Провадження № 22-ц/780/3538/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 57 13.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

13 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Приходька К.П., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2017 року у справі за позовом Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» до Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Станція швидкої медичної допомоги», ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, про вилучення з акту опису майна, звільнення його з-під арешту та встановлення права власності ,-

встановила:

В грудні 2016 року КЗ БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на таке.

За рішенням Білоцерківської міської ради від 20 грудня 2012 року № 831-34-VI та згідно з наказом управління охорони здоровя Білоцерківської міської ради від 26 грудня 2012 року № 463 з балансу КЗ БМР СШМД на баланс КЗ БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» 10 січня 2013 року, актом прийому-передачі було передано автомобілі НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, ГАЗ -2752-404 (Соболь) д.н.з. НОМЕР_4, Мерседес-Бенц 310D д.н.з. НОМЕР_5, Фольксваген Тгansport д.н.з. НОМЕР_6, Фольксваген д.н.з. НОМЕР_7, але КЗ БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги №1».

Разом з тим позивач не може зареєструвати дані транспортні засоби, як власник, оскільки 24 вересня 2013 року на них, як на майно комунального закладу Білоцерківської міської ради «Станція швидкої медичної допомоги» , накладено арешт постановою державного виконавця Білоцерківського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області у межах виконавчого провадження № 38622526 про стягнення з них на користь ОСОБА_2 грошових коштів.

Позивач вказав, що державним виконавцем не було належно встановлено обставини щодо належності вказаних транспортних засобів стороні, яка є боржником у справі №2-1206/11, тобто КЗ БМР «Станція швидкої медичної допомоги»; державний виконавець наклав арешт після передачі майна з балансу відповідача КЗ БМР «Станція швидкої медичної допомоги» на баланс позивача, тобто безпідставно обтяжив майно.

За таких обставин позивач просив суд вилучити з акту опису майна, звільнити з-під арешту зазначені транспортні засоби і встановити право власності позивача на ці спірні транспортні засоби.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішення суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав порушення судом норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що суд дійшов невірного висновку про те, що спірні транспортні засоби належать відповідачу КЗ БМР «Станція швидкої медичної допомоги», не врахувавши факт передачі цього майна відповідачем позивачеві на підставі акту прийому-передачі, відповідних рішення Білоцерківської міської ради та наказу управління охорони здоровя Білоцерківської міської ради та не узявши до уваги, що усе майно вказаних комунальних закладів належить Білоцерківській міськраді.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів, що не є власником спірного майна, тому відсутні підстави вилучити з акту опису майна, звільнити з-під арешту зазначені транспортні засоби та визнати за позивачем право власності на них.

Колегія суддів із вказаними висновками погоджується, оскільки вони є обґрунтованими і відповідають вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 вересня 2013 року та 3 квітня 2015 року постановами державного виконавця Білоцерківського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області у межах виконавчого провадження № 38622526 та зведеного виконавчого провадження № 53082270 , про стягнення з КЗ БМР «Станція швидкої медичної допомоги» на користь ОСОБА_2 172765 грн. та на користь ОСОБА_3 87400 грн. з накладено арешт на все майно КЗ БМР «Станція швидкої медичної допомоги».

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 року № 6 за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядають вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідно до п.п. 2,14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вирішуючи питання про належність описаного та арештованого майна, суди повинні керуватися нормами цивільного та сімейного законодавства, які діяли на час придбання майна, що регулюють право власності та його захист.

Із наведенного законодавства випливає, що право на виключення майна з акта опису та звільнення його з-під арешту належить власнику.

Підстави набуття права власності на транспортні засоби чітко визначені цивільним законодавством.

Відповідно до п. п. 2, 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 з наступними змінами (далі - Порядок державної реєстрації та обліку автомобілів) передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обовязковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності.

Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника і документів, що посвідчують його особу, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів та правомірність придбання транспортного засобу.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є : довідка-рахунок, договори та угоди, укладені на товарних біржах; інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування; акт приймання-передачі транспортних засобів; вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію транспортних засобів; договір фінансового лізингу.

Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

На підтвердження належності КЗ БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» спірних транспортних засобів позивач останній надав копії рішення Білоцерківської міської ради від 20 грудня 2012 року, наказ управління охорони здоровя Білоцерківської міської ради від 26 грудня 2012 року про передачу з балансу КЗ БМР «Станція швидкої медичної допомоги» на баланс КЗ БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» так акт прийому-передачі спірних транспортних засобів.

Однак доказів обовязкової державної реєстрації вказаних транспортних засобів на підставі вищезазначених документів, що підтверджують право власності, до суду не надано.

Більш того, як вбачається з листа територіального сервісного центру № 3242 Регіонального сервісного центру в Київській області Міністерства внутрішніх справ України № 1146 від 29 листопада 2016 року, адресованого головному лікарю КЗ БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги №1, перереєстрація вказаних транспортних засобі можлива після зняття арешту та відповідно до Порядок державної реєстрації та обліку автомобілів ( а.с.10).

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що на момент накладення арешту постановами державного виконавця позивач не був власником спірних транспортних засобів, ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону, оскільки позивач, всупереч положень ст. 60 ЦПК України, не надав належних доказів на підтвердження цих обставин.

Суд першої інстанції вірно встановив вказані обставини і дійшов привального висновку про відсутність у позивача права власності на спірні автомобілі і відсутності підстав до захисту цього права шляхом задоволення позову та виключення майна з акта опису та звільнення його з-під арешту.

Доводи апелянта про порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного судового рішення оскільки вони не відповідають вказаним вище вимогам закону.

Інших доводів в обґрунтування апеляційної скарги не апелянт не зазначив.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :