У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Єгер Наталія Дмитрівна, про визнання іпотечного договору недійсним та припиненим, зобов'язання вчинити певні дії, виключення запису з реєстру іпотек та виключення майна з єдиного реєстру заборон відчуження, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 20 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір з подальшим внесенням змін та доповнень, за яким банк надав позичальнику у строкове платне користування кредит в розмірі 95 тис. доларів США, а ОСОБА_4 зобов'язалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за його користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Виконання умов указаного договору забезпечено укладеним між сторонами іпотечним договором від 27 березня 2008 року, предметом якого є належна ОСОБА_4 квартира АДРЕСА_2 Позичальник не виконувала зобов'язання за кредитним договором, на вимоги банку не реагувала, у зв'язку із чим утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 898 882 грн 15 коп.

17 грудня 2012 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про відступлення права вимоги.

Ураховуючи зазначене, позивач просив у рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки.

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати іпотечний договір від 27 березня 2008 року недійсним та припиненим, припинити правовідносини за іпотечним договором, зобов'язати приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д. зняти заборону відчуження предмету іпотеки, виключити з державного реєстру іпотек запис про обтяження на підставі іпотечного договору квартири АДРЕСА_1, виключити з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про обтяження вказаної квартири. Посилалась на те, що основне зобов'язання за кредитним договором не виникло, так як вона кошти не отримувала, отже, договір іпотеки є недійсним і неукладеним.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2014 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 20 липня 1996 року на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 20 березня 2008 року, яка станом на 26 вересня 2013 року складає 898 882 грн 15 коп. шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» та встановлено початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24 грудня 2014 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2014 року в частині вирішення первісного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 грудня 2014 року в частині вирішення спору про звернення стягнення на предмет іпотеки було скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 25 вересня 2015 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2014 року змінено, доповнено резолютивну частину рішення п'ятим абзацом наступного змісту: «Дане рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2016 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25 вересня 2015 року в частині позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Останнім рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 20 грудня 2016 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2014 року змінено, викладено абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20 липня 1996 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Смірновою С.М. за реєстровим №7-7518 - на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 28/8-08 від 20 березня 2008 року, яка станом на 26 вересня 2013 року складала 898 882 грн 15 коп., з яких: 641 707 грн 13 коп. - заборгованість за кредитом, 84 396 грн 09 коп. - заборгованість за відсотками, 172 778 грн 93 коп. - пеня, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, але не менше 278 тис. грн, що було визначено іпотечним договором № 68/23-2008».

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовити, а зустрічний позов задовольнити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

За змістом ст. ст. 11, 509, 526, 611, 614, 623, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, цивільно-правові зобов'язання виникають з договорів і повинні виконуватися належним чином; позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що за лишилась, та сплати процентів; особа відповідальна за порушення зобов'язання, позичальник, який уклав і не виконує кредитний договір, повинен відшкодувати кредитору збитки в повному обсязі.

Відповідно до ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням зобов'язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 березня 2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір з подальшим внесенням змін та доповнень, за яким банк надав позичальнику у строкове платне користування кредит в розмірі 95 тис. доларів США, а ОСОБА_4 зобов'язалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за його користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Виконання умов указаного договору забезпечено іпотечним договором від 27 березня 2008 року, предметом якого є належна ОСОБА_4 квартира АДРЕСА_1

Позичальник не виконувала зобов'язання за кредитним договором, на вимоги банку не реагувала, у зв'язку із чим утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 898 882 грн 15 коп.

17 грудня 2012 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про відступлення права вимоги.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволені зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновками якого у незміненій частині погодився апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно виходив із того, що позичальник не виконала умов кредитного договору, допустила заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на користь нового кредитора, а правові підстави для припинення договору іпотеки відсутні, так як кредит ОСОБА_4 отримала.

Змінюючи рішення районного суду, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що суд не зазначив усіх складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону «Про іпотеку», не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції у незміненій частині рішення та апеляційний суд правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що між ОСОБА_4 та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» жодних договірних відносин щодо кредитних коштів не виникало; ОСОБА_4 не отримувала кредитні кошти на підставі договору; банк не передавав позивачу будь-які права вимоги до ОСОБА_4; ТОВ «Кредитні ініціативи» не довело, що володіє правом іпотекодержателя та інші доводи касаційної скарги, висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2014 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О. Леванчук

А.В. Маляренко