Справа №: 398/1570/17
провадження №: 2/398/1801/17
"06" липня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді Нероди Л.М.,
секретаря Безкоровайної А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком №2 по вул. Гагаріна в с. Войнівка Олександрійського району Кіровоградської області.
Позов мотивує тим, що являється власником житлового будинку №2 по вул. Гагаріна в с. Войнівка Олександрійського району Кіровоградської області. Крім неї та інших членів родини у спірному будинку зареєстрована, але не проживає онука ОСОБА_2. З 2000 року відповідач змінила місце проживання, не несе витрат на утримання спірного житла. Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою перешкоджає в отриманні житлової субсидії, обумовлює виникнення проблем зі сплатою надмірних комунальних послуг, чим порушуються її права.
У судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але надали заяви про можливість розглядати справу в їх відсутність. Представник позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідач або представник відповідача у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду повідомлявся належним чином.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.03.2001 року, ОСОБА_1 являється власником жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Войнівка Олександрійського району Кіровоградської області по вул. Гагаріна, 2.
З довідки, виданої виконкомом Войнівської сільської ради Олександрійського району №328 від 03.05.2017 року, вбачається, що по вул. Гагаріна, 2 в с. Войнівка Олексанрійського району Кіровоградської області дійсно зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до акту обстеження місця проживання від 03.05.2017 року встановлено, що ОСОБА_2 разом зі своїм сином ОСОБА_3 з 2000 року не проживають ІНФОРМАЦІЯ_2.
Виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Отже порушені права ОСОБА_2 та перешкоди в користуванні власністю цілком можливо усунути шляхом усунення перешкод в користуванні квартирою. У звязку з наведеним суд вважає що в цій частині право позивача порушено та підлягає судовому захисту.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом, предявивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
В п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», передбачена можливість визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у разі її відсутності понад шість місяців після виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Суд дійшов висновку, що відповідач не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2000 року, без поважних причин.
Конституція України у статті 41 проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно положень ч. 1, 2 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, позовна вимога щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 317 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 задоволити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим будинком вул. Гагаріна, 2 в с. Войнівка Олександрійського району Кіровоградської області.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА