача Обєднаного садівничого кооперативу «Чайка» і заборгованість по заробітній платі, за квітень та травень 2016 року; компенсацію за невикористану відпустку, за 2014/2015, 2015/2016 р.р. за 52 дні 4414 грн. 90 коп., (середньомісячна зар. плата складає 1850 грн. : 22 роб. дні = 84 грн. 90 коп. за 1 роб. день х 52 = 4414 грн. 90 коп.); заробітну плату за час вимушеного прогулу, за період з 20 травня 2016 року по 11 жовтня 2016 року за 100 роб. Днів 8490 грн, 90 коп.; відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.; допустити негайне виконання рішення суду про стягнення, з відповідача ОСК «Чайка» - 20773 грн. 70 коп.

Суд вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 20 травня 2016 року, згідно наказу № 9, ОСОБА_1 звільнено за прогули, за п.4 ст. 40 КЗпП України, через відсутність на роботі більше 3 годин без поважних причин. Починаючи з 12 травня 2016 року голова правління ОСОБА_2 не допускала, його до роботи. Згідно довідки ОСК «Чайка», від 03. 05 2017 року, заборгованість по заробітній платі, за квітень і травень 2016 року було виплачено 03 грудня 2016 року.

Відповідачем, було порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення, передбачений ст. 149 КЗпП України. В якій зазначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. У разі відмови надати пояснення, скласти відповідний акт. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розпис. Суд вважає, що відповідач не виконав, цю, норму закону. До того ж, позивач, не допустив прогулу без поважних причин.

Відповідачем, порушено вимоги ст. 47 КЗпП України, яка передбачає, що, в разі звільнення працівника з ініціативи власника, або уповноваженого ним органу, він зобовязаний, у день звільнення видати, йому, копію наказу про звільнення з роботи, належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки передбаченні у с. 116 КЗпП України.

Що стосується відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн., суд вважає, що в цій частині позивачу необхідно відмовити.

У відповідності зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній, або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка, її, завдала, за наявності, її, вини.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.95 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов'язковому з'ясуванню, при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння, її, заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння, позивачеві, моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких, обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, позивач, оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не довів суду, чим підтверджується факт заподіяння йому моральних страждань та з чого він виходив при оцінці заподіяної йому шкоди.

Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог, в частині стягнення моральної шкоди, необхідно відмовити, оскільки, позивачем не доведено, що дії відповідача призвели до моральних переживань, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми тощо. Позивачем не вказано, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди, не проведено будь-яких розрахунків в обґрунтування розміру моральної шкоди, не подано доказів, якими підтверджується спричинення йому моральної шкоди.

Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши надані докази в сукупності та надавши їм оцінку, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСК «Чайка», третя особа ОСОБА_2, слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 3,4, 10, 60, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 47,115,116,137-1 КЗпПП, України, ст.ст. 15,24 Закону про України «Про оплату праці» суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Обєднаного садівничого кооперативу «Чайка» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, про стягнення простроченої заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну відпустку, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати звільнення ОСОБА_1 за п.4 ст. 40 КЗпП України, незаконним та скасувати наказ №9 від 20 травня 2016 року.

Стягнути з Обєднаного садівничого кооперативу «Чайка» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпуску , за 2014/2015, 2015/2016 р.р., за 52 дні у розмірі 4414,90 гривень.

Стягнути з Обєднаного садівничого кооперативу «Чайка» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 8490 гривень.

Стягнути з Обєднаного садівничого кооперативу «Чайка» на користь держави державне мито у розмірі 551,20 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення або отримання копії.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_4