Справа № 648/1282/17
Провадження № 2/648/621/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року с.м.т. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді - Бугрименка В.В.

секретаря - Когут Є.А.

представника позивача ОСОБА_1

законного представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з позовом до Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області посилаючись на те, що 17 листопада 2015 року померла його мати, ОСОБА_5. За життя остання була власником земельної ділянки та будинку, які знаходяться на території Білозерського району Херсонської області. На день смерті спадкодавця, вони проживали окремо. 12 січня 2016 року він звернувся до Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, але вказана заява до нотаріальної контори не передавалась, у звязку з чим, він пропустив строк для прийняття спадщини після смерті матері. З цих підстав нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5. Вважає, що причина пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, зокрема його юридична необізнаність, є поважними, просив визначити йому додатковий строк для подання вказаної заяви.

Під час судового розгляду, за клопотанням представника позивача, змінено неналежного відповідача, Чорнобаївську сільську раду Білозерського району Херсонської області, на ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Зазначив, що подання заяви до органу місцевого самоврядування вказує на спрямованість умислу позивача на прийняття спадщини після смерті матері.

Законний представник відповідача позов визнала.

На підставі ч.5 ст.174 ЦПК України, судом не прийнято визнання позову законним представником відповідача, оскільки таке визнання суперечить інтересам малолітньої ОСОБА_4.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено і вказане сторонами не оспорюється, що ОСОБА_5 проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з нею постійно проживав її син, ОСОБА_6. Позивач також являється сином ОСОБА_5. На день смерті останньої, позивач проживав окремо від неї.

ОСОБА_5 померла 17 листопада 2015 року, заповіту остання не складала, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КГ №211014, виданого 21 листопада 2015 року виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області та інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №47416569 від 12 квітня 2017 року.

Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця.

Зі змісту ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України вбачається, що спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 позивач звернувся до нотаріуса 12 квітня 2017 року. Враховуючи, що позивач не проживав постійно із спадкодавцем, він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Разом з цим, спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв її син, ОСОБА_6, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем.

31 липня 2016 року ОСОБА_6 помер. Відповідач являється дочкою померлого. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть серії 1-КГ №219312, виданого 2 серпня 2016 року Білозерським районним відділом реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Херсонській області та свідоцтвом про народження серії 1-КГ №030637, виданого 19 вересня 2006 року Чорнобаївською сільською радою.

Відповідно до ч. 4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Таким чином, відповідач, в силу ч.4 ст.1268 ЦК України, прийняла спадщину після смерті батька, до складу якої увійшло майно, успадковане ним після смерті ОСОБА_5.

Листом від 12 квітня 2017 року нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальних дій, у звязку з пропуском ним встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З роз'яснень викладених в абз.6 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року вбачається, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Разом з цим, в супереч вимог ст.60 ЦПК України, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження поважності причини, з яких він своєчасно не подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5. Доводи позивача про свою юридичну необізнаність правового значення для справи не мають.

Крім того ч.2 ст.1272 ЦК України визначено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи позицію законного представника відповідача, висловлену під час судового засідання, між сторонами відсутній спір щодо подання позивачем заяви про прийняття спадщини. Вказана обставина не позбавляє його можливості реалізувати своє право відповідно до ч.2 ст.1272 ЦК України.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що в позові має бути відмовлено.

Керуючись ст.ст. ст.7, 10, 15, 60, 61, 88, 209, 213-218, 223 ЦПК України, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 " Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року, ст.ст. 1216-1218, 1258, 1262, 1272 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Білозерський районний суд Херсонської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Бугрименко