АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1532/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

представника позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "ПриватБанк" на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.05.2009 року ОСОБА_7 отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір між сторонами складався з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою.

Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого ОСОБА_7 має заборгованість 46605,08 грн., яка складається:

-3505,26 грн. - заборгованість за кредитом;

-37014,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-3389,59 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

-500.00 грн. штраф (фіксована частина).

-2195 грн. штраф (процентна складова).

У звязку з чим банк просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 46605,08 грн.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права і просить скасувати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити повному обсязі.

ОСОБА_7 в суді першої інстанції участі не приймала. За направленими за місцем реєстрації її місця проживання судовою повісткою та копією апеляційної скарги ОСОБА_7 відмовилась отримати, а тому відповідно до статті 76 ЦПК України дана особа вважається належно повідомленою.

Вислухавши сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції прийшов до висновку, що банк пропустив строк звернення до суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 15.05.2009 року ОСОБА_7 отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Договір складається із заяви клієнта, тарифів банку, умов і правил надання банком послуг.

Підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку становлять між банком та клієнтом договір про надання банківських послуг.

У заяві від 15 травня 2007 року, підписаної ОСОБА_7, зазначено, що остання дає згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг між ним та банком разом. Своїм підписом він також підтвердив, що ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляд.

За умовами п. п. 3.1.1, 3.1.3 Розділу II Умов і правил строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня указаного місяця. За закінченням строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг із виконання розрахункових операцій за картрахунком (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Відповідно до п. 9.4 Умов вбачається, що у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається, подальше поновлення дії карти можливо лише після повного погашення заборгованості клієнтом.

Згідно з п. 9.12 строк дії договору визначено сторонами 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується та той самий строк.

ОСОБА_7 умови договору належним чином не виконувала, та допустила заборгованість за кредитним договором, яка за розрахунком банку станом на 28 лютого 2017 року становить 46605,08 грн., яка складається: 3505,26 грн. - заборгованість за кредитом; 37014,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3389,59 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500.00 грн. штраф (фіксована частина). 2195 грн. штраф (процентна складова), а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

В своїй заяві про застосування строку позовної давності ОСОБА_7 зазначила, що кредитний договір діяв по травень 2013 року, що відповідало терміну дії картки (а.с. 29). Проте дані обставини спростовуються довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої термін дії картки за даною кредитною угодою був дійсним по травень 2016 року. Зазначені обставини підтверджені випискою про рух коштів за даною кредитною угодою, відповідно до якої ОСОБА_7 активно здійснювала фінансові операції в січні травні 2014 року, а останню фінансову операцію здійснила в квітні 2015 року.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Обчислюючи початок строку позовної давності, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що строк дії картки був до травня 2016 року, а останній платіж здійснено в квітні 2015 року, тому позивач звернувся до суду з позовом в межах трирічного строку позовної давності..

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про відмову в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності, оскільки строк дії картка до травня 2016 року відповідає строку дії кредитної угоди, а до суду позивач звернувся в березня 2017 року, тобто в межах строку позовної давності передбаченого законом.

Так як судом першої інстанції невірно було застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору по суті, то рішення суду першої інстанції підлягає до зміни з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості підлягають до задоволення.

Крім того відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України при задоволенні позову на відповідачку покладаються витрати по сплаті судового збору у розмірі (1600 +1760)= 3360 грн., які були сплачені позивачем за подачу позовної заяви в суд першої інстанції та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316, ЦПК України, колегія суддів судової палати,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року задовольнити.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 15.05.2009 року, яка 46605,08 гривни (сорок шість тисяч шістсот пять гривень 08 коп.), яка складається:

-3505,26 грн. - заборгованість за кредитом;

-37014,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-3389,59 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

-500.00 грн. штраф (фіксована частина).

-2195 грн. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі в сумі 3360 ( три тисячі триста шістдесят) гривни.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення, але може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :