Єдиний унікальний номер 233/215/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1226/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Канурної О.Д.

суддів: Будулуци М.С., Санікової О.С.

секретар Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Донецької області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Державної казначейської служби України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Костянтинівської міськрайонної прокуратури, Головного управління МВС України в Донецькій області в особі Костянтинівського міського відділу про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що у Костянтинівському міському відділі Головного управління МВС України в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження № 0001613 від 21 травня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, яке відкрито за його завою відносно лікарів головного лікаря міської лікарні № 5 ОСОБА_3 та завідуючою лабораторією ЦРЛ м. Костянтинівки ОСОБА_4, які не належним чином виконували свої посадові обовязки, втратили результати лабораторних досліджень, що призвело до звільнення від кримінальної відповідальності водія ОСОБА_5, за скоєння у стані алкогольного спяніння ДТП, у якій загинув син позивача. З часу його звернення до Костянтинівського міськвідділу міліції вказане кримінальне провадження неодноразово закривалося, але після оскарження ним цих рішень поновлювалось за рішеннями суду. Він неодноразово звертався до керівництва Костянтинівської міжрайонної прокуратури з приводу заміни прокурора Макарченкової Н.М., яка здійснювала процесуальне керівництво розслідуванням цією справи. Під час досудового слідства слідчими безпідставно відхилялись його клопотання. З боку прокуратури на слідчих здійснювався тиск з метою затягнути досудове розслідування, що й буле успішно зроблено. Його сімя понесла важку втрату. Трагічно загинув їх син. Винуватий у загибелі сина, завдяки злочинним діями лікарів, зміг уникнути відповідальності за злочин. Намагаючись особисто поновити правосуддя шляхом власного розслідування позивач постійно стикається з байдужістю прокуратури, яка повинна захищати права та свободи людини шляхом встановлення законності, справедливості, неупередженості та обєктивності, а фактично вона захищає злочинців, чим завдає йому ще більшої моральної шкоди і руйнує віру у правосуддя. Просив стягнути з відповідачів завдану йому моральну шкоду в сумі 400000 грн. солідарно.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Прокуратури Донецької області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Державної казначейської служби України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди відмовлено. Судові витрати віднесено за рахунок держави.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального, процесуального, міжнародного права.

Просить апеляційний суд скасувати рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2017 року, судові витрати покласти на відповідачів солідарно.

В судове засідання апеляційного суду представник Державної казначейської служби України не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 3040 (а.с. 149).

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача, представника Прокуратури Донецької області, представника Головного управління Національної поліції в Донецькій області, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні слідчого відділу Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, а пізніше після створення Національної поліції України в провадженні слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області перебувало кримінальне провадження №0001613 від 21 травня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, яке було внесено до ЄРДР за завою ОСОБА_1 відносно лікарів головного лікаря міськлікарні №5 ОСОБА_3 та завідуючою лабораторією ЦРЛ м. Костянтинівки ОСОБА_4, які не належним чином виконували свої посадові обовязки, втратили результати лабораторних досліджень, що призвело до звільнення від кримінальної відповідальності водія ОСОБА_5, за скоєння у стані алкогольного спяніння ДТП у якому загинув син позивача.

Згідно постанови слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 від 31 травня 2016 року за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001613 від 21 травня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, слідчим зроблено висновок щодо допущення медичними працівниками службовими особами КУ «ЛПУ Міська лікарня №5 м. Костянтинівки» та КУ «ЦРЛ» м. Костянтинівки порушень вимог посадових інструкцій та галузевих наказів МОЗ України в частині правильності ведення медичної документації. При цьому, дане кримінальне провадження закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення зокрема, обовязкової ознаки обєктивної сторони складу злочину як заподіяння істотної шкоди. Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2016 року по справі № 233/4141/15-к у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 від 31 травня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0001613 від 21 травня 2013 року - відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області від 12 липня 2016 року ухвалу слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2016 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 залишено без змін, а апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 без задоволення. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого на ухвалу слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 12 липня 2016 року у справі № 233/4141/15-к ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2016 року відмовлено. Крім того, рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у цивільній справі № 233/6054/15-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, позовні вимоги задоволені часткового, стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивачів у тому числі моральну шкоду в розмірі по 70000 грн. кожному. Вказане рішення суду залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанції.

Під час досудового слідства позивач неодноразово звертався із скаргами та заявами на дії та бездіяльність слідчих, процесуальних керівників прокуратури, у тому числі до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області. Ухвалами слідчих суддів від 30.10.2013 року, 13.03.2014 року, 01.10.2014 року, 30.07.2015 року та 14.12.2015 року за скаргами ОСОБА_1 двічі скасовувались постанови слідчих про закриття вказаного кримінального провадження з причин неповноти зясування обставин по справі та передчасності прийняття таких постанов, зобовязувались слідчі та процесуальні керівники прокуратури виконувати повноваження у відповідності до закону та здійснювати належне процесуальне керівництво за досудовим розслідуванням даного кримінального провадження.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження спричинення йому рішеннями та бездіяльністю працівників поліції та прокуратури Донецької області моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 про те, що через бездіяльність слідства і прокуратури має місто навмисне затягування розгляду справи, тобто є факти порушення процесуального права, є безпідставними, оскільки бездіяльність слідчого є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України. Крім того, постанови про закриття кримінального провадження були скасовані судами не з підстав неправомірності, а з підстав передчасності їх висновків та необхідністю проведення слідчих дій, що не свідчить про протиправність дій органу досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що затягування строків розгляду справи, безпідставне неодноразове незаконне закриття справ призвело до моральних страждань позивача, є безпідставними з наступних підстав.

Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у принижені честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Як вбачається із частини 2 статті 1176 ЦК України, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Частиною 6 вказаної вище статті передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно з частиною 7 вказаної вище статті, порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування статті 1176 ЦК України.

Порядок та процедура відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду визначається Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Пунктом 1 частини першої статті 1 вказаного вище Закону передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною пятою статті 4 вказаного вище Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: