УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області про стягнення компенсації по щомісячній страховій виплаті, за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петропавлівському районі на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області (далі - відділення Фонду) на її користь компенсацію за несвоєчасну сплату щомісячних страхових виплат у розмірі 972 грн 05 коп.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалась на те, що рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2014 року, визначено її середньомісячну заробітну плату у розмірі 1 568 грн 80 коп.

Позивачка зазначала, що робочим органом відділення Фонду була проведена доплата страхової виплати з 09 липня 2009 року в сумі 3 313 грн 73 коп., яка виплачена наприкінці грудня 2014 року.

Посилаючись на те, що з вини відповідача всупереч чинному законодавству на суму недоплаченої щомісячної страхової виплати не було нараховано компенсацію, ОСОБА_4 просила задовольнити позовні вимоги.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з відділення Фонду на користь ОСОБА_4 компенсацію за своєчасно не визначені та невиплачені суми щомісячної страхової виплати у розмірі 972 грн 05 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року апеляційну скаргу відділення Фонду відхилено, рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі відділення Фонду, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України врахували мотиви скасування судових рішень, викладені в ухвалі суду касаційної інстанції від 06 квітня 2016 року, виходили з того, що заборгованість за рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2014 року у розмірі 3 313 грн 73 коп. за період з липня 2009 року включно була виплачена відповідачем лише у листопаді 2014 року, а тому відповідно до приписів Законів України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», «Про оплату праці» та постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові, покладений в повному обсязі саме на відділення Фонду.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петропавлівському районі відхилити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В.Попович