233 № 233/1323/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/М о т и в о в а н е/

23 червня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Наумик О.О.,

за участі секретаря Сухоставець Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись 16.03.2016 р. до суду з позовом, ПАТ «Укрсоцбанк» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 08-038/348к від 02.08.2006 р. у розмірі 304404,73 долари США, що еквівалентно 8175021 грн. 01 коп., посилаючись на те, що 02.08.2006 р. між сторонами укладено вище згадуваний кредитний договір, за умовами якого Банк надав відповідачу у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 200000 Доларів США 00 центів, зі сплатою 13% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 01 серпня 2021 року.

Умови утримання кредитних коштів та погашення заборгованості передбачені Договором кредиту з посиланням на відповідні пункти цього договору. Зокрема п.1.1. Договору кредиту визначено сума, яка була видана, рівень відсоткової ставки, схема погашення заборгованості, дата та сума щомісячного чергового платежу, кінцева дата погашення заборгованості, тощо.

Свої зобов'язання, визначені п.3.1.1 Договору кредиту, Позивачем виконано належним чином в повному обсязі: Відповідачу відкрито позичковий рахунок в АКБ «Укрсоцбанк» та надано суму кредиту.

13.05.2009 р. між Позивачем та Відповідачем укладено Договір про внесення змін до Договору кредиту, якою змінено графік погашення основного боргу, який станом на 13.05.2009 р. становить 166670,00 дол. США та внесено відповідні зміни до Договору кредиту.

Відповідно до п.п.3.3.8., 3.3.9. Боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування Кредитом в порядку, визначеному п.п.2.4.,2.5. Договору кредиту, та комісії, в порядку, визначеному Договором. Погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафами санкціями в порядку, визначеному в п.1.1 Договору кредиту.

Проценти, сплачувані Позичальником за користування Кредитом за своїм характером є встановленою договором платою за користування грошовими коштами, а не неустойкою, яка є не тільки способом забезпечення виконання зобов'язань, а також і однією з форм цивільно-правової відповідальності.

ОСОБА_1 порушила умови погашення заборгованості за кредитом, що визначений п.п. 1.1. Договору кредиту, не здійснила погашення кредиту із нарахованими відсотками за фактичний час його використання, а тому, згідно із ст.1050 ЦК України, зобов'язана погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції.

Таким чином, неналежне використання взятих на себе зобов'язань за Договором кредиту Відповідачем та несплата відсотків за користування кредитними коштами призвело до виникнення заборгованості, яка відповідно до ст.1050 ЦК підлягає достроковому погашенню.

Станом на 22.02.2016 р. заборгованість за Договором кредиту складає 304404,73 долари США, що еквівалентно, 8175021 грн. 01 коп. (Курс НБУ долар США станом на 22.02.2016 р. становить - 26.8558 грн.), та складається з:

- сума заборгованості за кредитом - 148133,00 Доларів США - 3978224,59 грн.;

- сума заборгованості за відсотками - 95193,37 Доларів США - 2556490,54 грн.;

- розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 32734,11 Доларів США - 879099,49 грн.;

- розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 28344,25 Доларів США - 761206,39 грн.,

яку просить стягнути з відповідача на користь позивача.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні 24.04.2017 р. позов підтримав за наведених у позовній заяві підстав, просив задовольнити його у повному обсязі. У судові засідання, призначені в подальшому, не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 в судовому засіданні 24.04.2017 р. заперечувала проти заявлених позовних вимог, пославшись те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом:

Так, відповідно до п.п.3.3.8, 3.3.9 та 4.5 договору позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному підпунктом 1.1. договору. У разі невиконання або неналежного виконання позичальником більш ніж 90 календарних днів своїх обов'язків щодо своєчасної сплати кредиту та процентів строк користування кредитом вважається таким, що сплив. Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня повернути кредит у повному обсязі, сплатити відсотки та штрафи.

Таким чином, сторони врегулювали у договорі порядок зміни строку виконання основного зобов'язання та визначили умови такого повернення коштів.

Останній платіж за Договором в якості погашення суми основної заборгованості відповідачка внесла 25.02.2011 р., а погашення процентів - 23.05.2011 р.

Наступний платіж з погашення основної заборгованості відповідач у відповідності до графіку погашення заборгованості по кредиту мала здійснити до 25.03.2011 р. (п.1.1. Договору).

Отже за визначенням пункту 4.5 Договору строк користування кредитом сплив через 90 днів, тобто 25.06.2011 р.

Оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено на 25 червня 2011 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право звернення до суду щодо захисту порушених прав, проте Банк звернувся до суду з дійсним позовом лише 16.03.2016 р., тобто з пропуском строку позовної давності.

Просила застосувати до позовних вимог ПАТ Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту від 02 серпня 2006 року № 08-038/348 строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.142).

З'ясувавши позицію сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 02 серпня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступником є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 08-038/348к, згідно із яким кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 200000 Доларів США зі сплатою 13% процентів річних та порядком погашення суми основної заборгованості до 25 числі кожного місяця згідно з графіком, вказаним в пп. 1.1.1. п.1.1. ст.1 Договору, на умовах, визначених цим Договором, з кінцевим терміном повернення до 01.08.2021 року (а.с.21-25).

Відповідно до п.п.3.3.8., 3.3.9. Боржник зобов'язаний сплачувати проценти за використання Кредиту в порядку, визначеному п.п.2.4., 2.5. Договору кредиту, своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафами санкціями в порядку, визначеному в п.1.1. Договору кредиту.

13 травня 2009 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір №1 про внесення змін до Договору кредиту № 08-038/348к від 02.08.2006 р., яким сторони дійшли згоди змінити графік погашення основного боргу, який станом на 13.05.2009 р. становив 166670 доларів США 00 центів, а саме повернення кредиту має здійснюватись згідно з графіком погашення тіла кредиту на 20 число кожного місяця. Інші умови Договору залишилися незмінними, і сторони підтвердили за ними свої зобов'язання (а.с.18-19).

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позивач свої зобов'язання, визначені п.3.1.1 Договору кредиту, виконав належним чином в повному обсязі: Відповідачу відкрито позичковий рахунок в АКБ «Укрсоцбанк» та надано суму кредиту, що підтверджено Заявою на видачу готівки №07 від 02.08.2006 р. (а.с.20), і не спростовано відповідачем.

Відповідач порушила умови погашення заборгованості за кредитом, не здійснила погашення кредиту із нарахованими відсотками за фактичний час його використання, що підтверджено відповідним розрахунком (а.с.5-6).

Таким чином, неналежне використання взятих на себе зобов'язань за Договором кредиту Відповідачем, та несплата відсотків за користування кредитними коштами призвело до виникнення заборгованості, визначе5ної позивачем станом на 22.02.2016 р. в розмірі 304404,73 долари США, що еквівалентно, 8175021 грн. 01 копійка (Курс НБУ долар США станом на 22.02.2016 р. становить - 26.8558 грн.), та складається з:

- сума заборгованості за кредитом - 148133,00 Доларів США - 3978224,59 грн.;

- сума заборгованості за відсотками - 95193,37 Доларів США - 2556490,54 грн.;

- розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 32734,11 Доларів США - 879099,49 грн.;

- розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 28344,25 Доларів США - 761206,39 грн.

Вирішуючи питання можливості стягнення виниклої заборгованості з відповідача на користь позивача, суд виходив з такого:

Відповідно до п.4.4. та п.4.5. договору кредиту № 08-038/348к від 02.08.2006 р., у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.2.-3.3.7., 3.3.11.-3.3.13. та 3.3.17., 3.3.18. цього договору, порушення майновим поручителем умов договорів, визначних в п.п. 1.3.1., 3.3.5 цього договору, протягом більше, ніж десять робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). У разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.8-3.3.9 цього договору, протягом більше, ніж 90 (дев'яносто) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Таким чином, договором кредиту № 08-038/348к від 02.08.2006 р. врегульовано питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначено умови такого повернення коштів.

Як вбачається з розрахунку вимог банку у зв'язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості за кредитним договором № 08-038/348к від 02.08.2006 р., а також з довідки про рух коштів по кредиту (а.с.180-181), останній платіж в рахунок погашення простроченої заборгованості відповідач здійснила 23 травня 2011 року в сумі 1184,24 грн. (а.с.5-6), тому відповідно до п. 4.5. строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 календарних днів, тобто з 20 серпня 2011 року.

Оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено на 20 серпня 2011 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак позивач звернувся до суду із зазначеним позовом лише 16 березня 2016 року, тобто більше ніж через три роки після початку перебігу нового строку позовної давності. Будь-яких доказів, які б свідчили про поважність причин пропущення строку позовної давності, суду позивач не надав.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Таким чином, якщо сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позичальник повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 02 листопада 2016 року в справі №6-1174цс16, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Згідно зі ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Підсумовуючи, суд дістає висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у повному обсязі у зв'язка із пропуском позивачем строку позовної давності

Керуючись ст.ст. 209,212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя