РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/4726/17

Провадження № 2-о/638/151/17

22.06.2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

при секретарі Козодой К. І.

з участю судового розпорядника Зміївської О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до Харківської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина, у складі якої є нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1. Заповіту батько не залишив, спадкоємцем першої черги після смерті батька є тільки позивач. На час відкриття спадщини позивач постійно проживав разом зі своїм батьком в зазначеній квартирі. У встановлений законом строк він звернувся до Десятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, тому що позивач не надав документи, що посвідчують право власності спадкодавця на вказану квартиру. Зазначена квартира була набута батьками позивача шляхом участі в інвестуванні будівництва житлового будинку. Членом житлово-будівельного кооперативу «Металург-2» була оформлена мати позивача - ОСОБА_4, а пайовий внесок сплачувався батьками позивача за рахунок спільних коштів. Пайовий внесок був сплачений у повному обсязі 18 червня 1992 року в сумі 14134,00 руб. за цінами 1987 року, тобто батьки позивача, перебуваючи в шлюбі, набули права спільної сумісної власності на цю квартиру з моменту сплати пайового внеску в повному обсязі ІНФОРМАЦІЯ_3 мати позивача ОСОБА_4 померла, заповіт не залишила, її частка в праві власності на квартиру була успадкована батьком позивача ОСОБА_3 як спадкоємцем першої черги за законом, шляхом фактичного вступу в управління майном у відповідності до чинного на той час ЦК УРСР 1963 року. На час відкриття спадщини позивач постійно проживав разом з батьком в зазначеній квартирі та є єдиним спадкоємцем першої черги. Просить суд позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Харківської міської ради - Безродний О. В. в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права третіх осіб.

Суд, дослідивши доводи позивача та його представника, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Батьками позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що свідчить копія свідоцтва про народження (а. с. 7).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджує свідоцтво про одруження (а. с. 8).

Виконавчим комітетом Дзержинської ради народних депутатів м. Харкова 28.11.1986 року ОСОБА_4 видано ордер на житлове приміщення НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть 09.12.2002 року зроблено запис №1380, що підтверджує свідоцтво про смерть, видане міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції серії НОМЕР_3 (а. с. 11).

Тобто, ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, а саме ? частину в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, про що 17.09.2016 року складено відповідний актовий запис №13642, що підтверджує свідоцтво про смерть, видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області серії НОМЕР_4 (а. с. 10).

Як вбачається із довідки Житлового кооперативу «Металург-2» №40 від 22.03.2017 року, ОСОБА_4 член ЖК «Металург-2». 05.06.1985 року приймала участь в інвестуванні будівництва ЖК «Металург-2» пайовий внесок у сумі 4400 руб. за цінами 1987 року. Пайовий внесок виплачений повністю 18.06.1992 року (а. с. 14).

Позивач звертався до Десятої Харківської державної нотаріальної контори із завою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому було відмовлено у цьому у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру (а. с. 6).

Згідно статті 12 Закону України «Про власність», який діяв на час набуття права власності на квартиру, основою створення і примноження власності громадян є їх праця. Громадянин набуває право власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно статті 49 Закону України «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Відповідно до пункту 5-1 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 18.09.87 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Вищезазначене не суперечить приписам Закону України «Про кооперацію» відносно права членів кооперативів на розпорядження майном за згодою кооперативу, оскільки така згода необхідна лише у випадку, якщо член кооперативу не вніс повністю пайовий внесок.

Відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. У разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Згідно із статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів, у відповідності із частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, можуть бути визнання права.

У відповідності до частини 4 статті 384 Цивільного кодексу України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (стаття 1220 ЦК України).

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 до Харківської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.15, 16, 328, 384, 1216, 1217, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Харківської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис №13642 від 17.09.2016 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: