АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22ц/796/7071/17 Головуючий у 1 інстанції - Антонова Н.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Юрія Вікторовича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВ Фінанс», ОСОБА_4, Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Юрія Вікторовича, за участю третіх осіб, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Каплуна Юрія Вікторовича №28581435 від 03.03.2016 року про державну реєстрацію за ТОВ «СВ Фінанс» права власності на квартиру АДРЕСА_1, а також просила зобов'язати відповідача скасувати відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №13564823.

В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що зазначеним рішенням нотаріуса на підставі договору іпотеки від 13.06.2007 року, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», право вимоги за яким відступлено ТОВ «СВ Фінанс», задоволено вимоги іпотекодержателя шляхом державної реєстрації за ТОВ «СВ Фінанс» права власності на спірну квартиру.

Позивач вважає, що така реєстрація проведена безпідставно, у зв'язку з неукладенням між сторонами як окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, так і відповідного застереження в іпотечному договорі, яким передбачено передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателя.

Крім того, позивач зазначає, що вона, як іпотекодавець, не отримувала письмової вимоги кредитора про усунення порушень умов кредитного договору, виконання якого в свою чергу забезпечувалося договором іпотеки від 13 червня 2007 року.

Крім цього, позивач вважає, що оскаржуваним рішенням відповідача, порушено майнові права неповнолітніх дітей, так як окрім іпотекодавців, а також боржника, у спірній квартирі зареєстровані та проживають неповнолітні діти.

Також, позивач посилалася на неналежність висновку про вартість предмета іпотеки, який є необхідним документом під час вчинення відповідної нотаріальної дії.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача з посиланням на доводи позовної заяви, які, на думку скаржника, не були належним чином враховані судом першої інстанції, просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 червня 2007 року між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль», укладено Кредитний договір № 014/7478/82/56659 зі змінами і доповненнями до нього /а.с. 15-25/.

Крім того, 13 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль», з одного боку, та ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - з іншого боку, було укладено Договір іпотеки, з подальшим внесенням змін, відповідно до умов якого ВАТ «Райффайзен банк Аваль» виступив Іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1, у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 13 червня 2007 року /а.с. 26-34/.

22 грудня 2015 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» укладено договір відступлення права вимоги відповідно до якого ПАТ «Райффайзен банк Аваль» відступив право вимоги за кредитним договором від 13 червня 2007 року, а ПАТ «Комерційний індустріальний банк» прийняв на себе всі права та обов'язки за вказаними договорами /а.с. 131-138/.

22 грудня 2015 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» на виконання договору про відступлення права вимоги від 22 грудня 2015 року укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 13 червня 2007 року /а.с. 129-130/.

У подальшому 22 грудня 2015 року між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «СВ Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги відповідно до якого ПАТ «Комерційний індустріальний банк» відступив право вимоги за кредитним договором від 13 червня 2007 року, а ТОВ «СВ Фінанс» прийняв на себе всі права та обов'язки за вказаними договорами /а.с. 120-128/.

Того ж дня, між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «СВ Фінанс» на виконання договору про відступлення права вимоги від 22 грудня 2015 року укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 13 червня 2007 року /а.с. 118-119/.

15 січня 2016 року на адресу основного позичальника та іпотекодавців ТОВ «СВ Фінанс» цінним листом з описом вкладення направлено вимоги про усунення порушень забезпеченого іпотекою зобов'язань /а.с. 98-117/

За змістом направлених вимог позичальнику та іпотекодавцям ТОВ «СВ Фінанс» пред'явлено вимогу щодо погашення заборгованості у 30-денний термін у розмірі 19 980 267 грн. 91 коп. та у випадку непогашення вказаної заборгованості повідомлено, що іпотекодержателем буде звернуто стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку передбаченим ст.37 та 38 закону України «Про іпотеку».

03 березня 2016 року ТОВ «СВ Фінанс» звернулося до відповідача із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень /а.с.97/. Того ж дня державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Каплун Ю.В. Київського міського нотаріального округу за результатами розгляду заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято оскаржуване рішення №28581435, яким вирішено провести за ТОВ «СВ Фінанс» державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з безпідставності позовних вимог.

Так, відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За змістом ч. 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Способи звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку визначені частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку».

Так, відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Зі змісту договору іпотеки, зокрема, п. 6.4.2., при виникненні Іпотечного випадку Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцям Іпотечне Повідомлення з вказівкою про загальну суму Боргових зобов'язань та граничний строк погашення Боргових зобов'язань. У випадку непогашення Іпотекодавцями Боргових Зобов'язань у строк, передбачений у Іпотечному Повідомленні, право власності на Предмет іпотеки переходить від Іпотекодавця до Іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення Боргових зобов'язань, вказаного в Іпотечному Повідомленні.

Крім того, судом встановлено наявність застереження до п. 6.4.2. вищевказаного Договору іпотеки від 13 червня 2007 року, відповідно до якого Сторони встановлюють, що положення п.6.4. та інші положення Договору іпотеки являють собою повний укладений договір про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Таким чином, оскільки сторонами передбачено можливість передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником основного кредитного зобов'язання, колегія суддів вважає, що переоформлення права власності на спірну квартиру було здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 36-38 Закону України «Про іпотеку».

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неотримання позивачем вимоги про необхідність погасити заборгованість за кредитним договором, оскільки судом першої інстанції об'єктивно встановлено, що на аркуші справи №103 міститься рекомендоване повідомлення про отримання позивачем цінного листа з описом №386 від 15.01.2016 року в якому містилася вимога від 15.01.2016року, тобто належний, допустимий та достовірний доказ, який правомірно прийнятий судом.

Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування факту отримання позивачем зазначеного листа, скаржником суду не надано.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення прав дітей, які зареєстровані та проживають у спірній квартирі, колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.п. h) п. 5.2. Договору іпотеки від 13 червня 2007 року, іпотекодавці зобов'язано протягом всього терміну Договору не прописувати (не реєструвати) право проживання будь-яких третіх осіб на території (площі) Предмета Іпотеки, без попередньо отриманої на те письмової згоди Іпотекодержателя.

З матеріалів справи не слідує, що реєстрація місця проживання малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в спірній квартирі була здійснена за письмової згоди іпотекодержателя.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що недобросовісна поведінка іпотекодавця в частині виконання своїх зобов'язань за Договором іпотеки від 13 червня 2007 року, не може свідчить про протиправність рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна ЮріяВікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.03.2016 року, індексний номер 28581435.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо неналежності висновку про вартість предмета іпотеки жодним чином не спростовують, як сам висновок про вартість предмета іпотеки /а.с. 93/, який виконаний належним суб'єктом оціночної діяльності та був чинним на момент вчинення відповідної нотаріальної дії, так і висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення даного позову.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про відмову у позові є законним, обґрунтованим та ухваленим на основі повно та всебічно з'ясованих обставин і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: