УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/4897/14-ц

Провадження № 4-с/638/37/17

06.07.2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

при секретарі: Козодой К. І.

з участю судового розпорядника ОСОБА_1

з участю скаржника ОСОБА_2

з участю представника зацікавленої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова скаргу ОСОБА_2 на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області, заінтересовані особи: Управління ДАІ ГУ МВС України в Харківській області, ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною скаргою, у якій просив зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області скасувати постанову про розшук майна боржника від 05.12.2011 року, зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області передати автомобіль марки «Мегsеdеs-Веnz», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, на відповідальне зберігання заявнику ОСОБА_2 В обґрунтування скарги посилався на те, що 15.11.2011 року було розпочате виконавче провадження з примусового виконання рішення суду, про що винесена відповідна постанова. Зазначену постанову про відкриття виконавчого провадження заявник не отримував, до виконавчої служби не викликався. 05.12.2011 року державним виконавцем була винесена постанова про розшук майна боржника, на підставі якої 04.02.2014 року співробітниками ДПС ДАІ м. Харкова був затриманий та поставлений на майданчик тимчасового зберігання його автомобіль. На підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.04.2013року всі виконавчі дії у виконавчому провадженні зупинені, однак державний виконавець не зупинив безпідставний розшук майна боржника. Зазначав, що постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена на його адресу лише 24.01.2012 року. Вказував, що постанова про розшук майна боржника від 05.12.2011 року була винесена безпідставно, оскільки державний виконавець не надав заявнику можливості скористатися своїм правом на добровільне погашення заборгованості, а зупинивши 31.01.2012 року виконавче провадження, не зупинив безпідставний розшук майна. Вважав, що термін добровільного погашення боргу не закінчено і продовжується навіть зараз, а державним виконавцем до винесення постанови про розшук майна боржника не були виконані всі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.12.2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.04.2015 року, скаргу задоволено частково: скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5 від 05.12.2011 року про оголошення розшуку автомобілю марки «Мегsеdеs-Вепz», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_2; зобов'язано відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання заявнику ОСОБА_2

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.12.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23.04.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.04.2016 року скаргу залишено без задоволення, проте ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06.06.2016 року скасовано, питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.10.2016 року провадження у справі за скаргою закрито, проте ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08.12.2016 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заявник ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути скаргу без його участі, вимоги, викладені в уточненій скарзі підтримує у повному обсязі.

Представник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, а саме відповідно до вимог частини 5 статті 74 ЦПК України були надіслані судові повістки про час та місце розгляду справи рекомендованим поштовим відправленням. Заперечень проти скарги, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі або відкладення розгляду справидо суду не надходило.

Заінтересовані особи ОСОБА_4, представник Управління ДАІ ГУ МВС України в Харківській області в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином та своєчасно, а саме відповідно до вимог частини 5 статті 74 ЦПК України були надіслані судові повістки про час та місце розгляду справи рекомендованим поштовим відправленням. Заперечень проти скарги, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі чи відкладення розгляду справидо суду не надходило.

Суд, дослідивши доводи заявника, викладені у скарзі, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із статтею 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 11 зазначеного Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5Ю, від 15.11.2011 року на підставі заяви ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 11.10.2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми боргу та судових витрат.

Постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області від 05.12.2011 року оголошено розшук майна боржника.

Постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області від 10.01.2012 року відкладено провадження виконавчих дій у зв'язку з тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2011 року була повернута поштовим відправленням до відділу виконавчої служби з відміткою про невручення її боржнику у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Також в описовій частині вищевказаної постанови державним виконавцем констатовано, що постанова про відкриття виконавчого провадження не отримана боржником.

Постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області від 31.01.2012 року виконавче провадження зупинене на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.01.2012 року. На теперішній час зазначена постанова є чинною. Виконавчі дії не проводяться.

Положеннями частини 1 статті 31 Закону України «Про виконане провадження» встановлено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкриті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно із статтею 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Приписами частини 1 статті 385 ЦПК України визначено, що скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, а у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2011 року боржником ОСОБА_2 отримана не була.

З матеріалів справи вбачається, що заявник уже звертався до суду зі скаргою на дії державного виконавця, а ухвалою суду від 26.06.2012 року встановлено, що про порушене право боржник ОСОБА_2 дізнався при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження 31.01.2012 року. Отже саме з цього моменту розпочався відлік десяти днів на оскарження дій державного виконавця.

Пунктом 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна ( Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові.

Заявник надав до суду заяву про поновлення строку для оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця 01.04.2014 року і вказує, що він не отримав постанови про розшук майна боржника від 05.12.2011 року ані поштою, ані за заявою.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом, - встановлюються судом (стаття 67 ЦПК України).

У відповідності із статтею 72 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Суд наголошує, що право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Правовий строк існує у багатьох своїх різновидах, характер яких залежить від мети встановлення строку, його функцій, порядку регулювання відносин, яких він стосується і на які він має вплив. Одним із різновидів строків у цивільному судочинстві є строки за визначенням, до них належать абсолютно визначені, відносно визначені, не визначені, альтернативні (загальні та виключні).

Встановлення в законі порядку обчислення, продовження і поновлення строків обумовлюється необхідністю досягнення завдань цивільного судочинства та забезпечення законних інтересів і прав субєктів цивільного процесу. Приписи ЦПК про строки регламентують тривалість строків, порядок їх обчислення та наслідки закінчення строків. Суворе дотримання строків у цивільному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. При визначенні початку обчислення строку важливо точно знати момент, з якого починається його перебіг. Не викликає труднощів визначення його тоді, коли він прямо зазначений у законі. У тих випадках, коли початок перебігу строку не позначено, ним слід вважати момент учинення тієї процесуальної дії або настання події, що спричиняє виникнення відповідного процесуального обовязку, для виконання якого і встановлюється цей строк.

Оскільки поважність причин пропуску строку є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку судом, суд вважає, що у даному випадку строк підлягає поновленню, оскільки порушений з поважних причин та таким чином заявнику буде забезпечено доступ до правосуддя.

Інші вимоги ОСОБА_2, викладені в уточненій скарзі, задоволенню не підлягають у звязку з їх необґрунтованістю та безпідставністю, окрім того, вони підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі звернення заявника до суду з окремим позовом.

Щодо винесення окремої ухвали у звязку з недбалим ставленням державного виконавця Пікули В. Ю. та начальника ОСОБА_6 до своїх посадових обовязків, суд зазначає наступне.

Суд, здійснюючи правосуддя, на засадах верховенства права забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства та держави. І хоча процесуальне законодавство України, визначаючи повноваження суду як носія судової влади, встановлює, що суд, крім виконання функцій, повязаних із безпосереднім вирішенням судових справ, уповноважений виносити окремі ухвали, які мають бути ефективним засобом дотримання законності забезпечення судом прав і свобод людини, для суду це є правом, а не обовязком, тому у даному випадку вимога заявника щодо притягнення державного виконавця до кримінальної відповідальності є необґрунтованою та безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 2 статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_2 на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області, заінтересовані особи: Управління ДАІ ГУ МВС України в Харківській області, ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 208-210, 383, 384, 385, 386, 387 ЦПК України, ст. 2, 6, 11, 75, 82 Закону України «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_2 пропущений строк на звернення до суду зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області, заінтересовані особи: Управління ДАІ ГУ МВС України в Харківській області, ОСОБА_4.

Скаргу ОСОБА_2 на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області, заінтересовані особи: Управління ДАІ ГУ МВС України в Харківській області, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області щодо винесення постанови про розшук майна боржника від 05.12.2011 року неправомірними, а постанову про розшук майна боржника від 05.12.2011 року незаконною.

Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5 від 05.12.2011 року про оголошення розшуку автомобілю марки MERSEDES BENZ, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_2.

У задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Головуючий: