Справа №489/5703/16-ц 13.07.2017 13.07.2017 13.07.2017
Провадження №22-ц/784/1587/17
Головуючий у першій інстанції-Тихонова Н.С.
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Гавор В.Б.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2017 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3, ОСОБА_4

про відшкодування шкоди

У С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої працівниками під час виконання трудових обовязків.

Позивачка зазначала, що є субєктом підприємницької діяльності у сфері роздрібної торгівлі та використовує найману працю. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 працювали продавцями магазину продовольчих товарів на підставі трудових контрактів. З відповідачками укладено договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

В результаті ревізії в магазині «Чай-2», де працювали ОСОБА_3 та ОСОБА_4, виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на суму 18 304, 81 грн., про що складено акт ревізії від 15 квітня 2016 року. 28 квітня 2016 року відповідачів звільнено з роботи за згодою сторін.

Посилаючись на відмову відповідачів добровільно відшкодувати заподіяні збитки, ОСОБА_5 просила стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 18 304, 81 грн. в рівних частках та судові витрати.

Відповідачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4ВА., діючи через представника, позов не визнали, посилаючись на відсутність належних доказів нестачі та їх вини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила рішення скасувати та задовольнити позов. Апелянт не погодилась з висновком суду про неналежність доказів нестачі та сумнівність підстав повної матеріальної відповідальності.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 130 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність покладається незалежно від притягнення до будь-якого виду відповідальності.

За правилами статті 138 КЗпП для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 КЗпП.

Відповідно до статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, зокрема, тоді, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Розмір дійсної шкоди є саме тим критерієм, за допомогою якого точно встановлюється сума, що підлягає відшкодуванню працівником з урахуванням виду відповідальності, ступеня вини, конкретних обставин, за яких було заподіяно шкоду, його майнового стану.

Згідно з правилом статті 135-3 КЗпП розмір шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості матеріальних цінностей за вирахуванням зносу.

Розмір шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і меж матеріальної відповідальності. Солідарна матеріальна відповідальність застосовується лише за умови, якщо судом встановлено, що шкода заподіяна спільними умисними діями кількох працівників або працівника та інших осіб (пункт 16 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди,заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», далі Постанова №14) .

Для вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, суду необхідно з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника (пункт 3 Постанови №14).

Шкоду підприємству, установі, організації може бути заподіяно, зокрема, нестачею товарно-матеріальних цінностей. Встановлення факту нестачі є наслідком проведення інвентаризації, а її результати мають підтверджуватись належними доказами.

Порядок проведення інвентаризації на підприємстві та оформлення її результатів регламентується Положенням про інвентаризацію активів та зобовязань, затверджених наказом МФУ від 2 вересня 2014 року № 879, який набув чинності з 1 січня 2015 року (далі Положення № 879).

Інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства, в ході якої забезпечується установлення нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку (пункт 5 розділу 1 Положення №879).

Періодичність та строки проведення інвентаризації у звітному році затверджуються розпорядчим документом керівника підприємства (пункт 3 розділу ІІ Положення № 879).

Для проведення інвентаризації на підприємстві створюється інвентаризаційна комісія. У тих випадках, коли бухгалтерський облік ведеться безпосередньо керівником підприємства, інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства самостійно (пункт 1 розділу ІІ Положення №879).

Наявність активів при інвентаризації встановлюється шляхом обовязкового підрахунку, зважування, обміру та вносяться до інвентаризаційних описів (актів інвентаризації, звіряльних відомостей) (пункти 7,14 розділ ІІ Положення № 879).

В інвентаризаційних описах (актах інвентаризації) помарок і підчисток не допускається. Виправлення помилок мають бути підписані всіма членами комісії та матеріально відповідальними особами (пункт 17 розділу ІІ) .

Положенням № 879 передбачені і інші вимоги до проведення інвентаризацій, оформлення інвентаризаційних описів (пункти 7-19 розділу ІІ), складання звіряльних відомостей (пункт 20 розділу ІІ, пункт 1 розділу ІV Положення № 879) тощо.

Після закінчення інвентаризації складається протокол, в якому відображаються висновки щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і даними бухгалтерського обліку, які наводяться в звіряльних відомостях, та пропозиції щодо їх врегулювання.

Протокол затверджується керівником підприємства протягом 5 робочих днів після завершення інвентаризації (пункти 1,2 розділу VІ Положення №879).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 працює у магазині продовольчих товарів, що належить ОСОБА_2, на підставі трудового контракту від 21 листопада 2001 року з укладанням договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с. 13, 8, 11). ОСОБА_4 також працює продавцем продовольчих товарів на підставі трудового контракту з позивачкою від 28 серпня 2002 року з укладенням договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с. 8, 12, 14).

Відповідачки працювали у магазині продовольчих товарів «Чай-2» позмінно та приймали товар особисто.

Запроваджений у магазині порядок звітності продавців передбачав складання та передачу ОСОБА_2 щомісячних звітів.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивачки пояснила, що остання інвентаризація проводилась більш ніж три роки тому.

12 березня 2016 року комісією у складі працівників іншого торгівельного закладу позивачки (ОСОБА_6, ОСОБА_7Н.) в присутності відповідачів здійснено опис товару (активів) в магазині «Чай-2» та складено «акт зняття залишків» (а.с. 59-78).

Акт має виправлення (помарки, закреслення, дописки), які підписами членами комісії не оформлені.

Зіставлення фактичної наявності товару з даними бухгалтерського обліку здійснювалось шляхом зіставлення даних «акту зняття залишків» (а.с. 59-78) та даних звітів, підписаних продавцями магазину за період з 1 січня по 11 березня 2016 року (а.с. 56-58).

Проте і щомісячні звіти мають численні виправлення, закреслення, дописки, які не підписані матеріально відповідальними особами - відповідачами.

Шляхом визначення різниці між даними щомісячних звітів (січень-березень 2016 року) та «акту зняття залишків» від 12 березня 2016 року сума нестачі 18304,81 грн. оформлена актом ревізії, підписаним керівником 15 квітня 2016 року (а.с. 52).

Таким чином, дії власника 12 березня 2016 року по «зняттю залишків» та наступне зіставлення їх фактичної наявності з даними щомісячних звітів продавців по суті є проведенням інвентаризації активів, яка мала відповідати вимогами Положення №879.

Проте така інвентаризація проведена з порушенням порядку її призначення (пункт 1 розділу ІІ), вимог до складання інвентаризаційних описів та звіряльних відомостей (пункти 7,14,17 розділу ІІ), перевірки та оформлення результатів інвентаризації (пункти 1, 2 розділу ІV); а виведення результатів інвентаризації здійснено на підставі документів (звітів), які не відповідають вимогам бухгалтерського обліку.

Звертає увагу і той факт, що інвентаризації товарно-матеріальних цінностей на підприємстві тривалий час не проводились, що перешкоджає визначенню часу виникнення нестачі, її причин та винних дій матеріально відповідальних осіб.

Встановлені обставини та порушення вимог щодо ведення бухгалтерського обліку, проведення інвентаризацій та оформлення її результатів унеможливлюють визначити наявність прямої дійсної шкоди, її розмір, якими неправомірними діями відповідачів її заподіяно, коли і в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду та чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними (пункт 3 Постанови № 14).

Оскільки ОСОБА_2 не довела наявність умов, передбачених статтею 130 КЗпП, в тому числі наявність прямої дійсної шкоди, що визначена в установленому порядку, колегія суддів не вбачає і підстав для покладення на відповідачів матеріальної відповідальності за правилами статті 138 КЗпП.

І хоча судове рішення, зокрема мотивувальна частина, не в повній мірі відповідає вимогам обґрунтованості, але основний висновок про недоведеність позову та відсутність підстав для його задоволення відповідає нормам трудового законодавства та матеріалам справи.

Посилання апелянта на те, що відповідачі при проведенні інвентаризації не заперечували порядок її проведення та результати, не може бути достатньою підставою для стягнення шкоди у примусовому порядку судовим рішенням. До того ж від підпису акту ревізії від 15 квітня 2016 року, в якому зазначені результати інвентаризації, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовились (а.с.19).

Обставини укладення договорів про повну індивідуальну відповідальність не впливають на висновки суду щодо недоведеності прямої дійсної шкоди.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували вищезазначені висновки, підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

ОСОБА_8