УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у акціонерному товаристві «Родовід Банк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Волинської області від 29 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21 липня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 11 509 дол. США терміном по 21 липня 2015 року, включно, з цільовим використанням кредитних коштів - купівля автомобіля, зі сплатою 7,7% річних за користування кредитними коштами, а також щомісячної плати за обслуговування кредиту у розмірі 0,3% від суми виданого кредиту. 21 липня 2008 року між банком та ОСОБА_3 у забезпечення кредитного договору було укладено договір застави транспортного засобу. Предметом застави є автомобіль марки «ЗАЗ», модель «LANOS TF69Y0, рік випуску 2008, колір сірий, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 на праві власності. 21 липня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання зобов'язалась відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання ОСОБА_3 усіх його зобов'язань за кредитним договором від 21 липня 2008 року та додатковими угодами до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії. 2 червня 2008 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки , відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання ОСОБА_3 усіх його зобов'язань за кредитним договором. Від 21 липня 2008 року та додатковими угодами до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, зокрема, ОСОБА_3 було видано через касу банку готівкою кредитні кошти в розмірі 11 509 дол. США, що еквівалентно на час видачі 52 596 грн 13 коп. для оплати за автомобіль. ОСОБА_3 порушує свої зобов'язання за кредитним договором, не сплачує заборгованість за кредитом у передбачені договором строки та проценти за користування кредитом. Банк направляв ОСОБА_3 та поручителям вимоги про погашення заборгованості від 5 грудня 2014 року, від 5 грудня 2014 року, від 17 лютого 2015 року, від 17 лютого 2015 року, де їх попереджено про наслідки невиконання власних зобов'язань по кредитному договору, на які ОСОБА_3 та поручителі належним чином не відреагували.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 47 815 грн 55 коп., що еквівалентно 1 888,45 дол. США, та заборгованість в сумі 20 454 грн 07 коп. Вирішено питання про судовий збір. У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 29 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення тіла кредиту і процентів змінено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 21 липня 2008 року за тілом кредиту і процентами в сумі 1 888,45 дол. США, що еквівалентно 47 815 грн 55 коп. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Родовід Банк» просить скасувати судові рішення в частині зменшення розміру пені, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

У решті судові рішення до суду касаційної інстанції не оскаржено та предметом перегляду не є (ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України суд зменшив розмір пені до 10 тис. грн., оскільки він значно перевищує розмір завданих позивачу збитків.

Апеляційний суд, погодився з такими висновками місцевого суду, та в цій частині залишив судове рішення без змін.

Такі висновки судів є правильними з огляду на наступне.

Судом установлено, що 21 липня 2008 року між ВАТ «Родовід банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останньому було відкрито не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 11 509 дол. США терміном до 21 липня 2015 року включно, зі сплатою 7,7% річних.

21 липня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір застави транспортного засобу, за яким предметом застави є автомобіль марки «ЗАЗ», модель «LANOS TF69Y0, рік випуску 2008, колір сірий, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 на праві власності.

Цього ж дня між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання зобов'язалась відповідати перед кредитором солідарно з позичальником в повному обсязі за несвоєчасне виконання позичальником усіх його зобов'язань до закінчення строку дії договору.

2 червня 2016 року між банком та ОСОБА_5 також було укладено договір поруки, за яким він відповідає солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання ОСОБА_3 усіх його зобов'язань за даним кредитним договором.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У порушення взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 21 липня 2008 року відповідачами не було повернуто суму кредиту, не сплачено суму відсотків за користування кредитом, не сплачено суму нарахованої пені за прострочення виконання зобов'язань, у зв'язку із чим загальний розмір заборгованості станом на 7 вересня 2015 року становив 1 888,45 дол. США, який складався з: 1 725,71 дол. США - суми поточної заборгованості за кредитом; 162,74 дол. США - поточної заборгованості за процентами по кредиту; 7 923 грн 71 коп. - суми плати за обслуговування кредиту; 164 668 грн 02 коп. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 770 грн 36 коп. - 3 % річних від суми простроченого кредиту, 81 грн 24 коп. - 3% річних від суми прострочених відсотків за кредитом, а також 130 грн 11 коп - 3% річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту і 1 548 грн 65 коп. - інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту.

Умовами кредитного договору було передбачено, що в разі несвоєчасного погашення позичальником заборгованості за кредитом та процентів за його користування, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню від суми простроченого платежу за кожний день прострочення в розмірі 1,6 %.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов'язання.

Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в ухвалі від 4 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення пені, за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків.

Отже, суди, встановивши, що пеня перевищує основний розмір боргу, дійшли обґрунтованого висновку про зменшення пені до розміру 10 тис. грн, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень в частині визначення розміру пені, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у акціонерному товаристві «Родовід Банк» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Волинської області від 29 вересня 2016 року в частині позову публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення пені залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:І.М. Завгородня
В.М. Коротун
Л.М. Мазур
О.В. Попович