Дата документу 22.06.2017
Справа № 320/2144/17
(2/320/1910/17)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«22» червня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі: головуючого - судді Редько О.В., при секретарі Мазуріній О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатське об`єднання «Довіра» до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 240 000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що при виконанні службових обов`язків в Демократичній Республіці Афганістан у період 1979 - 1981 р.р. він отримав ЗЧМТ контузію головного мозку, множинні осколкові поранення голови, спини, обох ніг, наслідком яких стали рубці на шкірі в зазначених анатомічних областях, що в подальшому призвело до розвитку: стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді посттравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючого, кризового перебігу, з вираженим церебростенічним синдромом, розсіяною пірамідною симптоматикою, частими лікворо-гіпертениними кризами, мне стичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю. Посттравматичний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертениним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом артеріальної гіпертензії 3 ст., гіпертонічне серце, дуже високий ризик, СН І ст. дегенеративно-дистрофічних змін поперекового відділу хребта, вертеброгенної токардії ліворуч. Крім того, позивачеві була присвоєна 3 група інвалідності.
У зв`язку із отриманими захворюваннями порушено його нормальний життєвий стан, позбавлений можливості реалізувати свої нормальні життєві функції, навички та бажання, не має можливості працювати, відчуває себе втраченим для суспільства та родини. Все це завдає йому моральних страждань.
У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явились, надали заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, на позові наполягають.
Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення, згідно яких позов не визнає в повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні позову. В своїх запереченнях він посилається на те, що позивачем не доведено факт дії або бездіяльності Міністерства оборони України щодо спричинення моральної шкоди, документальних доказів моральних страждань не надав. Крім того, законодавством передбачені виплати в зв`язку погіршенням здоров`я або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби у передбачених законом випадках. Також, Пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (ст. 15 вказаного закону). Тобто, військовослужбовці та особи, на яких поширюється дія законів «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. Позивач знав, що військова служба пов`язана із захистом Вітчизни, тому військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації та моральні страждання вже враховані чинним законодавством. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними в дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. На правовідносини, які виникли до набрання чинності відповідним законодавчим актом про відшкодування моральної шкоди, обов`язок з її відшкодування не поширюється, в тому числі й на ті випадки, коли позивач після набрання чинності цим актом ще зазнає моральних чи фізичних страждань від раніше вчинених неправомірних дій (постанова Пленуму Верховного Суду від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Крім того, позивачем не надано жодних доказів вини відповідача у заподіянні позивачу моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку із діями відповідача.
Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на території Республіки Афганістан в період з 27.12.1979-18.05.1981 р.р., тобто в період, коли там велись бойові дії, що підтверджується копіями військового квітка, довідки Мелітопольського об`єднаного військового комісаріату Міністерства Оборони України від 30.11.2015./а.с.7-9/ Позивач є інвалідом 3 групи, що підтверджується копіями посвідчення серії НОМЕР_1 , довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №0550972/а.с.11,17/.
Згідно копії висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №2447/Ж від 08.12.2015 описані рубці ОСОБА_1 є наслідком загоєння ран, що могли утворитись внаслідок осколочних поранень, які виникли внаслідок нерозривної дії снаряду, могли бути спричинені в період проходження служби під час виконання бойових дій в 1980/а.с.10/.
Згідно копії виписки із медичної карти № НОМЕР_2 ОСОБА_1 встановлено діагноз ІБС дифузний кардіосклероз, СН ІІ А ст ІІ ФК, стійки наслідки ЗЧМТ(контузії головного мозку 1980 р.) у вигляді посттравматичної та дисцикуляторної енцефалопатії ІІ ст., помірного кохлеовестибуляторного синдрому, виражений цереброатеничний сидром, ліквровенозна дисгемія, кохлеовестибулярний синдром, двостороння хронічна сенсоневральна туговухість І ст., антигіопатія сітківки/а.с.13/.
Згідно копії консультаційного висновку спеціаліста від 08.12.2015 ОСОБА_1 встановлено діагноз: стійкі залишкові явища перенесеної контузії головного мозку (1980 р.) у вигляді посттравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., з розсіяною симптоматикою, з вираженим церебростенією, емоційна нестійкість, підвищена реактивність, постконтузійний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертениним синдромом/а.с.14/.
Згідно копії протоколу магнітно резонансної томографії від 05.12.2015 ОСОБА_1 має ознаки хронічної недостатності судин головного мозку/а.с.15/.
Згідно копії виписки з медичної карти № НОМЕР_3 ОСОБА_1 має діагноз: ІХС. ГХ І ст. дифузний кардіосклероз, шлуночкова екстрасистолія, СН І, хронічний б/калькульозний холецистит у стадії ремісії, стійкі залишкові явища перенесеної ЗЧМТ у вигляді посттравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючого перебігу, з вираженим церебростенічним синдромом, вестибуло атактичним синдромом, стійким цефалічним синдромом, двобічною пірамідною неостатністю, лікворо-динамічними порушеннями, вегето судинною дисфункцією, мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю/а.с.16/.
Згідно копії консультативного висновку №18844/15 від 07.12.2015 ОСОБА_1 має захворювання: центральна вестибуляторна дисфункція, виражена в тяжкій ІІІ ст., яка виявляється порушенням стато-кинетичної стійкістю ІІІ ст., підвищеною вестибуляторними сенсорними та вегетативними реакціями/а.с.18/.
Згідно копії епікризу з історії хвороби №451 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом НЦД по кардинальному типу, ДДПП шийного відділу хребта, вертеброгена тораколгія зліва/а.с.19/.
Після проведення ОСОБА_1 ехо-кардиоскопії у нього встановили аортальний порок серця: аортальна недостатність ІІ ст., легка гіпертрофія міокарда дівого шлуночка та МЖП, діастична дисфункція ЛЖ І типа/а.с.20/.
Згідно копії виписного епікризу №988 ОСОБА_1 має діагноз: аортальний порок серця недостатність аортального клапану ІІ ст., стеноз І ст., аортальна гіпертензія, з ст., гіпертонічне серце, дуже високий фактор ризику, неускладнений гіпертонічний криз, СН-І, ФК 2, аномалія розвитку МВС, МКБ/а.с.21/.
Згідно копії витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №4684 від 09.12.2015 захворювання ОСОБА_1 - ЗЧМТ контузію головного мозку, множинні осколкові поранення голови, спини, обох ніг, наслідком яких стали рубці на шкірі в зазначених анатомічних областях, що в подальшому призвело до розвитку: стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді посттравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючого, кризового перебігу, з вираженим церебростенічним синдромом, розсіяною пірамідною симптоматикою, частими лікворо-гіпертениними кризами, мне стичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю. Посттравматичний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертениним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом артеріальної гіпертензії 3 ст., гіпертонічне серце, дуже високий ризик, СН І ст. дегенеративно-дистрофічних змін поперекового відділу хребта, вертеброгенної токардії ліворуч./а.с.12/
Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року із змінами та доповненнями відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Із матеріалів справи вбачається, що захворювання, яке отримав ОСОБА_1 під час проходження військової служби, пов`язане з її проходженням. Причинний зв`язок встановлено витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм,каліцтв (протокол № 4684 від 09.12.2015 року), висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №2447/Ж від 08.12.2015, консультаційного висновку спеціаліста від 08.12.2015, консультативного висновку №18844/15 від 07.12.2015, протоколу магнітно резонансної томографії від 05.12.2015, виписками із медичних карт №№1836, 3768, епікризу з історії хвороби №451, протоколу ехо-кардіоскопії, виписного епікризу №988, довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ №0550972.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Посилання представника відповідача на те, що відповідати за позовом про відшкодування моральної шкоди має не Міністерство Оборони України, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки нормами ст. 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Також, положеннями ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» визначено, що Міністерство Оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Отже, обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається саме на Міністерство Оборони України як на уповноважений орган державного управління. Відповідно до ч. 1ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Вбачається, що цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, яка завдала моральної шкоди, причинного зв`язку та вини завдавача шкоди.
У такому випадку необхідно враховувати, чим підтверджується факт завдання особі моральної шкоди, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вона завдана, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Позивач посилається на завдання йому моральної шкоди через отримання травм, в зв`язку з проходженням військової служби. Зазначає, що від травм у нього розвинулись хвороби та погіршився стан здоров`я, він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, працювати, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, багато коштів витрачає на лікування.
За вимогами ч.3ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч.1ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідно дост.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та отриманою шкодою, або докази, які б свідчили, що у нього змінився звичний спосіб життя.
Крім того, уст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.
Саме цим законом визначені соціальні гарантії військовослужбовців у випадку встановлення інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Такі гарантії реалізуються шляхом виплати грошової допомоги, спір щодо отримання якої між сторонами відсутній.
Стаття 1167 ЦК України регулює позадоговірні (деліктні) відносини, тому зазначена норма матеріального права не поширюється на правовідносини, з приводу яких виник спір між сторонами, і в такому випадку підлягає застосуванню Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України,
В И Р І Ш И В :
В задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатське об`єднання «Довіра» до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Редько