РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Кучина Н.Г.

секретар - Григорчук В.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, з подальшим його уточненням, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання кредиту №293С від 30.08.2007 р. у сумі 6925,88 доларів США та 339783,92 грн. пені, що в загальній сумі, в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 01.09.2016р., становить 520419,52 грн., а також за витратами по сплаті судового збору у сумі 17 745,38 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги та їх обґрунтування підтримала в повному обсязі. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подані до суду заперечення відповідача, згідно яких просив відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення неустойки застосувавши строк спеціальної давності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між АКБ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_3 30.08.2007 р. був укладений договір про надання кредиту №293С від 30.08.2007 р., згідно з яким відповідачу було надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти.

Відповідно до п. 1.1. надання кредиту окремими траншами в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 19800,00 доларів США, зі сплатою 16,5 відсотків річних. Відповідно до п. 1.1.2. договору кредиту, кредит надавався відповідачу на поточні потреби.

Пунктом 2.4.1. передбачено, що сплата частини основного боргу та відсотків здійснюється на відповідні рахунки банку не пізніше 15-го числа місяця наступного за звітним.

У разі порушення прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.4 цього Договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п.1.1, 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 5.4 цього Договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у цей період.

Відповідно до п. 7.3. Договору кредиту, договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Судом також встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2010 року у справі №1474/10 було задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк», що є правонаступником за всіма правами та обов»язками Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту №293С від 30 серпня 2007 року в розмірі 172182,88 грн. та 2121,83 грн. витрат, пов»язаних з вирішенням спору Третейським судом.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 грудня 2011 року у справі № 6-5745/11 задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» та видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 листопада 2010 року по справі №1474/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 172182,88 грн. та сплаченого третейського збору у розмірі 2121,83 грн..

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530,631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 29 червня 2016 року у справі № 6-1188цс16, що всупереч вимогам ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковим для застосування судами.

З урахуванням меж позовних вимог та наданих позивачем розрахунків на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає до стягнення з ОСОБА_3 заборгованість по процентах за останні три роки в розмірі 6 925,88 дол. США, що по курсу НБУ станом на 18 липня 2017 року становить 179 865,10 грн.

Стосовно клопотання відповідача про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення неустойки застосувавши строк спеціальної давності, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, вважаємо, що право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що на підставі заяви про застосування позовної давності (за умови, що зміст спірних правовідносин не передбачає збільшення тривалості позовної давності порівняно із загальним строком) стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Оскільки строк позовної давності за зобов'язанням про стягнення процентів не пропущений, у зв'язку з чим позивач має право на стягнення пені ( неустойки) за рік, що передує зверненню до суду.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов»язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу

У даному випадку розмір пені, нарахованої позивачем складає 150796,83 грн. та 188987,08 грн., а всього 339783,92 грн.. Відповідач просить врахувати його майновий стан, та те, що на його утриманні перебуває неповнолітня дитина та батьки пенсійного віку (а.с. 99-100) та зменшити розмір пені.

На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що розмір пені відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України може бути зменшений до 50000 грн.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме : 6925, 88 доларів США , що згідно курсу НБУ станом на 18.07.2017 року становить 179 865,10 грн. ( 1 долар США = 25 грн. 97 коп.) - заборгованість за договором про надання кредиту та заборгованість по пені в розмірі 50 000 грн..

Задовольняючи позов частково, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 3450 грн. пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10,11,57-60,61,88,208,212-215,218,223,292-294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ « Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання кредиту №293С від 30.08.2007 року у сумі 6925, 88 доларів США , що згідно курсу НБУ станом на 18.07.2017 року становить 179 865 грн. 10 коп ( 1 долар США = 25 грн. 97 коп.) ( сто сімдесят дев»ять тисяч вісімсот шістдесят п»ять грн. 10 коп)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ « Укрсоцбанк» заборгованість по пені в розмірі 50 000 (п»ятдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ « Укрсоцбанк» судовий збір в розмірі 3450 ( три тисячі чотириста п»ятдесят) грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу* протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г.Кучина