Провадження № 2/522/6313/17
04 липня 2017 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
судді -Тарасова А.В.
за участю секретаря судового засідання -Ткаченко О.О.,
розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
До Приморського районного суду м. Одеси 16.06.2015 року звернувся позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути в строк до 17.06.2012 року, що підтверджується розпискою від 13.04.2012 року. Оскільки відповідач не виконав обовязку з повернення суми позики, позивач просить стягнути на його користь суму боргу з урахуванням інфляційних збитків та 3% річних від простроченої суми, що разом становить 384 361,13 грн.
В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав.
Керуючись положеннями ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором.
Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми.
З розрахунку заборгованості вбачається, що підлягає стягненню сума основного боргу в розмірі 10 000 доларів США, що еквівалентно 210 588,29 грн. станом на 16.06.2015 року за курсом НБУ, 3% річних від простроченої суми в розмірі 20 043,39 грн., інфляційні втрати в розмірі 153 729,45 грн., що разом становить 384 361,13 грн.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували повне або часткове виконання відповідачем обовязку в частині повернення позики, тому суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, керуючись ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку, що сплачена позивачем згідно квитанції від 13.07.2015 року сума судового збору в розмірі 3 844,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь відповідача.
Враховуючи, що згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 206, 212- 214 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу в розмірі 210 588 (двісті десять тисяч пятсот вісімдесят вісім) гривень 29 копійок, 3% річних від простроченої суми в розмірі 20 043 (двадцять тисяч сорок три) гривні 39 копійок, інфляційні втрати в розмірі 153 729 (сто пятдесят три тисячі сімсот двадцять девять) гривень 45 копійок, що разом становить 384 361 (триста вісімдесят чотири тисячі триста шістдесят одна) гривня 13 копійок .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 3 844 (три тисячі вісімсот сорок чотири) гривні.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Приморського районного суду м. Одеси протягом 10-ти днів, після отримання копії рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення суду може бути оскаржено в Апеляційний суд Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.
Суддя А.В. Тарасов