АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1379/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11 травня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаський науково виробничий центр по біологічному захисту рослин» до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ТОВ «Черкаський науково виробничий центр по біологічному захисту рослин» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «Черкаський науково-виробничий центр по біологічному захисту рослин» являється власником будівлі за адресою с. Червона Слобода, вул. Морозова, буд. 49-а. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 08.10.2013 року був здійснений виділ частки в натурі в господарській будівлі, за яким 21/50 його частин була виділена ОСОБА_6, а 29/50 частин залишена у власності ТОВ «Черкасибіозахист». Разом з тим господарська будівля по вул. Морозова, буд. 49а в с. Червона Слобода була побудована на земельній ділянці, яка не призначена на обслуговування та будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд, адже з моменту будівництва будівлі вона являлась комерційного призначення, а не житлового особистого користування. Згідно рішення Черкаської обласної ради депутатів трудящих № 445 від 03 серпня 1973 року Черкаській районній міжколгоспній біологічній лабораторії під будівництво лабораторії була виділена 0,28 га ріллі вільного присадибного типу в постійне користування при умові внесення на спец рахунок облсільсгоспуправління 1414 крб. на освоєння нових земель. Дана земельна ділянка загальною площею 0,28 га, була виділена під будівництво об'єктів лабораторії, яка після будівництва в 1975 році була оформлена, як Черкаська районна біологічна лабораторія, що на даний час призвело до існування різного статусу однієї земельної ділянки з різним цільовим призначенням.

Земельна ділянка між ТОВ «Черкасибіозахист» та ОСОБА_6 не була розділена, оскільки цільове призначення земельної ділянки не дозволяло здійснити такий розподіл, з моменту її виділення вона являлась земельною ділянкою, яка віднесена до земель з відсутнім статусом земельної ділянки. Після набуття права власності відповідачем на 21/50 частин будинку по вул. Морозова, 49а в с. Червона Слобода до нього перейшло і право користування земельною ділянкою, але лише частиною необхідною для обслуговування відповідної частини будинку. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 08.10.2013 року ОСОБА_6 виділено в натурі 21/50 частин будинку, без відповідної частини господарських будівель, отож відповідачу за необхідне виділити в користування частину земельної ділянки необхідної для обслуговування належної йому частини будинку та право проходу до будинку з метою забезпечення його схоронності та утримання.

Просив суд визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташовано 21/50 частини житлового будинку та 29/50 частин нежитлового приміщення по вулиці П.Морозова, 49а в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 11 травня 2017 року позов задоволено частково. Ухвалено виділити ОСОБА_6 земельну ділянку необхідну для обслуговування жилого будинку площею 884.1 кв.м., відповідно до судової земельно-технічної експертизи № 799/16-23, 74/17-23, від 10.02.2017 року, (на план-схемі червоний колір), яка розташована в межах:

Від т1 до т.2 19.88 м;

Від т. 2 до т. 3 20.35 м;

Від т. З до т. 22- 5.31м;

Від т. 22 до т. 21- 10.01м;

Від т. 21 до т. 20- 4.68 м;

Від т. 20 до т. 19- 3.05 м;

Від т. 19 до т. 18- 5.49 м;

Від т. 18 до т. 17- 6.76 м;

Від т. 17 до т. 16- 3.34 м;

Від т. 16 до т. 15- (по лінії)

Від т. 15 до т. 14- 2.00 м;

Від т. 14 до т. 13- 5.98 м;

Від т. 13 до т. 12- 13.05 м;

Від т. 12 до т. 9- 1.47 м;

Від т. 9 до т. 10- 3.71м;

Від т. 10 до т. 11- 1.26 м;

Від т. 11 до т. 1- 13.34 м.

Залишити в користуванні ТОВ «Черкаський науково-виробничий центр по біологічному захисту рослин» земельну ділянку загальною площею 2151,9 кв.м., відповідно до судової земельно-технічної експертизи № 799/16-23, 74/17-23, від 10.02.2017 року, (на план-схемі синій колір), яка розташована в межах:

Від т. 22 до т. 4 - 15.35 м

Від т. 4 до т. 5 - 17.70 м

Від т. 5 до т. 6 - 31.52 м

Від т. 6 до т. 7 - 58.68 м

Від т. 7 до т. 8 - 25.60м

Від т. 8 до т. 12- 6.16м

Від т. 12 до т. 13- 13.05 м

Від т. 13 до т. 14- 5.98 м

Від т. 14 до т. 15- 2.00 м

Від т. 15 до т. 16- (по лінії)

Від т. 16 до т. 17- 3.34 м;

Від т. 17 до т. 18- 6.76 м;

Від т. 18 до т. 19- 5.49 м;

Від т. 19 до т. 20- 3.05м;

Від т. 20 до т. 21- 4.68 м;

Від т. 21 до т. 22- 10.01м;

В іншій частині позовних вимог відмовлено

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з»ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким виділити ОСОБА_6 земельну ділянку необхідну для обслуговування жилого будинку площею 1275,1 кв.м. та залишити в користуванні позивача земельну ділянку загальною площею 1760,9 кв.м., відповідно до варіанту № 3 експертизи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах

доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія

приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Черкаської обласної ради депутатів трудящих № 445 від 03 серпня 1973 року із земель к-пу ім.. Леніна с. Червона Слобода Черкаського району Черкаській районній міжколгоспній біологічній лабораторії під будівництво лабораторії була виділена земельна ділянка площею 0,28 га ріллі вільного присадибного типу в постійне користування при умові внесення на спец рахунок облсільсгоспуправління 1414 крб. на освоєння нових земель.

Відповідно до реєстраційного посвідчення на об»єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, виданого 24.10.1998 року біологічна лабораторія розташована в с. Червона Слобода по вул.. П.Морозова, 49а зареєстрована за акціонерним товариством «Черкасибіозахист».

Із тексту рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 08 жовтня 2013 року вбачається, що право власності ОСОБА_6 на 21/50 частини будинку за адресою с. Червона Слобода Черкаського району та області, вул. П Морозова, 49а підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05 грудня 2006 року. Право власності ОСОБА_6 було набуте на підставі свідоцтва про право власності на 21/50 частини вказаної будівлі від 27 серпня 1998 року.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 08 жовтня 2013 року проведено реальний розподіл житлового будинку з біолабораторією літ. «А-1» між ОСОБА_7 та ТОВ «Черкаський науково-виробничий центр по біологічному захисту рослин» відповідно до належних їм часткам, а саме 21/50 частин /належні ОСОБА_6П./ та 29/50 частин /належні ТОВ «Черкаський науково-виробничий центр по біологічному захисту рослин»/. Рішення набрало законної сили.

З позовом в суд про встановлення порядку користування земельною ділянкою звернулося ТОВ «Черкаський науково-виробничий центр по біологічному захисту рослин».

При зверненні в суд з даним позовом позивач стверджує, що право користування спірною земельною ділянкою у нього виникло з 1973 року, на підставі рішенням Черкаської обласної ради депутатів трудящих № 445.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що позивач та відповідач як співвласники будинку мають у спільному постійному користування спірну земельну ділянку, а тому мають право на встановлення порядку користування нею шляхом виділення конкретної земельної ділянки кожному із співвласників житлового будинку для його обслуговування.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи із наступного.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Тобто, порушення, невизнання або оспорювання права власності або права користування на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу передбаченого ст. 152 ЗК України.

Ч. 2 ст. 152 ЗК України встановлює, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Земельного Кодексу 1990 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до положень ст. 116 ЗК України 2001 року, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями.

Відповідно до положень ст. 125 ЗК України 2001 року в редакції до 2009 року право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Відповідно до ст. 125 ЗК України в редакції Закону України від 05.03.2009 року № 1066-УК-1 право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Аналогічна позиція викладена в підпунктах в/, г/ п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2-004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» в редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 року № 2 і з якої вбачається, що з 1 січня 2002 року відповідно до ст. 125 ЗК України право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі /на місцевості/, а з 2 травня 2009 року у відповідності із Законом України від 05 березня 2009 року № 1088-У1 право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування на право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки /пункт 7 розділу Х «Перехідні положення» ЗК/ одержані ними до 1 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що булим раніше передбачені чинним законодавством.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень.

Враховуючи, що позивач не надав суду правовстановлюючі документи про наявність у нього права користування чи оренди спірною земельною ділянкою, про встановлення порядку користування якою з відповідачем він ставить питання, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Посилання позивача на наявність у нього права користування спірною земельною ділянкою з 1973 року не підтверджується матеріалами справи, оскільки відповідно до рішення Черкаської обласної ради депутатів трудящих № 445, на яке посилається позивач, земельна ділянка площею 0,28 га ріллі вільного присадибного фонду була відведена Черкаській районній міжколгоспній біологічні лабораторії під будівництво лабораторії, а не в користування позивача.

Прим цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Також ч. 2 ст. 16 ЦК України утримує перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

При зверненні в суд з позовом позивач не вказав, яке саме його право є порушеним та підлягає поновленню саме способом встановлення порядку користування земельною ділянкою між ним та відповідачем. .

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору не повно з'ясував та не перевірив всі фактичні обставини, що мають значення для справи, не правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11 травня 2017 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаський науково виробничий центр по біологічному захисту рослин» до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Черкаський науково виробничий центр по біологічному захисту рослин» в позові до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаський науково виробничий центр по біологічному захисту рослин» на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 757 гривень 90 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :