Справа № 642/8811/15-ц
№ провадження 2/646/1864/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.17 року м.Харків

Червоно заводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Сорока О.П.,

за участю секретаря Безсонної Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 закладу Харківського геріатричного пансіонату ветеранів праці Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, встановлення факту ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю та усунення спадкоємця від права на обовязкову частину спадкоємства, скасування свідоцтва про право на спадщину,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, з урахування уточнених вимог, просила суд: визнати незаконними дії відповідачів, які влаштували до ОСОБА_2 закладу Харківського геріатричного пансіонату ветеранів праці Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, лежачого хворого, який мав психічний розлад, - ОСОБА_4 у віці 89 років, з порушенням паспортного режиму, тобто без прописки, строком на 4 роки в державну установу з неналежними умовами проживання і утримання для військового офіцера, який мав підвищену пенсію, безпідставно заволоділи грошовими коштами ОСОБА_4, які знаходились на його рахунках в ПАТ Ощадбанку України, а також щомісячно нарахованою військовою пенсією батька, в період його проживання в пансіонаті ветеранів праці з 30.06.2010 року по 16.06.2014 року. Просила встановити факт ухилення спадкоємця ОСОБА_3 від надання допомоги спадкодавцю, батьку ОСОБА_4 та усунути ОСОБА_3 від права на обовязкову частину спадкоємства та скасувати свідоцтво про право на спадщину після смерті їх батька ОСОБА_4 (спадкоємство складається з 2/3 частин у праві загальної власності на житловий будинок № 51, який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Льговська, буд. 51, який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.1978 року, посвідченого Першою Харківською нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 4-3795 право власності зареєстровано в Харківському міському БТІ 06.09.1978 року за № 45080). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона доглядала за померлим батьком ОСОБА_4 з червня 2007 року, оскілки він внаслідок перелому шийки бедра, став лежачим хворим та потребував стороннього догляду. Вона, залишивши свою роботу та квартиру, вимушена була переїхати в будинок до батька, для догляду та його утримання, а також утримання будинку. Восени 2008 року позивачка вимушена була продати свою квартиру, а у звязку з неадекватною поведінкою батька, після виклику лікаря-психіатра дізналася про наявність у батька психічного захворювання. Також зазначає, що її батько ОСОБА_4 8 років перебував на обліку в психоневрологічному диспансері №16 та страждав на часткове слабоумство, у 2010 року в звязку з погіршенням здоровя вона передала хворого батька на догляд до старшої сестри ОСОБА_3, під доглядом якої батько знаходиться близько двох місяців, а з 30.06.2010 року ОСОБА_3 відмовилася за ним доглядати, переїхала в місто ОСОБА_5 та оформила батька до державного пансіонату ветеранів праці, де він знаходився на повному державному утриманні з неналежними умовами проживання та утримання для військового офіцера. Позивач вказує, що вона звернулася до суду та намагалася отримати опіку над батьком, однак в звязку з довгим розглядом судом її заяви вона попросила залишити її без розгляду. Також позивач вказує, що батько мав ощадну книжку, заощадження приблизно 60 000, 00 гривень, та отримував військову пенсію приблизно 4000, 00 гривень на місяць, позивач вважає. що даними коштами незаконно заволоділо керівництво пансіонату та її старша сестра ОСОБА_3. Вважає, що відповідачами порушено вимоги ст.ст. 1212-1213 ЦК України, окрім того, діями відповідачки ОСОБА_3 порушено ст.ст. 51 ч.2, 52 ч.1 Конституції України та ст.ст. 202-203 СК України.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, пояснила про обставини викладені у ньому, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 закладу Харківського геріатричного пансіонату ветеранів праці Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що ОСОБА_4 до пансіонату було прийнято на держане забезпечення відповідно до путівки виданої Департаментом соціального захисту населення Харківської обласної адміністрації та прописано в пансіонаті, вказує, що умови проживання та утримання військового офіцера мешканця пансіонату забезпечуються відповідно до встановлених норм, ОСОБА_4 постійно проживав в пансіонаті та знаходився на повному державному забезпеченні, тому пенсія виплачувалася відповідно до ст..88 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», справу просив розглядати без його участі та в задоволенні позову просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, по день та час розгляду спарив була повідомлена належним чином..

Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно положень статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до копії заповіту від 02.07.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 і зареєстрованого реєстрі за № 757, ОСОБА_4 заповів все своє майно своїй дочці ОСОБА_1. Заповіт посвідчувався при свідках та підписувався іншою особою (не заповідачем) у зв'язку із неможливістю заповідача особисто підписати заповіт у звязку з похилим віком (зазначається у тексті заповіту) (т.1 а.с.73)

16 червня 2014 року у віці 92 роки у місті Харкові помер ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ВЛ №445158(т.1 а.с.162)

Судом встановлено, і не заперечувалося сторонами у справі, що ОСОБА_4, за ініціативою його старшої дочки ОСОБА_3 15.06.2010 року був направлений на повне державне утримання до ОСОБА_2 установи Харківський геріатричний пансіонат ветеранів праці де проживав з 30.06.2010 року по 16.06.2014 року - по день смерті. На момент направлення до пансіонату розмір пенсії ОСОБА_4 складав 3764, 82 грн. У липні 2013 році ОСОБА_4 написав заяву про перерахування 75 відсотків його пенсії на рахунок пансіонату (т.2 а.с.27).

Відповідно до листа начальника Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 11.12.2015 року №18943-14/20 ОСОБА_6 ОСОБА_4 отримував пенсію на підставі ЗУ «про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно особистої заяви від 29.06.2010 року доставка пенсії ОСОБА_4 з серпня 2010 року по червень 2014 року здійснювалась через почтове відділення №61177 м.Харкова за місцем фактичного проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1. Допомога на поховання у розмірі 13676 .22 виплачена доньці ОСОБА_3.

Відповідно до листа філії ХОУ Державного ощадного банку України № 11-09/21-3348-3622 від 27.10.2011 року ОСОБА_4 має рахунок в банку. У період з 02.08.2007 року по 30.09.2008 року та з 08.01.2009 року по 02.04.2010 року за дорученням ОСОБА_4 позивачкою ОСОБА_1 щомісячно здійснювалось зняття грошових коштів з рахунку банка у розмірі від 1 500 грн. до 3 600 грн. 02.12.2008 року, а також в період з 11.05.2010 року по 09.08.2011 року грошові кошти у розмірі від 2 000 грн. до 14 000 грн. за довіреністю ОСОБА_4 отримувала відповідачка ОСОБА_3 14.09.2008 року вона отримала всі нараховані на суму вкладу відсотки у розмірі 532, 29 грн. Залишок на рахунку на 06.10.2011 року становив 13012. 21 грн.(т.1 а.с51-54).

Згідно листа філії ХОУ Державного ощадного банку України від 31.12.2015 року №26/2-20/1820 в період з 05.01.2009 року по 11.09.2015 року кошти з рахунку ОСОБА_4 №45653 отримувала ОСОБА_3 відповідно до довіреності від 29.11.2008 року посвідченої ПН ХМНО ОСОБА_7, зареєстрованою в реєстрі за №6263, рахунок №195 (пенсійний страховий) закрито 11.09.2008 року та кошти отримано особисто клієнтом ОСОБА_4, рахунок №94 (депозитний) закрито 14.09.2008 року та кошти отримано довіреною особою ОСОБА_3.(т.1 а.с.1738-179).

Як вбачається з копії довідки №401 наданої директором ОСОБА_2 закладу Харківського геріатричного пансіонату ветеранів праці Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації ОСОБА_4 з 30.06.2010 року дійсно проживав в закладі та помер 16.06.2014 року, пансіонат участі в похованні не приймав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.88 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» особам, які проживають у будинках-інтернатах (пансіонатах), стаціонарних відділеннях територіальних центрів соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян, а також дітям, яким призначено соціальні пенсії та які проживають у дитячих будинках-інтернатах, виплачується 25 процентів розміру призначеної пенсії, але не менше 20 процентів мінімального розміру пенсії за віком на місяць. У разі коли розмір їх пенсії перевищує вартість утримання в цих установах, виплачується різниця між розміром пенсії і вартістю утримання, але не менше 25 процентів розміру призначеної пенсії і не менше 20 процентів мінімального розміру пенсії за віком на місяць.

Частиною 1 ст.212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Ленінським районним судом м.Харкова розглянуто позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми, рішенням від 15.04.2014р. відмовлено у стягненні відшкодування витрат на утримання ОСОБА_4, оскільки Сімейним кодексом України передбачено обовязок дітей доглядати батьків, які потребують догляду, та ОСОБА_4 не був визнаний недієздатним та обмежено дієздатним та мав право розпоряджатись своїми коштами.

На підставі вищенаведених доказів, судом встановлено, що дійсно ОСОБА_3 на підставі довіреності ОСОБА_4 та пансіонат на підставі заяви про перерахування 75 відсотків його пенсії отримували збереження та пенсію ОСОБА_4, позивачку суду не надано доказів, що спростовують висновок Ленініського районного суду м.Харкова про вільне волевиявлення ОСОБА_4 таким чином розпоряджатись своїми грошима, у звязку з чим відсутні підстави вважати такі дії відповідачів протизаконними.

Крім того, позивачка в судовому засіданні пояснила, що з 2010р. під час перебування ОСОБА_4 в пансіонаті вона відвідувала батька декілька разів, відповідач ОСОБА_3 також 2-3 рази на рік по декілька днів відвідувала батька. Доказів про неналежні умови утримання батька в пансіонаті суду не надано. Сам факт поміщення ОСОБА_4 до пансіонату, посилання позивача на брудний вигляд останнього під час поміщення до пансіонату, та його кремація замість поховання не свідчать про ухилення ОСОБА_3 від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця.

Згідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно із вимогами п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги спадкодавцю, незаконного заволодіння відповідачами його коштами, неналежного утримання ОСОБА_4 вОСОБА_2 закладі Харківського геріатричного пансіонату ветеранів праці Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про відмову в позові у звязку з недоведеністю.

Керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11,60,61,212-215, ЦПК України, ст.ст.212, 1224 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 закладу Харківського геріатричного пансіонату ветеранів праці Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, встановлення факту ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю та усунення спадкоємця від права на обовязкову частину спадкоємства, скасування свідоцтва про право на спадщину залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сорока О.П.