24.07.2017 227/2238/17
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

24 липня 2017 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Тимофєєва Г.Л. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до Золотоколодязької сільської ради Добропільського району Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2017 р. позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, з кадастровим номером :01:000:0049 площею 4,9100 га. та земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0318 площею 1,2200 га., що розташовані на території Золотоколодязької сільської ради Добропільського району Донецької області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 21.07.2004 р. серія ДН №078874 на імя ОСОБА_3, померлого 23.01.2007 р.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 119, 121 ЦПК України.

Пункти 5 та 6 частини 2 статті 119 ЦПК України передбачають, що в позовній заяві повинні бути зазначений виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

В Постанові Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» абзац 2 п. 23, судам розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Листом ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Зазначено, якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Між тим, позивачем в порушення вимог п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України взагалі не зазначено про наявність спадкової справи, що відкрилась після смерті його батька ОСОБА_3, що помер 23.01.2007р., а також не додано свідоцтво про право на спадщину або обґрунтована відмова нотаріуса у його видачі.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Згідно пункту 9 частини першої статті 80 ЦПК України ціна у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - визначається дійсною вартістю нерухомого майна на момент розгляду справи.

В позовній заяві позивач взагалі не зазначає ціну позову, що позбавляє можливості встановити розмір судового збору.

Тобто, у підтвердження ціни позову позивачу було необхідно надати докази вартості грошової оцінки земельних ділянок на момент звернення позивача до суду.

Згідно п. а ч.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Крім того, частиною 5 ст. 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. При звернені до суду з позовною заявою позивач не надав належного документу про його сплату.

Позивач при подачі позовної заяви звернувся до суду з клопотанням про відстрочку від сплати судового збору на певний строк.

Розглянувши дане клопотання, суд зазначає наступне.

В ст.5 Закону України «Про судовий збір» чітко визначено коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України при відстроченні та розстроченні судових витрат, суд враховує майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Також, у відповідності до ст.8 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі за текстом Закон) з урахуванням майнового стану суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч.2 ст.9 Закону).

Частиною 1 ст.126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією та законами.

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування судів. Конституційний Суд у рішенні від 24.06.99 №6-рп/99 зазначив, що зменшення належного забезпечення суддів є формою фінансового впливу на них, що ставить під сумнів гарантовану Конституцією незалежність судової влади України, а отже і конституційне право людини та громадянина на судовий захист, оскільки реалізація конституційних положень про гарантії судового захисту прав і свобод людини та громадянина повязана із створенням державою належних умов для діяльності суддів.

Отже, від своєчасного надходження коштів від сплати судового збору напряму залежить належне функціонування судової системи, тому звільнення від сплати судового збору повинно відбуватись у виключних випадках, з належним документальним обґрунтуванням тяжкого матеріального стану заявника.

Позивач, звертаючись до суду із клопотанням про відстрочку сплати судового збору не надав жодного доказу погіршеного майнового стану, не навів жодної поважної причини, що унеможливлює сплату ним судового збору. Варто зауважити, що законодавчо встановлений порядок звільнення від сплати судового збору є правом, а не обовязком суду.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за зазначену позовну заяву.

Згідно п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру (640,00 грн.) прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів (8000,00 грн.) прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Як зазначено в розясненнях в п.13 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 р., якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Як вбачається з тексту позовної заяви, позивачем заявлено дві вимоги матеріального характеру, а саме: 1) визнання права власності на змелену ділянку в порядку спадкування з кадастровим номером :01:000:0049 площею 4,9100 га. та 2) земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0318 площею 1,2200 га., що розташовані на території Золотоколодязької сільської ради Добропільського району Донецької області, за кожну з яких позивач повинен був сплатити судовий збір за ставками для позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою з розрахунку 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру (640,00 грн.) прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів (8000,00 грн.) прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. (п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином, при подачі вказаного позову, позивач повинен був сплатити судовий збір, за дві вимоги майнового характеру.

Для усунення зазначених недоліків, позивачу необхідно доплатити судовий збір за всі вказані позовні вимоги та надати на адресу суду оригінал квитанції про його сплату. Судовий збір необхідно сплатити за наступними реквізитами: код ЄДРПОУ суду 26503492; отримувач коштів - УДК в м. Добропілля, код ЄДРПОУ (банку)-37755456, банк отримувача - ГУ ДКСУ в Донецькій області, код банку отримувача (МФО) - 834016, № доходного рахунку- 0035, код класифікації доходів бюджету- 22030001.

Крім того, необхідно надати суду викладені обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне постановити ухвалу про залишення позову без руху, надавши заявнику термін для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121, 209, 210 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до Золотоколодязької сільської ради Добропільського району Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених у даній ухвалі недоліків - 5 (п'ять) днів з дня отримання копії ухвали і попередити, що у випадку не виконання ухвали судді, позовну заяву буде визнано не поданою та повернуто позивачеві.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Л.Тимофєєва

24.07.2017