Справа№751/2941/17
Провадження №6/751/655/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Ченцової С. М.

при секретарі Сащенко О. М.

з участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Чернігові справу за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 02.12.2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромбуд», ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз від 02.12.2013 року у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромбуд», ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, поновлення строку на оскарження вищезазначеного рішення (а.с.2-6).

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що рішення третейського суду, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. При розгляді справи третейським судом порушено ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 39 Закону України «Про третейські суди», п. 73.1.1 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Йому не було направлено ні ухвали про порушення третейського розгляду, ні повідомлення про день, час та місце розгляду справи, що позбавило його права на участь у розгляді справи. Вказує, що рішення прийнято третейським судом в порушення п. 14 ст. 6, ст. 27 Закону «Про третейські суди». Справа, у якій прийнято рішення третейського суду не підвідомча третейському суду відповідно до п.1 ч.3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди». Таким чином, зазначені обставини є підставою для скасування оскаржуваного рішення. Також, зазначає, що про рішення третейського суду дізнався лише в 11 квітня 2017 року, у звязку з чим пропустив передбачений законодавством термін його оскарження, який просить поновити.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав заяву, просив поновити строк на оскарження рішення Третейського суду від 02.12.2013 року та скасувати повністю рішення Третейського суду від 02.12.2013 року у справі № 2036-12/517/13. Крім того доповнив, що кредитні кошти отримувались в доларах, а грошове зобовязання має бути виконане у гривнях, тому справа у якій прийнято рішення третейського суду не підвідомча третейському суду.

Заявник в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Представники заінтересованих осіб ПАТ «Альфа-Банк», ТОВ «Агропромбуд» та заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, про день та час проведення судового засідання повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд визнав можливим розглянути справу у відсутність заявника та заінтересованих осіб на підставі наявних у матеріалах доказів.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, матеріали справи третейського суду № 2036-12/517/13, матеріали цивільної справи № 751/1079/14-ц, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз 02.12.2013 року суддею Поклад Д.В. по справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромбуд», ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу було прийнято рішення, згідно якого позовні вимоги задоволенні в повному обсязі, стягнуто з відповідачів солідарно на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за договором про надання траншу у сумі 1 269 805,86 грн, з ТОВ «Агропромбуд», ОСОБА_2В, та ОСОБА_4 пеню за договорами поруки та судові витрати по сплаті третейського збору в сумі 400 грн (а.с.7-12 даної справи, а.с.84-86 третейської справи).

Відповідно до ст. 51 Закону України Про третейські суди, рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених даним Законом.

Зокрема, рішення третейського суду може бути оскаржено сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ. Заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом.

При вирішенні питання про дотримання ОСОБА_2 строків, передбачених ст. 51 Закону України Про третейські суди, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії, наголошував, що сторони повинні мати можливість скористатися правом на вчинення позову з того моменту, коли вони ознайомилися із рішенням, що покладають на них обовязки або можуть порушувати їхні законні права чи інтереси. Як засіб спілкування між органами та сторонами, вручення рішення створює можливість для сторін знайомитись з рішенням та підставами для нього, таким чином надаючи їм змогу оскаржити його, якщо вони вважатимуть це за доцільне.

Враховуючи те, що рішення третейського суду було винесено 02.12.2013 року, однак у матеріалах третейської справи відсутні відомості щодо отримання заявником або заінтересованими особами рішення третейського суду, заява про скасування рішення була подана до суду 26.05.2017 року (а.с.2 даної справи), після того, як заявник 26.05.2017 (а.с.89 цивільної справи № 751/1079/14) отримав копію даного рішення, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, тому виходячи з положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, суд вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Суд, виходячи із змісту ст.51 Закону України Про третейські суди та рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2008 від 10.01.2008 року, вважає, що з метою захисту прав та інтересів сторін органами правосуддя, якими не є третейські суди, заяву сторін необхідно вирішувати по суті.

Частиною третьою статті 51 Закону України Про третейські суди та ст. 389-5 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідає вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обовязки осіб, які не брали участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання траншу №SME0004728, який є невід»ємною частиною Рамкової угоди № SMERS00162 від 22.10.2007 року, про надання останньому кредиту в сумі 250 000 доларів США на строк користування 120 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% річних. Кредит надавався на фінансування витрат на будівництво нерухомості для подальшого використання у підприємницькій діяльності (а.с.8-9 третейської справи).

17.07.2009 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода до договору про надання траншу від 22.10.2007 року (а.с.10 третейської справи).

Також, 22.10.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Агропромбуд» було укладено договір поруки № SME0004728/1 (а.с.16 третейської справи), між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № SME0004728/2 (а.с.33 третейської справи), між ЗАТ «альфа-Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № SME0004728/3 (а.с.37 третейської справи).

19.09.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Агропромбуд», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були укладені додаткові угоди до договорів поруки від 22.10.2007 року (а.с.17, 34, 38 третейської справи).

За змістом статей 1, 2, 6 Закону України "Про третейські суди" підвідомчість справ, які можуть бути вирішені в рамках третейського судочинства, обмежена сферою приватного права. До сфери компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами з питань, які не торкаються публічно значимих відносин. Спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом.

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Однак, як вбачається із матеріалів справи ні рамкова угода № SMERS00162 від 22.10.2007 року, ні договір про надання траншу № SME0004728 від 22.10.2007 року ні договори поруки № SME0004728/1 , № SME0004728/2 та № SME0004728/3 від 22.10.2007 року не містять третейської угоди.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, предметом за укладеним резидентами кредитним договором була іноземна валюта долари США.

Відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Порядок здійснення на території України розрахунків в іноземній валюті регулюється Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Цей закон установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ в регулюванні валютних операцій, права й обовязки субєктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Норми цього закону, спрямовані на регулювання порядку проведення розрахунків іноземною валютою, носять імперативний характер, вони вкрай обмежують свободу резидентів при здійсненні таких розрахунків.

Верховний Суд України у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-831цс14 дійшов правового висновку, що норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб забезпечення стабільності української грошової одиниці гривні. Наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку третейськими судами.

Висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-831цс14, у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що справа, у якій було прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, а отже відповідно до п. 1 ч. 1 ст.389-5 ЦПК України, п. 1 ч. 3 ст.51 Закону України "Про третейські суди" є підставою для скасування рішення третейського суду

Заявником понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 320 грн (а.с.1), які у відповідності до ст..88 ЦПК України підлягають стягненню з ПАТ «Альфа-Банк».

Керуючись ст.ст. 11, 57-60, 88, 209, 218, 389-1, 389-4- 389-6, 293 ЦПК України, Законом України Про третейські суди, суд

Ухвалив:

Поновити ОСОБА_2 строк на подання заяви про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 02.12.2013 року у справі № 2036-12/517/13.

Заяву ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 02.12.2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромбуд», ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Скасувати повністю рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 02.12.2013 року у справі №2036-12/517/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромбуд», ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 320 (триста двадцять) грн. 00 коп судового збору.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час її проголошення - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.М. Ченцова