АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Юрченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного банку України на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 04 травня 2017 року по справі за позовом Національного банку України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути на свою користь із відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 000 141 935,64 грн. (а.с.3-8)

Разом із позовною заявою позивач подав також заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 (а.с.11-15)

Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва від 04 травня 2017 року відкрито провадження у зазначеній справі. (а.с.16)

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04 травня 2017 року в задоволенні заяви Національного банку України про вжиття заходів забезпечення позову Національного банку України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. (а.с.18-20)

В апеляційній скарзі представник Національного банку України - Колосюк С.Л. посилаючись на безпідставність та необґрунтованість ухвали Печерського районного суду міста Києва від 04 травня 2017 року, просив її скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити. На обґрунтування скарги зазначив, що висновки суду щодо можливості одержання виконання зобов'язання за кредитним договором базуються на припущеннях, оскільки п. 1.8 Кредитного договору передбачено лише можливість через 60-денний термін укласти відповідні договори забезпечення, однак такі забезпечувальні договори в матеріалах справи відсутні. Вказуючи на особливо великий розмір заборгованості в сумі 2 000 141 935,64 грн. вважає, що невжиття заходів забезпечення позову створює реальну загрозу невиконання рішення суду. (а.с.31-33)

В судовому засіданні представник позивача Колосюк С.Л. підтримав скаргу і просив її задовольнити. Представники ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 заперечували проти скарги і просили її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, були сповіщені належним чином про що у справі є докази.

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши копії наданих матеріалів справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

При цьому, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

За роз'ясненнями, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що предметом позову Національного банку України є стягнення з відповідача ОСОБА_1 як з поручителя, заборгованості у розмірі 2 000 141 935,64 грн. за кредитним договором №12/09/6 від 04 червня 2014 року, укладеним між Національним банком України та ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива». (т.1 а.с.4-6)

Позивачем не надано доказів наявності належного відповідачу рухомого або нерухомого майна, його вартості, не встановлено таких і районним судом. Накладення арешту взагалі на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 порушує встановлений ч. 3 ст. 152 ЦПК України принцип співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, оскільки містить припущення та не враховує вартість арештованого майна.

За таких обставин, враховуючи обсяг доказів, наданих позивачем та характеру правовідносин, які виникли між сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви Національного банку України про вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому колегія суддів враховує, що позивач не позбавлений права заявляти про накладення арешту на належне відповідачу майно із зазначенням обставин та доказів, як належності такого відповідачеві так і обґрунтуванням необхідності вжиття такого забезпечення.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не можуть бути визнані підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Ухвала не перешкоджає подальшому провадженню у справі і з огляду на вимоги ч. 1 ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Національного банку України відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 04 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.В.Борисова

В.М.Ратнікова

Справа № 22-ц/796/8056/2017

Унікальний номер 757/22295/17-ц

Головуючий у першій інстанції - Остапчук Т.В.

Доповідач Левенець Б.Б.