Справа № 263/3422/17
Провадження № 2/263/1147/2017
30 червня 2017 року Жовтневий районний суд міста Марiуполя Донецької областi у складi головуючого судді Томіліна О.М., при секретарi ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в місті Марiуполi цивiльну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,
Позивач звернулась до суду із вказаним позовом до Територіальної громади в особі ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла 02 січня 2016 року, на квартиру АДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 1994 року її мати ОСОБА_4 вела спільне господарство та проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5, а 23.06.2006 року вони офіційно зареєстрували шлюб. Проживали вони в однокімнатній квартирі АДРЕСА_2 в Центральному районі міста Маріуполя. 04 листопада 2007 року ОСОБА_5 помер від церебросклерозу, а після його смерті стало відомо, що 01.12.2006 року був оформлений договір купівлі-продажу його квартири у приватного нотаріуса ОСОБА_6 Квартиру придбав ОСОБА_7, який незабаром подарував її своїй дочці, яка потім продала її ОСОБА_8 Мати позивача звернулась до суду з позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, дарування та витребування майна, а також в ході розгляду зазначеної цивільної справи за даним позовом вона також звернулась із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 24.02.2012 року її позовні вимоги були задоволені, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_4 зі спадкодавцем ОСОБА_5, який помер 04.11.2007 року, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_3. Заочним рішенням від 02.07.2012 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_9 та ОСОБА_8, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири № 20 по вулиці Миколаївській у будинку № 34 в місті Маріуполі, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, посвідчений 01.12.2006 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_6, витребувана у ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 квартира № 20 по вулиці Миколаївській у будинку № 34 в місті Маріуполі, визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру № 20 по вулиці Миколаївській у будинку № 34 в місті Маріуполі в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер 04.11.2007 року. Отримавши копію рішення суду після набрання ним законної сили ОСОБА_4 зареєструвала на своє імя право власності на зазначену квартиру, отримавши в реєстраційній службі ОСОБА_3 міського управління юстиції Донецької області витяг № 1758597 від 29.03.2013 року. Після цього вона звернулась до БТІ для отримання технічного паспорту на квартиру, де їй розяснили, що 21.11.2012 року технічний паспорт на зазначену квартиру оформила на себе ОСОБА_9, та видали матері позивача його копію з технічним описом, планом квартири, планом земельної ділянки, експлікацією приміщень до плану житлового будинку № 34 літера Д-1 по вулиці Миколаївській в місті Маріуполі.
У звязку із хворобою отримати технічний паспорт на квартиру на своє імя ОСОБА_4 не змогла, та 02 січня 2016 року померла. Єдиним спадкоємцем першої черги є її дочка ОСОБА_2 позивач у справі.
14.12.2016 року судова палата у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області розглянула Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_8 на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02.07.2012 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_9, ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування майна та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування та ухвалила рішення про часткове її задоволення. Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02.07.2012 року скасовано в частині витребування у ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 квартири № 20 по вулиці Миколаївській у будинку № 34 в місті Маріуполі та визнання за ОСОБА_4 права власності на вказану квартиру в порядку спадкування. Позовні вимоги в частині витребування у відповідача ОСОБА_8 квартири № 20 по вулиці Миколаївській у будинку № 34 в місті Маріуполі на користь правонаступника ОСОБА_4 ОСОБА_2 задоволені. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру № 20 по вулиці Миколаївській у будинку № 34 в місті Маріуполі в порядку спадкування відмовлено. В іншій частині заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02.07.2012 року залишено без змін. У встановленому законом порядку позивач в 2016 році звернулась із заявою до приватного нотаріуса ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_11 про видачу їй свідоцтва про право власності на спадщину за законом, але їй було відмовлено у звязку з відсутністю у позивача первинних документів, які б підтверджували право власності та реєстрацію права власності спадкової квартири у відповідності до вимог 182 ЦК України, оскільки право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення належать державній реєстрації. Вважає, що є всі правові підстави вважати ОСОБА_4 власником квартири АДРЕСА_4, оскільки вона була дружиною ОСОБА_5 власника спірної квартири, який помер 04.11.2007 року. крім того рішенням суду від 24.02.2012 року встановлено факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_5, тобто була спадкоємцем першої черги, прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Просила визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла 02 січня 2016 року, на квартиру АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.
Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_12 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення справи залишив на розсуд суду.
Дослiдивши матерiали справи, суд вважає, що позов пiдлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.
Відповідно до свідоцтва про народження ІІ-НО № 265081, виданого 13.08.1973 року Жовтневим рай бюро ЗАЦС міста Жданова Донецької області, 24 вересня 1968 року народилась ОСОБА_15. Батьки ОСОБА_13 та ОСОБА_16.
Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу І-НО № 280316, виданим 12.04.2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 міського управління юстиції, 10 лютого 1976 року шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_16 розірвано, актовий запис № 124. Після розірвання шлюбу присвоєно прізвище дружині «Стригіна».
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу ІІ-НО № 425927, виданого Будинком одруження міста Жданова Донецької області, 23 січня 1979 року ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_2, уклали шлюб, актовий запис № 271. Прізвище дружини після укладення шлюбу «Жульова».
Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу ІV-НО № 482279, виданого Палацом одруження міста Жданова Донецької області, 01 серпня 1986 року ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_4, уклали шлюб, актовий запис № 2464. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині «Шевченко».
Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу 1-НО № 021830, виданим 27.10.2005 року Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 міського управління юстиції Донецької області, 23 грудня 1999 року шлюб між ОСОБА_17 і ОСОБА_4 розірвано, актовий запис № 243. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище дружині «Жульова».
Відповідно до свідоцтва шлюб 1-НО № 046584, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 міського управління юстиції Донецької області, 23 червня 2006 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрували шлюб, актовий запис № 379. Прізвище дружини після укладення шлюбу «Жульова».
З Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.03.2013 року № 1758597 вбачається, що на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 02.07.2012 року № 2/0519/1/12 ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_6.
02 січня 2016 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 921541, виданим 05.01.2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 47.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкуванняза законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_2 є дочкою померлої ОСОБА_4, та на підставі ч. 1 ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги.
У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно зі ст.1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до постанови приватного нотаріуса ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_11 від 27.12.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_6 на імя ОСОБА_2 після смерті її матері ОСОБА_4, померлої 02.01.2016 року, відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності вищевказаної квартири спадкодавцеві.
Отже за даними наведеної вище Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_4, та у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на квартиру.
Згідно із технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_7, загальна площа вказаної квартири складає 27,6 кв.м, житлова 18,9 кв.м. Квартира складається з двох кімнат, у тому числі: першої кімнати площею 6,7 кв.м., другої кімнати площею 12,2 кв.м., сіней площею 8,74 кв.м.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно із ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність.
Разом з тим видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).
Враховуючи той факт, що на теперішній час позивач позбавлена можливості зареєструвати своє право на спадщину, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за нею в судовому порядку право власності на квартиру АДРЕСА_7.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. ст. 182, 328, 331, 355, 356, 357, 392, 1217, 1268, 1261 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті 02 січня 2016 року ОСОБА_4 на квартиру № 20, загальною площею 27,6 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м, у будинку № 34 по вулиці Миколаївській в місті Маріуполі Донецької області.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М. Томілін