Дата документу 10.07.2017
Справа № 501/570/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2017 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі - Тимко М.Л.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення розміру ідеальних часток у спільному майні та поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя.

Після проведеної судової будівельно-технічної експертизи, подавши заяву про зміну предмета позову, ОСОБА_1 просив:

- припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1;

- припинити право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,071га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1;

- визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0,071га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1;

- припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію різниці вартості поділеного майна у розмірі 300756,00 грн.;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати (а.с.115-117).

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що у період шлюбу з ОСОБА_3 ними були набуті житлові будинки АДРЕСА_2, загальною площею 201,50 кв.м, та АДРЕСА_1, загальною площею 49,60 кв.м, в селі Малодолинське міста Іллічівськ (тепер - Чорноморськ), право спільної сумісної власності на які за ними визнано рішенням Іллічівського міського суду Одеської області по справі №2-261/11 від 25.03.2013р. Зазначивши, що згідно висновку експерта вартість його частки загалом складає 1517319 грн., врахувавши запропоновані експертом варіанти поділу, наявність та відсутність технічної можливості поділу у натурі, визначену вартість майна, що підлягає поділу та є об'єктом спільної сумісної власної власності колишнього подружжя, принцип рівності часток, позивач запропонував вказаний варіант поділу спільного майна та просив задовольнити його позов.

Відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення ідеальних часток та поділ спільного майна подружжя. В подальшому ОСОБА_3 подала заяву про зміну предмета позову, в якій просила:

1. Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 автомобіль Опель, синього кольору 2006 року випуску, реєстраційний НОМЕР_2.

2. Поділити спільне майно подружжя, відступивши від засад рівності часток наступним чином:

- визнати за ОСОБА_3 право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 та домоволодіння по АДРЕСА_2.

- припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на домоволодіння по АДРЕСА_1 та домоволодіння по АДРЕСА_2.

- визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Опель, синього кольору 2006 року випуску, реєстраційний НОМЕР_2.

- припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на автомобіль Опель, синього кольору 2006 року випуску, реєстраційний НОМЕР_2 (а.с.214-219).

Мотивуючи свої вимоги, позивач за зустрічним позовом зазначила, що земельні ділянки по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 не підлягають поділу, оскільки питання про їх поділ вже вирішувалось судом під час розгляду справи №2-261/11, а домоволодіння за цими ж адресами мають відійти у її особисту власність, оскільки ОСОБА_1 витрачав спільне майно всупереч інтересам сім'ї, спірне майно було придбано за кошти, отримані в борг у третьої особи, що ОСОБА_3 є опікуном двох своїх сестер-інвалідів, просила відступивши від принципу рівності часток, задовольнити її вимоги.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, позовні вимоги за зустрічним позовом не визнала, подала суду письмові заперечення у яких зазначила, що при розгляді справи №2-261/11 вирішувалось питання не про поділ спільного майна подружжя, а про визначення його статусу, що ОСОБА_3 не доведено факт витрачання, приховування чи знищення ОСОБА_1 спільного майна та про відсутність інших законних факторів, які могли б стати підставою для відступлення від засад рівності часток при поділі майна, та просила у задоволенні зустрічного позову відмовити.

У судовому засіданні відповідач за первісним позовом та її представник первісний позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні, а позовні вимоги зустрічного позову підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, їхніх представників та допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги обох сторін підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.04.1993 року сторони зареєстрували шлюб в Іллічівському міському відділі ЗАГС Одеської області, актовий запис №153 (а.с.8).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 30.10.2013 року у справі №501/2579/13-ц, що набрало законної сили 18.11.2013 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.9).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25.03.2013 року у справі №2-261/11 спільною сумісною власністю сторін визнано домоволодіння АДРЕСА_2 в селі Малодолинське міста Іллічівськ Одеської області та домоволодіння АДРЕСА_1 в селі Малодолинське міста Іллічівськ Одеської області (а.с.10-14).

Як було з'ясовано судом, сторони не змогли досягти домовленості щодо порядку користування майном, набутим у шлюбі.

На підставі відповідної письмової заяви позивача за первісним позовом ОСОБА_1, ухвалою суду від 13.06.2014 року (а.с.75) у цій справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до Висновку експерта №730/2015 судової будівельно-технічної експертизи від 10.02.2015р., складеного судовим експертом Дзінька А.І. (а.с.84-100):

- визначено два варіанти поділу жилого будинку, розташованого на земельній ділянці АДРЕСА_2, виходячи із рівних часток співвласників (тобто по ? частині на кожного);

- визначена вартість жилого будинку, будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці АДРЕСА_2 з урахуванням вартості прилеглої земельної ділянки, яка складає 1 818 075 грн.;

- неможливо визначити процент готовності будівель, розташованих на земельній ділянці АДРЕСА_2, через відсутність доступу до об'єкта;

- визначена остаточна вартість відновлення (заміщення) будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_2, яка складає 926 718 грн.;

- неможливо, з урахуванням об'ємно-планувального рішення приміщень, виходячи із рівності часток співвласників, визначити варіанти поділу будинку АДРЕСА_1;

- визначена вартість жилого будинку, будівель та споруд, з урахуванням прилеглої земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_1, яка складає 1216563 грн.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином спірні житлові будинки з надвірними будівлями та спорудами (домоволодіння) підлягають розподілу між позивачем та відповідачем по 1/2 частині кожному.

Згідно ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Суд, приймаючи до уваги, той факт, що вартість переобладнання будинку АДРЕСА_2 для поділу на два самостійні об'єкти нерухомого майна складає 926718 грн., що є значними фінансовими витратами, та що будинок АДРЕСА_1 неможливо поділити в натурі, погоджується із запропонованим позивачем за первісним позовом варіантом поділу об'єктів нерухомого майна.

Разом з тим, суд вважає, що заявлена ОСОБА_1 вимога про стягнення компенсації різниці вартості поділеного майна у розмірі 300756,00грн., не підлягає задоволенню, оскільки ця сума розцінюється судом як відступне за визнання за ОСОБА_1 право особистої приватної власності, у тому числі і на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом сторони у період шлюбу набули нерухоме майно, яке є їх спільною сумісною власністю.

Також, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області 05.10.2006 року, за ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль Оpel Astra, синього кольору, 2006 року випуску, реєстраційний НОМЕР_2.

На підставі відповідного письмового клопотання представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 - ОСОБА_5, ухвалою суду від 19.10.2015 року у цій справі було призначено судову авто товарознавчу та будівельно-технічну експертизи (а.с.174-175), проведення яких було доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Відповідно до Висновку №6655 судової авто товарознавчої експертизи по визначенню вартості автомобіля Opel Astra від 23.12.2015 року (а.с.188-193), складеного судовим експертом ОНДІСЕ - Івахнюком В.П.: Ринкова вартість автомобілю Opel Astra, синього кольору 2006 року випуску, реєстраційний НОМЕР_2, станом на день проведення експертизи (23.12.2015р.) становить 121942,00 (сто двадцять одна тисяча дев'ятсот сорок дві) гривні.

Згідно Повідомлення №6654/24 від 11.01.2016 року (а.с.196), наданого судовими експертами ОНДІСЕ - Ярованом В.М. та Будніком В.А., через ненадання витребуваних додаткових матеріалів, необхідних для повного і всебічного вирішення питань, поставлених в резолютивній частині ухвали від 19.10.2015 року, неможливо надати висновок судової будівельно-технічної експертизи за матеріалами цивільної справи №501/570/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення ідеальних часток та поділ спільного майна подружжя.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 Постанови від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право власності на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ч.2, 3 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Частинами 1, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз'яснив Пленум ВСУ у п.27 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК України.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази витрачання ОСОБА_1 спільного майна всупереч інтересам сім'ї та використання ОСОБА_3 суми позиченої у батька саме на будівництво одного із спірних будинків.

Суд, з огляду на вимоги ст. 70 СК України вважає, що факт опікування ОСОБА_3 над недієздатними ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які приходяться їй рідними сестрами, не є підставою для збільшення її частки при поділі майна, набутого у шлюбі з ОСОБА_1

Разом з тим, суд, зважаючи на відсутність заперечень з боку позивача за первісним позовом, вважає за можливе передати у особисту приватну власність ОСОБА_3 автомобіль Opel Astra, синього кольору 2006 року випуску, реєстраційний НОМЕР_2, вартість якого станом на день проведення експертизи (23.12.2015р.) становить 121 942,00 (сто двадцять одна тисяча дев'ятсот сорок дві) гривні.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки на момент будівництва спірних будинків він був неповнолітньою особою, а під час розгляду у судовому порядку питань про визнання його батьками спірних будинків спільним сумісним майном, про розлучення батьків та про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, знаходився під впливом негативних емоцій обох батьків та має образу на батька.

Суд також критично оцінює показання свідка ОСОБА_12, оскільки свідок особисто претендував на частку у спірному майні, з дозволу ОСОБА_3 користується цим майном, що впливає на його об'єктивність та неупередженість.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 слід задовольнити частково, а саме в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя, в решті вимог слід відмовити через їх безпідставність та недоведеність.

Положеннями ч.1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення розміру ідеальних часток у спільному майні та поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0,071 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Припинити право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,071 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 автомобіль Opel Astra, синього кольору, 2006 року випуску, реєстраційний НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль Opel Astra, синього кольору, 2006 року випуску, реєстраційний НОМЕР_2.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на автомобіль Opel Astra, синього кольору, 2006 року випуску, реєстраційний НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у розмірі 3654,00 гривень.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя