Справа № 466/2208/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Пірко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності,

та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності,

у с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2,, ОСОБА_3 про визнання права власності, в якому просить визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою м. Львів, вул. Шевченка, 368/82.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 11.03.1997р. під час приватизації даної квартири була допущена помилка, щодо осіб, які б мали приймати участь у приватизації. На той час в даній квартирі постійно проживали: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Участі в приватизації квартири АДРЕСА_1 вона не брала, згоди на приватизацію відповідачами даної квартири не давала. Її відповідачі поставили перед фактом, що квартира приватизована без її участі і її частки в спірній квартирі неї немає.

У судовому засіданні позивачка ствердила свої вимоги та дала пояснення, аналогічні змісту позову.

Відповідачі позовні вимоги заперечили та звернулись із зустрічним позовом, у якому просять визнати право власності за ОСОБА_2, ОСОБА_3 право спільної часткової власності по ? частини квартири АДРЕСА_1, а саме на приміщення: житлової кімнати 16.9 кв.м., житлової кімнати 13.6 кв.м., коридору 7.9 кв.м., кухні 5.5 кв.м. ванної кімнати 2.0 кв.м., вбиральні 0.9 кв.м., коридору 7.9 кв.м., комірки 1.2 кв.м., веранди 9.0 кв.м., підвал - 2.5 кв.м., підвал - 7.5 кв.м.

В обґрунтування своїх вимог покликаються на те, що спірна квартира була приватизована у 1997 році на чотирьох осіб, які фактично проживали та були зареєстровані у спірній квартирі. З них ОСОБА_4 та ОСОБА_5 померли, спадщину прийняла після їх смерті ОСОБА_2 Однак свідоцтва про право на спадщину не зареєструвала. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно проживали у вказаній квартирі, провели там капітальний ремонт за свої кошти. Участь в утриманні квартири ОСОБА_3 ніколи не брала, лише інколи навідувалась . Приватизація даного помешкання відбувалася відповідно до чинного законодавства без будь - яких порушень. Вважають, що частки кожного з них в даній квартирі є рівними - по 1/2 кожному,оскільки позивачки за зустрічним позовом у рівних долях приймають участь в утриманні квартири .

ОСОБА_2 та представник ОСОБА_3 свої позовні вимоги підтримали, просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, у задоволенні первісного позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, зустрічний позов слід задовольнити з наступних мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва про права власності на квартиру № 11581-3, виданого у 1997 р. після приватизації квартири.

Дана квартира складається з житлової кімнати 16.9 кв.м., житлової кімнати 13.6 кв.м., коридору 7.9 кв.м., кухні 5.5 кв.м. ванної кімнати 2.0 кв.м., вбиральні 0.9 кв.м., коридору 7.9 кв.м., комірки 1.2 кв.м., веранди 9.0 кв.м., підвал - 2.5 кв.м., підвал - 7.5 кв.м. Загальна площа квартири - 57,0 кв.м. в т.ч. житлова площа - 30.5 кв.м..

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом, серія ВВС № 432086 від 05.06.2004р., ОСОБА_2 успадкувала 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_6, який помер 02.11.2003року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, серія ВВС № 938642 від 26.05.2005р., ОСОБА_2 успадкувала 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_5, який помер 21.10.2004року.

Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, серія НВІ № 432554 від 02.02.2017р., ОСОБА_2 успадкувала 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 17.07.2016 року.

Добросовісність, відкритість, безперервність володіння спірною квартирою підтверджуються копією паспорта ОСОБА_2, яка зареєстрована у спірній квартирі з 30.10.1975р. по даний час.

З копії паспорта ОСОБА_3 вбачається, що вона зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 12.11.1994р. по теперішній час.

З копії паспорта ОСОБА_1 вбачається, що вона зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 з 26.11.1996р. по даний час.

На момент приватизації спірної квартири позивач та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 не була зареєстрована у спірній квартирі, окрім того ОСОБА_3 приймала участь у приватизації іншої квартири де була зареєстрована на момент приватизації та проживає на даний час, що вбачається із свідоцтва про право власності на квартиру на вул. Шевченка,354/38 у м. Львові , виданого на її імя 19.05.1994 р. .

З 1975року ОСОБА_2, а з 1994 року ОСОБА_3, безперервно та відкрито володіють та користуються спірною квартирою, доглядають за нею, проводять капітальні та поточні ремонти, укладають договори з обслуговуючими організаціями та сплачують їх рахунки.

Відповідно до ч.3 ст.357 ЦК України співвласник має право на збільшення належної йому частки в праві спільної часткової власності, якщо він зробив дії, які привели до покращення майна, за свій рахунок та зі згоди всіх співвласників.

Встановлено, що покращення житлових умов проводилося спільно усіма співвласниками за домовленість у рівних частинах.

Ч.1 ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Ч.2 ст. 358 ЦК України встановлено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, а відповідно ч.3 cт.358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння, користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Підстави та порядок розрахунку часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 р. №55. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 року за №774/14041.

Згідно пунктів 3.1 - 3.3 Інструкції - У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Ч.1 ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності.

В результаті перерахунку ідеальних часток по домоволодінню, який був виконаний за згодою співвласників, частка ОСОБА_3 у спільному майні збільшилася, а частка ОСОБА_2 зменшилася, що не заперечують співвласники ,просячи визначити їх частки рівними.

Відповідно до ч.3 ст.357 ЦК України співвласник має право на збільшення належної йому частки в праві спільної часткової власності, якщо він зробив дії, які привели до покращення майна, за свій рахунок та зі згоди всіх співвласників.

При викладених обставинах суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, викладені в зустрічній позовній заяві ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності.

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності суд вважає безпідставним та таким, що до задоволення не піджлягає, оскільки остання використала своє право на приватизацію іншої квартири, після 1997 року не ставила питнаннЯ про визнання приватизації спірної квартири недійсною, постійно не проживала у спірній квартирі та не приймала участі у її утриманні, відтак,не набула права власності на частку у спірному житлі. Окрім цього, суд вважає , що позивачка за первісним позовом пропустила передбачений ЦК України строк позовної давності .

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 213, 215, 227 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321,331, 355, 357, 358, 392 ЦК України суд, -

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_2, ОСОБА_3 право спільної часткової власності по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, а саме на приміщення: житлової кімнати 16.9 кв.м., житлової кімнати 13.6 кв.м., коридору 7.9 кв.м., кухні 5.5 кв.м. ванної кімнати 2.0 кв.м., вбиральні 0.9 кв.м., коридору 7.9 кв.м., комірки 1.2 кв.м., веранди 9.0 кв.м., підвал - 2.5кв.м., підвал - 7.5кв.м. Загальна площа квартири - 57,0кв.м. в т.ч. житлова площа - 30.5кв.м..

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова протягом десяти днів.

Суддя ОСОБА_7