Номер провадження 2/243/3171/2017
Номер справи 243/5699/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«11» липня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Словянського міськрайонного суду Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення слати аліментів.

Разом із позовною заявою до суду надійшла Заява позивача про забезпечення позову, в якій він просить суд забезпечити позов шляхом накладення заборони відчуження двокімнатної квартири АДРЕСА_1, зареєстрованої за ОСОБА_2.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається з положень ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Так з матеріалів справи вбачається, що 26 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Змістом заявлених позовних вимог ОСОБА_1 є стягнення на його користь з ОСОБА_2 суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 107897,28 грн.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав н нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 69190862 від 28 вересня 2016 року, право власності на обєкт нерухомості, а саме на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.19).

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд приходить до висновку, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Крім того, вид забезпечення позову визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається заборона відчуження. Заявник зазначає, що сума позову становить 107897,28 грн., відповідач на теперішній час має намір відчужити квартиру, що зробить неможливим в подальшому виконання рішення суду. Однак в порушення ст. 60 ЦПК України, заявник не додає до заяви ніяких доказів, що відповідач має намір відчужити квартиру, а також не надає відомостей щодо вартості майна, що належить відповідачу.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що вимоги ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягають задоволенню, оскільки з матеріалів справи, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, позивач взагалі не обґрунтовує свої вимоги про забезпечення позову, недодає доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За таких обставин, суд, прийшов до переконань, що вимоги ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22 грудня 2006 року, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий:

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_4