У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 21 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет на інтернет-порталі ІНФОРМАЦІЯ_3 розміщено статтю ОСОБА_3 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», де вказано, що позивач вимагає гроші в сумі 8 тис. грн за гойдалку: «Однак, про піклування тут годі й говорити. Адже тільки минулися вибори, як пан ОСОБА_2 забув про свої обіцянки. Ще й поставив рівнянам вимогу - заплатити за привезену гойдалку 8 тис. грн... Але нещодавно голова ОСББ мені говорить, що ОСОБА_2 хоче, аби ми заплатили за гойдалку 8 тис. грн. Питання у тому, - навіщо він привозив цю гойдалку, - розповів ОСОБА_7. Виходить так, що ми проголосували, а зараз починається якийсь абсурд».

В статті зазначено і про відомості щодо наміру позивача демонтувати встановлену по АДРЕСА_1 дитячу гойдалку: «Мешканці будинку на АДРЕСА_1 не виключають, що пан ОСОБА_2 приїде демонтувати встановлену людьми гойдалку».

Вказується і про причетність позивача до привласнення будинку АДРЕСА_2: «Для прикладу, не так давно пан ОСОБА_2 встряв у справу привласнення будинку по АДРЕСА_2».

Стаття містить відомості і про те, що «перед місцевими виборами він встановив зупинку, якою ніхто не користується», а також, що «ОСОБА_2 відомий рівнянам як один з ділків, котрі створивши псевдо- «житлово-будівельний кооператив», отримавши підтримку чиновників Рівнеради та Держземагентва, готувалися привласнити 3, 5 гектари комунальної землі».

Крім того, журналіст інтернет-порталу ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся до позивача з приводу пояснити свою позицію щодо даної інформації: «Тому журналіст порталу «Чарівне.інфо» зателефонував міському обранцю, аби той пояснив свою позицію. Однак, у пана ОСОБА_2 наразі є більш нагальні справи. Жінка, яка підняла слухавку, повідомила, що депутат перетелефонує, коли звільниться».

А тому, позивач просив визнати дану інформацію недостовірною і такою, що порочить його честь і гідність, та зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (в судовому засіданні замінену на належного співвідповідача, який є власником веб-сайту, - ОСОБА_4) протягом семи днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати поширену ними в мережі Інтернет на веб-сайті спагіупе.іпго недостовірну інформацію шляхом друкування в мережі Інтернет на цьому ж веб-сайті резолютивної частини рішення із зазначенням дати його ухвалення та номеру судової справи тим самим шрифтом, що і оспорювана інформація, не допускаючи при цьому жодних коментарів; стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду у розмірі 50 тис. грн; визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності інформацію про те, що зупинкою, яка встановлена по АДРЕСА_1 ніхто не користується: «Перед місцевими виборами він встановив зупинку, якою ніхто не користується».

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 21 лютого 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ст. 272 ЦК України фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. Фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав.

Згідно із ч.ч. 1, 6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснив, що відповідно до статті 47 (1) Закону України «Про інформацію» (аналогічні положення містяться в ст. ЗО нової редакції цього Закону) оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедент ній практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України в пункті 3.3. свого рішення № 2рп/2012 у справі № 1-9/2012 зазначив, що перебування особи на посаді, пов'язаній зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові правові обтяження. Публічний характер як самих органів - суб'єктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві.

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в абз. 4 п. 21 своєї постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вбачається, що межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Окрім того, Парламентська Асамблея Ради Європи у своїй Резолюції від 25 грудня 2008 року № 1165 (1998) вказувала, що публічні особи повинні усвідомлювати, що особливий статус, який вони мають у суспільстві, автоматично збільшує рівень тиску на приватність їхнього життя (пункт 6).

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що оспорювана ОСОБА_2 інформація, яка розміщена на веб-сайті інтернет-порталу ІНФОРМАЦІЯ_3, носить характер оціночного судження, а його соціально-правовий статус, як депутата, свідчить про його публічність.

Отже, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 21 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов