АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Усика Г.І.

при секретарях Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та постанову про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 752/12293/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7507/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Хоменко О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність та постанову державних виконавців, в якій просив визнати бездіяльність заступника директора департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Крайчинського С.С. неправомірною; визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Пирогової-Харитонової Я.О. від 29 червня 2016 року про закінчення виконавчого провадження та скасувати зазначену постанову.

Свою скаргу обґрунтовував тим, що державний виконавець Пирогова-Харитонова Я.О. незаконно винесла постанову про закінчення виконавчого провадження, не зважаючи на те, що була зобов'язана зупинити виконавче провадження, на підставі п.4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Також повідомляв, що звернувся зі скаргою на зазначені дії державного виконавця до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, на підставі ч.1 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», проте заступник директора департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Крайчинський С.С. не розглянув його скаргу у відповідності до законодавства про виконавче провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року скаргу задоволено частково.

Визнано бездіяльність заступника департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Крайчинського С.С. щодо розгляду скарги ОСОБА_6 на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Пирогової-Харитонової Я.О. від 29 червня 2016 року про закінчення виконавчого провадження в порядку, встановленому частиною 8 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» неправомірною.

Визнано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Пирогової-Харитонової Я.О. від 29 червня 2016 року про закінчення виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа №752/19468/14-ц, виданого 27.01.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва на виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Автопідприємства Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України, неправомірною.

В задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні скарги.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт посилався на те, що суд першої інстанції не врахував, що державним виконавцем вчинено дії у відповідності до норм законодавства, після отримання листа про виконання рішення в частині поновлення на роботі, у державного виконавця не було підстав для того, щоб не закінчити виконавче провадження.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу в судовому засіданні та просив її задовольнити.

Також апеляційну скаргу підтримав представник Секретаріату Кабінету Міністрів України.

Представник скаржника заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Кушнір Л.В. від 08.02.2016 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №752/19468/14-ц, виданого 27.01.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва, про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Автопідприємства Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Кушнір Л.В. від 26.02.2016 року виконавче провадження було зупинено у зв'язку із зверненням державного виконавця до суду, що видав виконавчий документ із заявою про роз'яснення рішення.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2016 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19.01.2016 року роз'яснено; копію ухвали направлено старшому державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Кушнір Л.В., сторонам виконавчого провадження.

16.05.2016 року Секретаріатом КМ України до Міністерства юстиції України було направлено копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2016 року, якою відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Автопідприємства Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 19.01.2016 року. Виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 19.01.2016 року зупинено до закінчення касаційного провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.05.2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Секретаріату Кабінету Міністрів України на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 19.01.2016 року та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 03.03.2016 року. Виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 19.01.2016 року зупинено до закінчення касаційного провадження у справі.

02.06.2016 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Пироговської-Харітонової Я.О. поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №752/19468/14-ц, виданого 17.01.2016 року Голосіївським районним судом м.Києва, про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Автопідприємства Господарсько- фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України.

29.06.2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Пироговською-Харитоновою Я.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв'язку з повним та фактичним виконанням рішення суду.

18.07.2016 року заявник оскаржив зазначену постанову до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби. В своїй скарзі просив скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Пироговської-Харітонової Я.О. від 29.06.2016 року як таку, до винесена з порушенням вимог ст.ст.37,39 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідь на скаргу заступник директора департаменту - начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Крайчинський С.С. направив заявнику лист №201/6 від 25.07.2016 року, в якому повідомив про хід виконавчого провадження.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем Пироговською-Харитоновою Я.О. за наявності в розпорядження Департаменту державної виконавчої служби ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2016 року та 27.05.2016 року, якими виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 19.01.2016 року зупинено до закінчення касаційного провадження у справі, виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, чим порушив вимоги ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов'язкового його зупинення, а тому постанову державного виконавця слід визнати неправомірною.

В свою чергу заступник департаменту - начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Крайчинський С.С. скаргу на постанову державного виконавця від 29 червня 2016 року про закінчення виконавчого провадження по суті не розглянув, хоча вона відповідала вимогам, встановленим ч.7 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», та обмежився письмовою відповіддю щодо проведення виконавчих дій, допустивши бездіяльність щодо розгляду даної скарги, яку також слід визнати неправомірною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував, що державним виконавцем вчинено дії у відповідності до норм законодавства, після отримання листа про виконання рішення в частині поновлення на роботі, у державного виконавця не було підстав для того, щоб не закінчити виконавче провадження, з наступних підстав.

Так, ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), в редакції діючій на момент виниклих правовідносин, визначені обставини, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до п.7 ч.1 вказаної статті Закону, виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі, зокрема, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Як вбачається з наданої держаним виконавцем копії виконавчого провадження, ним було отримано копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2016 року (а.с.81).

Вказаною ухвалою виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19.01.2016 року було зупинено до закінчення касаційного провадження у справі. (а.с.81, на звороті).

Тобто, з цього часу, керуючись вимогам п.7 ч.1 ст.37 Закону, державний виконавець був зобов'язаний зупинити виконавче провадження та не вчиняти дій по виконанню судового рішення.

Всупереч наведеному, державний виконавець 02.06.2016р. поновив виконавче провадження, зупинене 26.02.2016р., посилаючись на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року та надіслав 02.06.2016р. вимогу Секретаріату Кабінету Міністрів України про обов'язок виконати Голосіївського районного суду м. Києва від 19.01.2016 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку із його виконанням, була винесена державним виконавцем неправомірно, в порушення вимог ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що виносячи постанову про поновлення виконавчого провадження від 02.06.2016р., державний виконавець послався на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року, не маючи даних про те, що вона набрала законної сили, оскільки як вбачається з копії вказаної ухвали, яка міститься у матеріалах виконавчого провадження, на ній міститься напис про те, що ухвала не набрала законної сили (а.с.88).

Доводів щодо незаконності ухвали суду першої інстанції в іншій частині, апеляційна скарга не містить, а тому колегією суддів не перевіряється, керуючись положенням ч.1 ст.303 ЦПК України, відповідно до якого під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року колегія суддів вважає обґрунтованою та такою, що постановлена з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді