27.06.2017 227/1711/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року. м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого Притуляка С. А

при секретарі Коверченковій М.О.,

за участю:

заявника - ОСОБА_1

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2017 року заявниця звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила встановити факт належності їй, ОСОБА_1, право встановлювального документу свідоцтва про народження серії У11-НО №278164, виданого 27 лютого 1987 року. В якості обґрунтування своїх вимог вказала, що 06 травня 2017 року помер її батько, після його смерті вікрилась спадщина, за життя батько 18 вересня 2014 року у державного нотаріуса склав заповіт, в якому зробив розпорядження про те, що все своє майно на день своєї смерті заповідає їй та її сестрі. Після смерті батька вона звернулась до нотаріуса з заповітом та з заявою про прийняття спадщини, але при перевірці документів нотаріусом було виявлено, що в її свідоцтві про народження та в паспорті, в свідоцтві про шлюб, а також в самому заповіті є відмінності, а саме: в свідоцтві про народження датою її народження значиться 25 грудня 1951 року, а в паспорті, свідоцтві про шлюб, атестаті про середню освіту, в трудовій книжці 15 грудня 1951 рік. Посилається на те, що у звязку з цим нотаріус не може видати їй свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, так як у право встановлювальних документах допущена помилка, та їй рекомендовано звернутися з заявою про встановлення факту належності право встановлювальних документів, оскільки дата народження в документах не збігається з датою народження у свідоцтві про народження. Крім цього, зазначає, що зверталася до органу реєстрації актів цивільного стану з питання щодо розбіжностей дати народження у документах, але їй було повідомлено, що внести зміни до її актового запису неможливо.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним у заяві, просила суд задовольнити її вимоги у повному обсязі у спосіб встановлення факту належності їй право встановлювального документу: свідоцтва про народження.

22 червня 2017 року заінтересована особа Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 грудня 1951 року народилася ОСОБА_2, про що відділом РАЦСУ м. Добропілля Донецької області 20.01.1952 року в книзі реєстрації актів про народження зроблений запис № 17 та видано свідоцтво про народження серії VІІ- НО №278164.

При цьому з долучених до матеріалів справи копій атестату про середню освіту серії Г № 358391 заявниці, свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (прізвище після реєстрації шлюбу «Яремко») ОСОБА_5 серії І-АН №314899 та копії домової книги для прописки громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, що датою народження ОСОБА_4 зазначено 15 грудня 1951 року.

Таким чином, дата народження заявниці, вказана у її свідоцтві про народження, не збігається з датою її народження, зазначеною у вищенаведених документах.

Однак, при вирішенні справи суд бере до уваги наступні положення чинного цивільного процесуального законодавства.

Так, відповідно до п. 6 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з імя, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи , зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

При цьому частиною третьою зазначеної статті передбачено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в обєднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

З огляду на вищенаведене, керуючись нормами чинного законодавства, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню, оскільки у порядку окремого провадження не підлягають розгляду факти про встановлення належності особі свідоцтва про народження, що видане органом реєстрації актів цивільного стану.

Також, суд вважає за необхідне розяснити заявнику, що відмова у задоволенні відповідної заяви у порядку окремого провадження, не позбавляє права заявника звернутися за захистом свого права у позовному провадженні.

Керуючись ст.ст. 1,8,10,11,60,61,88,158,169,208-209,212-215,218 та 234,235,256-259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - відмовити.

З повним текстом рішення суду сторони можуть ознайомитися 27 червня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення ухвалено, оформлено і підписано в нарадчій кімнаті суддею.

Суддя С.А. Притуляк

23.06.2017