Справа № 713/1096/17
Провадження №2/713/491/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2017 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря Головач О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до відповідача ОСОБА_2 Посилається на те, що 08.05.2009 року з ОСОБА_2 уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Мигівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №09. Від шлюбу є неповнолітня дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

З 2015 року її чоловік ОСОБА_2 не надає кошти на утримання сина ОСОБА_3, постійно на одній роботі не затримувався, періодично виїжджає на роботу за межі України, однак в телефонному режимі повідомляє, що коштів не має.

Зазначила, що працює вихователем в гімназії №3 в м.Чернівці, отримує заробітну плату в сумі 3650,00 грн., однак цих коштів не вистачає, оскільки необхідно оплачувати перебування сина в садочку, купляти продукти харчування, одяг. З вересня 2017 року її син піде в перший клас, що потребує значних коштів.

ОСОБА_2 навмисно ухиляється від утримання їхнього спільного сина, добровільно матеріальної допомоги не надає.

Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1200,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову, до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, просила позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утриманні сина в меншому розмірі, а саме, в сумі 640,00 грн., оскільки офіційно на даний час не працює.

Суд, заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 08.05.2009 року позивач ОСОБА_2 з відповідачкою ОСОБА_1 уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Мигівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №09, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія 1-МИ №048022, виданого 08.05.2009 року виконкомом Мигівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області.

Від шлюбу є одна неповнолітня дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, Серія 1-МИ №144158, виданого 13.07.2011 року виконавчим комітетом Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №30.

Судом також встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з позивачкою ОСОБА_1, яка займає посаду вчителя української мови у гімназії №3 м.Чернівці, її середньомісячний дохід становить близько 4000,00 грн., що підтверджується довідкою про доходи, виданою Управлінням освіти Чернівецької міської ради №1193 від 29.06.2017 року.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, відповідач ОСОБА_2 як батько неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобовязаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 на даний час є працездатним, офіційно ніде не працює, частково добровільно надає допомогу на утримання дитини.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2). стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2017 році», у 2017 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладених обставин суд вважає, що відповідач ОСОБА_2, як батько зобовязаний сплачувати на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 06.07.2017 року і до настання його повноліття.

Статтею 80 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Згідно ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору як позивач - у справі про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 гривень в дохід держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.ст. 180, 182, 189, 191 СК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218, 367 ЦПК України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН-), зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, (ІПН-) зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки м.Чернівці, вул. Південно-Кільцева, 4-А/110, аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1000,00 (Одна тисяча) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 06.07.2017 року і до настання його повноліття.

Допустити негайне виконання стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН-), зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір в сумі 640,00 (Шістсот сорок) гривень в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич