233 № 233/998/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Франчук А.О., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради до ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_2, Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради, просить:

- відібрати дитину ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, від матері ОСОБА_2, без позбавлення її батьківських прав;

- стягнути з відповідача на користь законного представника, якому буде передана дитина, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до повноліття дитини від дня подання позову до суду;

- малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, передати органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради для подальшого влаштування,-

посилаючись на те, що Органом опіки та піклування Костянтинівської міської ради проведено перевірку виконання батьківських обов'язків ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, та встановлено, що відповідач є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 ОСОБА_4 перебуває на первинному обліку служби у справах дітей Костянтинівської міської ради в якості дитини, яка залишилась без батьківського піклування у зв'язку з тим, що мати залишила дитину, відомості про батька дитини в свідоцтві про народження дитини вказані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

27.12.2016 року адміністрація КЗ «ЦПМСД» письмово повідомила про те, що за адресою: АДРЕСА_2 без нагляду матері знаходиться малолітня дитина, є загроза життю і здоров'ю дитини.

Під час обстеження місця перебування дитини встановлено, що за зазначеною адресою мешкає родина ОСОБА_6 з сімох осіб. Займана квартира (правових підстав перебування в ній родини не встановлено) має одну кімнату на першому поверсі 5 поверхового будинку, в житлі антисанітарні умови, всього два спальних місяця для всіх осіб, продукти харчування для дитини відповідного віку відсутні, електрика використовується з порушенням техніки безпеки. Оглядом дитини встановлено, що вона голодна, не доглянута, одяг брудний, у невеликій кількості, відсутні продукти дитячого харчування. Дитину на прогулянки не виносять, годують дитину простроченою сумішшю, яку їм віддають працівники супермаркету. Також встановлено , що мати ОСОБА_2 покинула дитину, про що складено акт органу міністерства внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про знайдену дитину та її доставку до педіатричного відділення комунальної установи «Центральна районна лікарня» м. Костянтинівки від 29.12.2016 року.

Мати ОСОБА_2 не працює (інвалід ІІІ групи з дитинства), перебуває на обліку у лікаря психіатра, веде асоціальний спосіб життя, палить, зловживає алкоголем. Вона в зареєстрованому шлюбу не перебуває, співмешкає з ОСОБА_6, від якого має ще двох малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, які дошкільні заклади міста не відвідують. В сім'ї була ще одна дитина - ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, від недолікованої пневмонії.

Дохід сім'ї вкладається з пенсії по інвалідності матері. За місцем постійного проживання родина характеризується негативно. Сім'я ОСОБА_16 перебувала під соціальним супроводом у 2012-2013 роках у центрі соціальних служб для сім'ї дітей та молоді, як сім'я, що опинилася у складних життєвих обставинах з приводу безвідповідального батьківства. За час знаходження на обліку сім'ю ОСОБА_16 за місцем їх мешкання систематично відвідували соціальні робітники ЦСССДМ. З ними проводилися профілактичні бесіди про недопущення правопорушень з боку матері та батька, недопущення вживання спиртних напоїв, приділяти увагу по вихованню малолітніх дітей.

За час знаходження ОСОБА_4 у педіатричному відділенні КУ «Центральна районна лікарня» в дитини встановлені діагнози захворювань: перинатальне ураження центральної нервової системи, синдром геперзбудливості, гідроцефальний синдром, внаслідок яких дитина потребує медико - педагогічної, медико-соціальної корекції. Малюк в медичному закладі додав у вазі 400 гр. Мати відвідала дитину лише раз - 30.12.2016 року. В подальшому ніхто дитиною не цікавився, не відвідував, не лікував, продуктами харчування не забезпечував, дитина знаходиться на повному утриманні медичного закладу. Неодноразово мати ОСОБА_2 була заслухана на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Костянтинівської міської ради та комісії з попередження насильства в сім'ї та роботи з сім'ями, які опинилися в складних життєвих обставинах, але на заходи вона не реагує. Матері був наданий час створити належні умови для проживання та виховання малолітньої дитини, але вона ніяких зусиль до цього не приклала. Тож, відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню та утриманню дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, подальше залишення дитини у відповідача є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги Органу опіки та піклування не визнала у повному обсязі, пояснивши, що у неї забрали дитину без її дозволу. Сина вона не кидала, а залишала під доглядом баби - матері свого цивільного чоловіка ОСОБА_6 29 грудня 2016 року вона була відсутня за місцем мешкання: АДРЕСА_2, оскільки ходила до Ощадбанку оформлювати картку для отримання пенсії. Повернувшись до дому, свекра їй розповіла, що дитину забрали працівники органу опіки та піклування без будь-яких пояснень. Після чого, вона ходила до лікарні, де перебував її син. Проте, до дитини її не пускали. В теперішній час вона мешкає за адресою: АДРЕСА_1, де є всі належні умови для виховання дитини. Однак, працівники органу опіки та піклування не приходять до неї для проведення обстеження умов проживання. Просила відмовити у задоволенні позову та повернути їй дитину.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги Органу опіки та піклування не визнав у повному обсязі, пояснивши, що позивач перебуває у складних життєвих умовах. Проте, вона любить свою дитину та бажає займатись її вихованням. ОСОБА_2 не залишала свою дитину без нагляду, а її відсутність була викликана певною необхідністю. Будь-яких підстав вважати, що щось загрожувало життю та здоров'ю дитини не має, а тому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, його матір'ю є ОСОБА_2, відомості про батька дитини зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с.6,7).

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно із ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

За приписами п. 2 ч. 1 статті 164 СК України підставою для відібрання дитини від батьків є ухилення ними від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленуму Верховного Суду України у п. 16 постанови №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позивач, пред'являючи позов про відібрання дитини, вказує на те, що дитина знаходилась без нагляду матері та була наявна загроза життю і здоров'ю дитини. Також матір'ю не були забезпечені належні матеріально-побутові умови для розвитку та виховання дитини.

На підтвердження даних доводів позивач посилається на повідомлення Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Костянтинівської міської ради від 27.12.2016 року № 01-3/1020 (а.с.10), відповідно до якого, за адресою:АДРЕСА_2 проживає родина ОСОБА_6 та ОСОБА_11 з трьома неповнолітніми дітьми:

- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6;

- ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_7;

- ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Діти перебувають під наглядом лікарів педіатрів амбулаторії №3 КЗ «ЦПМСД». При плановому відвідуванні виявлено таке. Діти знаходяться під наглядом баби ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_13. Батьки відсутні. Зі слів баби невістка - ОСОБА_11 мешкає сама за адресою: АДРЕСА_1. Дітей мати не відвідує. Батько ОСОБА_6 в даний час також відсутній.

У квартирі антисанітарні умови, у холодильнику прострочені продукті дитячого харчування. маленька дитина на прогулянки не виноситься. Дитячий одяг грізний, памперсів не має.

При огляді стан старших дітей задовільний. Старші діти здорові.

У маленької дитини ІНФОРМАЦІЯ_8 із - за недостатнього нагляду розвилась кривошия. Дитина потребує консультації лікаря невролога та лікування перинатального враження центральної нервової системи.

Крім того, в обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на лист Комунальної установи «Центральна районна лікарня» від 11.01.2017 року за № 01-14/39, відповідно до якого, 29.12.2016 року до педіатричного відлуння КУ «ЦРЛ» доставлена дитина ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає з бабою ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_9 за адресою: АДРЕСА_2. При огляді дитина брудна, голодна, на волосяній частині голові гнейс. За час перебування в стаціонарі дитина обстежена. Оглянутий лікарем-невропатологом ППЦНС гідроцефальний синдром. В теперішній час стан дитини наближається до задовільного. У вазі набрав 400,0 грамів ваги (загальна вага дитини 5400,00 г). Годується Сумішшю «Малютка». За час знаходження в стаціонарі, батьки з'явились 30.12.2016 року вранці. Надалі, станом здоров'я дитини батьки не цікавились. Дитина перебуває на утриманні лікувального закладу.

Також позивач посилається на Акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 16.02.2017 року, виданий КУ «Центральна районна лікарня» (а.с.11), відповідно до якого, в педіатричному відділенні КУ «ЦРЛ» виявлена покинута дитина чоловічої статі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, місце проживання якої не відомо, інвалід з дитинства, не працює. Дитина поступила до закладу охорони здоров'я КУ «ЦРЛ» Педіатричного відділення , 29 грудня 2016 року. При госпіталізації до закладу охорони здоров'я пред'явлене свідоцтво про народження НОМЕР_1 видане 16.02.2017р. Костянтинівським міським відділенням ДРАЦС. ОСОБА_2 в шлюбі не перебуває. Мати дитини не відвідує. Продуктами дитячого харчування, ліками, памперсами не забезпечує.

Проте, викладені у повідомленні, акті, листі обставини не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_16, свекра відповідача, у судовому засіданні пояснила, що її син ОСОБА_6 та невістка ОСОБА_2 разом із дітьми мешкали разом з нею та її чоловіком ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_2. Невістка та син піклувались про дітей, купували продукти харчування, медичні препарати, засоби гігієни. В грудні 2016 року прийшли працівники соціальних органів, в той час невістки вдома не було. На їх питання про невістку, вона (свідок) повідомила їм, що невістка пішла отримувати пенсію та незабаром буде. Проте, соціальні працівники забрали найменшого онука ОСОБА_4 без будь-яких пояснень. Просила повернути онука до родини.

Свідок ОСОБА_17, свекор відповідача, у судовому засіданні пояснив, що невістка та син добре виконували свої батьківські обов'язки. Їх діти (його онуки) мали все необхідне, за чим він особисто слідкував. ОСОБА_5 будь-яких вад зі здоров'ям не мав. 29.12.2016 року він перебував на роботі. Повернувшись до додому, від дружини ОСОБА_16 він дізнався про те, що онука ОСОБА_5 забрали соціальні працівники у лікарню, в той час коли відповідач пішла за пенсією. Відповідач ходила до лікарні, де перебував ОСОБА_5. Проте, її до дитини не пускали. В лікарні лікарі застудили ОСОБА_5, та він захворів на ОРВ.

Свідок ОСОБА_6, у судовому засіданні пояснив, що він є біологічним батьком ОСОБА_4. 29 грудня 2016 року він разом з дружиною ОСОБА_2 пішов за пенсією. Коли вони повернулись до додому, від його матері дізнались, що ОСОБА_4 забрали соціальні працівники до лікарні. До того часу будь-яких нарікань з приводу виховання ОСОБА_4 вони від соціальних служб не мали. До них приходила медична сестра та перевіряла дитину. Після цього вони відразу пішли до виконкому, а потім до лікарні, де перебував ОСОБА_4. До дитини їх не пустили. Також він намагався передати дитині продукти харчування, але їх також не взяли.

Свідок ОСОБА_18, медична сестра КЗ «ЦПМСД», за інформацією якою було зроблено повідомлення до Органу опіки та піклування, у судовому засіданні пояснила, що нею здійснювався медичний нагляд за малолітнім ОСОБА_4. Спочатку мати добре ставилась до виконання батьківських обов'язків: доглядала за дитиною, виконувала приписи лікарів. В грудні 2016 року вона декілька разів приходила за місцем мешкання позивача, проте, вдома її не було. Дитина перебувала під наглядом баби: була чистою та нагодованою. У зв'язку з відсутністю матері та можливого попередження якихось негативних випадків з дитиною, вона повідомила лікаря про відсутність матері та необхідність вжиття заходів реагування.

Свідок ОСОБА_19, зав. педіатричним відділенням, у судовому засіданні пояснила, що малолітній ОСОБА_4 був доставлений до педіатричного відділення за Актом 29.12.2016 року та перебував у лікарні до 23.03.2017 року. За час знаходження у лікарні дитина пройшла необхідне обстеження та лікування. Мати один раз приходила до дитини, проте, у зв'язку із відсутністю у неї дозволу від органу опіки та піклування вона не була допущена до дитини. Також, одного разу батько дитини ОСОБА_6 пропонував купити суміш для дитини, на що вона (свідок) йому повідомила, що дитина має все необхідне.

Також в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на Акт обстеження умов проживання, складений Головним спеціалістом ССД Костянтинівської міської ради ОСОБА_1, старшим інспектором ССД Павлик І.Ю., ведучим спеціалістом ЦСССДМ Зальвовської О.А. від 29.12.2016 року, за адресою: Донецька область, АДРЕСА_2, відповідно до якого житло розміщене на 1 поверсі 5 поверхового будинку, складається з 1 кімнати, коридору, кухні, власник житла перебуває в РФ, квартиру родина ОСОБА_6 орендує. В квартирі мається газ, вода, електропостачання, з порушенням техніки безпеки, в електролічильнику вставлена викрутка. В квартирі є шафа, стіл, стільці, 2 ліжка. На одному ліжку спить дід з бабою і двоє онуків. Батьки сплять на другому дивані. Шпалери в кутах з грибком, відірвані. На підлозі килимове покриття. Ванна кімната брудна. У дитини є ліжко, ковдра, пелюшки, повзунки, шапочки, теплого одягу не має. В холодильнику продуктів харчування не має. Дитячого харчування не має. Памперсів не має. Використані памперси сохнуть на конвекторі. За цією адресою проживають:

-ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, інвалід ІІ групи;

-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, інвалід ІІІ групи;

-ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_12;

-ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_13;

-ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4;

-ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1;

Дохід родини складається з пенсії дорослих членів родини.

Проте, під час судового розгляду справи встановлено, що у теперішній час відповідач мешкає зі старшими дітьми та чоловіком ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1. Зазначене житлове приміщення придатне для виховання та розвитку дітей, що у судовому засіданні підтвердила представник позивача ОСОБА_1

За таких обставин, Акт обстеження умов проживання від 29.12.2016 року не може бути визнаний належним доказом існування в теперішній час загрози для життя та здоров'я малолітнього ОСОБА_13.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеи ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і у принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначив, що «право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8. Суд, також повторює, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішення про роз'єднання сім'ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема, батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд також повинен враховувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини. У будь-якому разі передання дитини під державну опіки слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволять обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів та сестер».

Досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності не дають підстав вважати, що існує потреба захистити ОСОБА_4 від небезпеки та що така небезпека справді існує. Суд зазначає, що хоча через свою інвалідність, відповідач ОСОБА_2 має певні труднощі у забезпечення дитини всім необхідним, проте, факт низького матеріального рівня відповідача ОСОБА_2 сам по собі не є підставою для відібрання у неї дитини.

Даючи оцінку висновку органу опіки та піклування № 161/12 від 27.02.2017 року, суд вважає його необґрунтованим, виходячи з того, що висновок складений на підставі негативних характеристик ОСОБА_2, які вона мала у 2012-2014 роках. У висновку не відображені конкретні обставини та факти, які б свідчили про наявність реальної небезпеки для її життя та здоров'я ОСОБА_4 та винну поведінку ОСОБА_2

За таких обставин, у зв'язку з недоведеністю позивачем тієї обставини, що залишення дитини із матір'ю становить реальну небезпеку для її життя та здоров'я, суд вважає що у задоволенні позовних вимог про відібрання дитини слід відмовити, попередивши ОСОБА_2, що у разі невиконання нею батьківських обов'язків, вона буде позбавлена батьківських прав, і дитина може бути відібрана від неї.

Оскільки позовні вимоги про встановлення опіки та стягнення аліментів є похідними від вимог про відібрання дитини, тому у задоволенні зазначених вимог слід також відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 213,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради до ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів відмовити в повному обсязі.

Попередити ОСОБА_2 про те, що у разі ухилення від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, вона може бути позбавлена батьківських прав, і дитина може бути відібрана від неї.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням - 23 червня 2017 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: О.В. Каліуш