Справа № 191/101/17
Провадження № 2/191/581/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого - судді Гречко Ю.В. при секретарі - Борисовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 за участю прокурора Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що на території міста Синельникового з 2013 року проживає громадянка ОСОБА_4, яка має трьох малолітніх дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. 19 листопада 2014 року надійшла інформація із Синельниківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1, про те, що ОСОБА_4 не приділяє належної уваги навчанню та вихованню своєї дитини. На той час сім'я проживала за адресою: АДРЕСА_1 в орендованому будинку. Дане помешкання було відключено від газо-, водо- та електропостачання, але в будинку було пічне опалення. 29 квітня 2014 року Синельниківським міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді дану сім'ю було взято під соціальний супровід у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 була засуджена до покарання, не пов'язаного з позбавленням волі та яка сама виховує трьох малолітніх дітей. Фахівцями центру під час систематичних відвідувань було встановлено, що сім'я перебуває у складних життєвих обставинах. З пояснень матері дітей вбачалося, що родина не має коштів на харчування та забезпечення дітей необхідними речами, оскільки не отримала кошти, передбачені державою, у зв'язку з переоформленням державної допомоги за місцем проживання. За період перебування під соціальним супроводом виникли певні проблемні питання. ОСОБА_4 не дотримувалася рекомендацій спеціалістів центру та не виконувала умови договору соціального супроводу, поводила себе агресивно, відмовлялася співпрацювати.

18 грудня 2015 року родина ОСОБА_4 вже проживала за адресою: АДРЕСА_2. При обстеженні умов проживання з'ясовано, що у кімнаті житлового будинку відсутнє газо-, електро- та водопостачання, діти та мати сплять на підлозі, відсутнє місце для навчання ОСОБА_1, запас продуктів харчування мінімальний. З пояснень сусідки, ОСОБА_6, встановлено, що за весь час проживання - з серпня 2015 року ОСОБА_4 вела аморальний спосіб життя, зловживала алкогольними напоями, вживала наркотичні речовини, діти постійно просили їсти. Спеціалістами служби та кримінальної міліції у справах дітей Синельниківського MB ГУ МВС України у Дніпропетровській області з ОСОБА_4 було проведено профілактичну роботу, після якої мати з дітьми перебралася жити до своєї бабусі за адресою: АДРЕСА_3.

Через низький матеріальний стан у сім'ї часто виникали конфлікти. Психологічна атмосфера у сім'ї напружена та соціально нестійка. Через те, що мати веде аморальний спосіб життя, успішність та виховання дітей знаходиться на критичному рівні. Діти вживають нецензурну лексику при дорослих. З матір'ю неодноразово проводилася соціально-педагогічна та інформаційна робота, щодо формування навичок усвідомленого, відповідального батьківства, формування навичок дотримання санітарно-гігієнічних норм та норм суспільної моралі, ведення здорового способу життя.

На громадянку ОСОБА_4 постійно надходять скарги, тому що вона не забезпечує дітей усім необхідним для нормального розвитку та життя. Неодноразово громадянка притягувалася до адміністративної відповідальності відповідно до статті 184 КУпАП.

07 листопада 2016 року при виході за адресою: АДРЕСА_3, зі слів бабусі, ОСОБА_7, ОСОБА_4 з дітьми перейшла жити за адресою: АДРЕСА_4. Діти до школи не ходять. При виході за адресою встановлено, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_5, але і там громадянка більше не проживає. З 20 листопада 2016 року ОСОБА_4 вже проживала АДРЕСА_6. За усіма адресами умови проживання незадовільні, немає тепла, повноцінного харчування для дітей, діти психологічно виснаженні та напружені.

23 листопада 2016 року громадянка ОСОБА_4 звернулася до служби у справах дітей з проханням допомогти тимчасово влаштувати дітей тимчасово у родину, оскільки їй немає куди з ними піти: ні житла, ні коштів немає. Спеціалістами служби негайно було влаштовано дітей у прийомну сім'ю ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_7. ОСОБА_4 обіцяла наступного дня прийти побачитися з дітьми, але так і не з'явилася. 26 листопада 2016 року ОСОБА_8 стало зле і тому службою у справах дітей діти були влаштовані у дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_8. Мати ОСОБА_4 за весь цей час не з'явилася. 02 грудня 2016 року, коли діти були на заняттях у ЗНЗ № 6, до технічного персоналу школи підійшов чоловік, який представився дядьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і сказав, що хоче їх побачити, але працівники навчального закладу не дозволили. Через деякий час було встановлено, що цей чоловік забрав ОСОБА_1 без верхнього одягу у невідомому напрямку. Через хвилин десять з'явилася мати дітей, ОСОБА_4, і стала вимагати забрати дітей із навчального закладу. Оскільки, громадянка не позбавлена батьківських прав, їй ніхто не став чинити перешкоди у забиранні дітей. Дітей ОСОБА_4 забрала за адресою: АДРЕСА_9, де вона планувала бути два дні, наступне місце проживання залишається невідомим. Виходячи із усієї цієї ситуації, ОСОБА_4 порушує права своїх дітей на освіту, на житло, на захист здоров'я, насамперед психологічного, на право жити в таких умовах, які дозволять дітям повноцінно розвиватися. Мати свідомо привчає своїх малолітніх дітей бродяжити із одного житла в інше.

Відомості про батька дітей записані згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ч. 1 статті 135 Сімейного кодексу України.

Отже, ОСОБА_4, батьківських обов'язків щодо виховання та утримання своїх дітей не виконує.

Просить позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, батьківських прав за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітніх дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3; Стягнути із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, на користь осіб, на утриманні яких будуть перебувати малолітні діти ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі, а саме 1050 гривен щомісячно, починаючи від дня подання заяви до повноліття молодшої дитини.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Також зазначила, що на даний час діти проживають разом з відповідачем і остання виконує свої батьківські обов'язки, однак враховуючи викладені у позовній заяві обставини, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала і зазначила, що виконує свої батьківські обов'язки. Протягом певного часу вона зверталася до органу опіки за допомогою тимчасово влаштувати дітей, оскільки у неї не було матеріальних та житлових можливостей для їх належного утримання, однак на даний час її матеріальний стан поліпшився.

Прокурор вважає, що підстав для позбавлення відповідача батьківських прав на даний час не існує.

Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено в п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона чи він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснено у абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Також суд звертає увагу на вимоги ч.1 ст.60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Тобто позивач, звертаючись з позовними вимогами про позбавлення відповідача батьківських прав, зобов'язаний довести суду всі обставини, які дають можливість вирішити справу на її користь, оскільки лише на припущеннях судове рішення ґрунтуватися не може.

Факт народження та походження дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 від матері ОСОБА_4 підтверджується копіями свідоцтв про їх народження.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач належним чином не забезпечує дітей одягом, харчуванням, житловими умовами.

Відповідач вказані факти заперечує і посилається на те, що зазначені позивачем обставини мали місце не внаслідок умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, а у зв'язку з відсутністю матеріальної можливості забезпечити дітей.

Оскільки з цього приводу між сторонами виник спір, то позивач повинен довести суду факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей саме внаслідок свідомого нехтування такими обов'язками.

Жодного доказу в обґрунтування своїх позовних вимог, які б свідчили про свідоме умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків позивач суду не надав, а незадовільні акти обстеження умов проживання ще не свідчать про ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків.

У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає недоведеним факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків.

Також при вирішенні даної справи суд бере до уваги те, що в обґрунтування своїх позовних вимог позивач не надав суду жодного доказу жорстокого поводження відповідача з дітьми, не доведено факт зловживання відповідачем спиртними напоями та наркотичними засобами, оскільки з цього приводу жодних належних доказів не надано.

Крім того, представник позивача зазначив, що на даний час протягом останніх декількох місяців відповідач виконує свої батьківські обов'язки належним чином, що свідчить про передчасність вирішення питання про позбавлення батьківських прав відповідача та стягнення з нею аліментів на утримання дітей.

Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по справі стягненню з відповідача не підлягають у відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.122, ст.ст.141, 150, 157, 161, п.2 ч.1 ст.164 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 за участю прокурора Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей - відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом у разі, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя: Ю. В. Гречко