Справа № 635/3034/17
Провадження № 2/635/2188/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Токарук Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_3 на день його смерті 17.08.2005 року мешкав разом з його донькою ОСОБА_1 за адресою с. Черкаські Тишки, вул. Підгірна, б. №40 Харківського району Харківської області; визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями №40 по вул. Підгірна в с. Черкаські Тишки Харківського району Харківської області, загальною площею 51,60 кв.м., житловою площею 24,50 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 17 серпня 2005 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що житловий будинок №40 по вул. Підгірна в с. Черкаські Тишки Харківського району Харківської області проінвентаризований, але право власності на нього дотепер ні за ким не зареєстровано та не оформлено, що підтверджується довідкою КП «Харківського районного бюро технічної інвентаризації». Цей житловий будинок з надвірним будівлями був збудований її батьком ОСОБА_3, закінчений будівництвом у 1960 році. Спірний житловий будинок зареєстрований в Погосподарській книзі Русько-Тишківської сільської ради на імя ОСОБА_3, який значиться головою цього господарства. Двір відноситься до категорії робочих. Земельна ділянка площею 1500 кв.м. фонду Русько-Тишківської сільської ради. 17 серпня 2005 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований с. Черкаські Тишки, вул. Підгірна, б. №40 Харківського району Харківської області, що належав померлому ОСОБА_3 на підставі запису в погосподарській книзі.

Вона, позивач, є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, так як після смерті батька прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з батьком на день його смерті. Інші спадкоємці спадщину не прийняли. Однак оформити спадкові права на спірний житловий будинок в нотаріальній конторі вона не має можливості, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належить її батьку. Крім того, так як вона не була зареєстрована разом із батьком на день його смерті та відкриття спадщини, тому для оформлення спадщини необхідно встановлення факту спільного проживання, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності та позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 30).

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час, день та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, згідно якої просила слухати справу у її відсутність, позов визнала у повному обсязі. (а.с.29).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: с. Черкаські Тишки, вул. Підгірна, б. №40 Харківського району Харківської області, належить ОСОБА_3 на підставі запису в погосподарській книзі Русько-Тишківської сільської ради по селу ОСОБА_4 під №1044, що підтверджується інформацією Виконавчого комітету Русько-Тишківської сільської ради №428 від 11.05.2017 року. Рік забудови будинку 1960. Головою господарства значиться ОСОБА_3 (а.с.10).

Як вбачається із довідки Комунального підприємства «Харківське бюро технічної інвентаризації» №Ч-995 від 26.05.2017 року, згідно архівних матеріалів БТІ станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок №40 по вул. Підгірній в с. Черкаські Тишки Харківського району Харківської області в бюро не зареєстровано. (а.с.12)

Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року.

Суд вважає, що ОСОБА_3 набув на спірний житловий будинок право власності за своє життя в порядку забудови.

Цивільним кодексом України в редакції 1963 року момент виникнення права власності був передбачений тільки ст. 128 цього Кодексу, де зазначено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

В подальшому Законом України «Про власність» від 07.02.1991р., а саме ст. 12 були встановлені підстави виникнення права приватної власності, де зазначено, що праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Згідно вимог ст. 13 Закону України «Про власність» обєктами права приватної власності є жилі будинки..

Відповідно до діючої на той час (до 13.12.1995р.) Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах и селищах міського типу Української PCP, затвердженої замісником міністру комунального господарства УРСР 31.01.1966р., п. 6 ч. 2 - будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, як і адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягали реєстрації.

Крім того, з Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР від 31.10.1975р. вбачається, що підтвердженням належності будинку, інших відомостей, що необхідні для вчинення угод, в сільській місцевості є довідка виконкому відповідної ради народних депутатів, видана на підставі запису в Погосподарській книзі.

Також, відповідно до листа Державного комітету із будівництва, архітектури і житлової політики України від 23.03.1999р. № 12/5-126 «Про оформлення права власності на обєкти нерухомості, на які відсутні акти введення в експлуатацію» вимоги про акти введення в експлуатацію розповсюджуються на обєкти нерухомості, які зведені після 05.08.1992р., тому в даному випадку акт введення в експлуатацію не є обовязковим.

17 серпня 2005 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останнього серія серія 1-ВЛ №020414, актовий запис №48.(а.с.9).

Оскільки спірні правовідносини щодо спадкування після смерті спадкодавця виникли в 2014 році, то вони регулюються відповідно до норм Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, яке діяло на час їх виникнення.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадку входять всі права та обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадок виникає в день відкриття спадку відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Шлюб між батьками позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено 15 липня 1989 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія 111-ВЛ №404478. (а.с. 14)

ОСОБА_1, яка є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 та її родинні відносини з батьком підтверджуються копією Свідоцтва про народження серія 1-ВЛ №370279, де в графі Батько- зазначено ОСОБА_3, в графі Мати ОСОБА_5. (а.с.14) .

Як вбачається із свідоцтва про шлюб серія 111-ВЛ № 453538, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено 24 листопада 1990 року. Після реєстрацію шлюбу присвоєно прізвище дружині- Голоднюк. (а.с.6)

Мати позивача, ОСОБА_5 померла 12 лютого 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ № 382985, актовий запис №16. (а.с.16)

Після смерті ОСОБА_3, позивач прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з батьком на день його смерті, що підтверджується актом депутату Русько-Тишківської сільської ради від 24 травня 2017 року. (а.с.11)

Як вбачається із відповіді Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №1320/01.16 від 06.06.2017 року, після померлого 17 серпня 2005 року ОСОБА_3, який проживав на день смерті с. Черкаські Тишки, вул. Підгірна, б. 40 Харківського району Харківської області, з заявою про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто не звертався, спадкова справа не відкрита. Свідоцтво про право на спадщину держнотконтора не видавала. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) інформація про посвідчення заповітів від імені ОСОБА_3 відсутня. (а.с.33-35)

Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/04-13 аркуш 20, по обєктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на мирні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_3 на день його смерті 17.08.2005 року мешкав разом з його донькою ОСОБА_1 за адресою с. Черкаські Тишки, вул. Підгірна, б. №40 Харківського району Харківської області та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом, оскільки спірний житловий будинок був зареєстрований за спадкодавцем в погосподарчій книзі та введений в експлуатацію, входить до спадкової маси та не являється самочинним майном, а позивачем були виконані всі вимоги закону щодо прийняття спадщини.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд залишає за рахунок Позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 209, 212, 214-215, 218, 256 ЦПК України, ст.ст. 86, 100, 101 ЦК України (в ред. 1963 року), ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1222, 1261, 1269-1270 ЦК України (в ред. 2003 року) -

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги ОСОБА_1 - повністю задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_3 на день його смерті 17.08.2005 року мешкав разом з його донькою ОСОБА_1 за адресою с. Черкаські Тишки, вул. Підгірна, б. №40 Харківського району Харківської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями №40 по вул. Підгірна в с. Черкаські Тишки Харківського району Харківської області, загальною площею 51,60 кв.м., житловою площею 24,50 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 17 серпня 2005 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особами, без участі яких постановлено рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Головуючий суддя: О.В. Назаренко

.