Провадження № 2/344/740/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськцивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання, -

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2015 року задоволений позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та поділ спільного майна подружжя. Даним судовим рішенням постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля марки AUDI A6 2.6, 1997 року випуску, шасі (рама,кузов) №WAVZZZ4AZVN02166, державний номерний знак НОМЕР_1, у розмірі 40 685,00 грн. та судовий збір у розмірі 495,60 грн. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2015 року встановлено обставини придбання сторонами автомобіля під час перебуванням у шлюбі, що незаконно був відчужений ОСОБА_2 на користь третьої особи. Під час судового розгляду згідно довідкового повідомлення № 77 від 22 травня 2013 року судового експерта-автотоварознавця станом на 22 травня 2013 року середньо-ринкова вартість продажу автомобіля AUDI A6 2.6, 1997 року випуску, з кузовом седан (без врахування фактичного технічного стану при середньостатистичному пробігу 348,6 тис. км) становить 81 370,00 грн. Виконавчий лист позивачем предявлений до виконання. Проте з часу прийняття рішення суду по даний час позивач не отримала грошової компенсації. За таких обставин позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 35 645,17 грн. інфляційних втрат та 4 033,00 грн. трьох процентів річних за прострочення виконання зобовязання щодо виплати грошової компенсації.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2015 року задоволений частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та поділ спільного майна подружжя, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля марки AUDI A6 2.6, 1997 року випуску, шасі (рама,кузов) № WAVZZZ4AZVN02166, державний номерний знак НОМЕР_1, у розмірі 40 685,00 грн. та судовий збір у розмірі 495,60 грн. (а.с. 3-5).

Згідно листів Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області від 19 квітня 2016 року за вих. № 116/Ш-15, 05 квітня 2017 року за вих. № 5182, з пенсії ОСОБА_2утримано борг в сумі 4839,90 грн., виконавчий збір в сумі 4048,44 грн. та витрати виконавчого провадження в сумі 100 грн. по постанові ВП №40588629 від 29 травня 2014 року, станом на 01 січня 2015 року залишок боргу становив 36262,70 грн. та виконавчий збір 61,82 грн. (а.с. 22, 60-61).

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 07 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження № 40588629 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 40685,00 грн. грошової компенсації за 1/2 вартості автомобіля та 417,60 грн. понесених судових витрат (а.с. 23, 55).

Позивач отримала повідомлення від Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль», Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_5» про неналежне виконання зобовязань за кредитним договором (а.с. 24-26, 34, 40-42).

Позивач 20 квітня 2016 року змінила прізвище з ОСОБА_3 на Кулєба (а.с. 36).

Головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції 22 жовтня 2015 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 40685,00 грн. грошової компенсації за 1/2 вартості автомобіля та 417,60 грн. понесених судових витрат (а.с. 56).

03 листопада 2015 року Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції звернувся з листом до Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області про проведення стягнення з ОСОБА_2 в розмірі 50 % від пенсії і поділити 33 % згідно виконавчого листа № 2-975/2009 від 11 березня 2009 року і 17% по виконавчому листу № 0907/6295/2012 від 09 жовтня 2015 року (а.с. 57).

03 грудня 2015 року Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції звернувся з листом до Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області про повернення без виконання постанови № 49094130 про стягнення заборгованості з пенсії боржника ОСОБА_2 (а.с.58).

29 грудня 2014 року Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції надіслав лист на адресу Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області про припинення стягнення та повернення постанови з пенсії ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 по виконавчому листу № 0907/6295/2012 від 08 жовтня 2014 року (а.с. 59).

Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутогопроти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Положеннями частин першої-третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин першої-другої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Грошові зобовязання охоплюють усі сфери суспільного життя і виникають насамперед у сфері приватноправових (цивільно-правових) відносин.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобовязана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобовязанням.

Згідно з частиною другою статті 509 Цивільного кодексу України, зобовязання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до частини пятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Стаття 625 Цивільного кодексу України входить до розділу I «Загальні положення про зобовязання» книги 5 Цивільного кодексу України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобовязання і її дія поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань.

У звязку зі стягненням на підставі рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля марки AUDI A6 2.6, 1997 року випуску, шасі (рама,кузов) № WAVZZZ4AZVN02166, державний номерний знак НОМЕР_1, у розмірі 40 685,00 грн. та судового збору у розмірі 495,60 грн., між сторонами виникло грошове зобовязання. При цьому іншого не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань (в даному випадку нормами сімейного законодавства).

Невиконання такого грошового зобовязання, що виникло між сторонами на підставі рішення суду, зумовлює застосування положень частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Саме до цього зводиться правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс-15 (про стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних за невиконання рішення суду про стягнення компенсації частки права власності у нерухомості), яка в силу вимог частини першої статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Позивачем здійснений розрахунок індексу інфляції в розмірі 35 645,17 грн. та трьох процентів річних в розмірі 4 033,00 грн. за період з 22 травня 2013 року по 09 вересня 2016 року на суму боргу 40 685,00 грн. (а.с. 2).

При проведенні розрахунку індексу інфляції та трьох процентів річних позивачем не враховано, що рішення суду від 19 лютого 2013 року, на підставі якого між сторонами виникло грошове зобовязання, було оскаржене в апеляційному порядку, і набрало законної сили 02 лютого 2015 року після його перегляду апеляційним судом. Отже, грошове зобовязання між сторонами виникло не з моменту ухвалення рішення, а з моменту набрання ним законної сили, тобто з 02 лютого 2015 року. Тому розрахунки слід здійснювати, беручи до уваги саме цю дату.

З пенсії ОСОБА_2 було утримано борг у сумі 4 839,90 грн., виконавчий збір у сумі 4048,44 грн. та витрати виконавчого провадження у сумі 100 грн. по постанові виконавчого провадження № 40588629 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 40 685,00 грн. грошової компенсації за 1/2 вартості автомобіля та 417,60 грн. понесених судових витрат, станом на 01 січня 2015 року залишок боргу становив 36262,70 грн. та виконавчий збір 61,82 грн.

Відповідач у судовому засіданні підтвердив, що жодних платежів на сплату заборгованості за рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2015 року добровільно не здійснював.

Таким чином, залишок заборгованості за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації за 1/2 вартості автомобіля становить 36 262,70 грн.

Інфляційні втрати на суму заборгованості у розмірі 36 262,70 грн. за період з 02 лютого 2015 року по 09 вересня 2016 року (включно) складають на загальну суму 23 469,85 грн. з наступного розрахунку.

ЗаборгованістьПеріод простроченняІндекс інфляціїФормулаВідсотки
зподнів
36 262,70 грн.02.02.201531.12.,3% (р/р)333 / 365 ? 43,3% ? 36 262,70 грн.14 325,16 грн.
50 587,86 грн.01.01.201615.01.201615100,7% (м/м)15 / 31 ? 0,7% ? 50 587,86 грн.171,35 грн.
50 759,21 грн.01.01.201615.02.201646100,9% (м/м)46 / 31 ? 0,9% ? 50 759,21 грн.677,88 грн.
51 437,09 грн.01.01.201615.03.20167599,6% (м/м)75 / 31 ? -0,4% ? 51 437,09 грн.-497,78 грн.
50 939,31 грн.01.01.201615.04.,0% (м/м)106 / 31 ? 1,0% ? 50 939,31 грн.1 741,80 грн.
52 681,11 грн.01.01.201615.05.,5% (м/м)136 / 31 ? 3,5% ? 52 681,11 грн.8 089,10 грн.
60 770,21 грн.01.01.201615.06.,1% (м/м)167 / 31 ? 0,1% ? 60 770,21 грн.327,38 грн.
61 097,59 грн.01.01.201615.07.201619799,8% (м/м)197 / 31 ? -0,2% ? 61 097,59 грн.-776,53 грн.
60 321,06 грн.01.01.201615.08.201622899,9% (м/м)228 / 31 ? -0,1% ? 60 321,06 грн.-443,65 грн.
59 877,41 грн.16.08.201609.09.20162599,7% (м/м)25 / 31 ? -0,3% ? 59 877,41 грн.-144,86 грн.
Разом:23 469,85 грн.

Три проценти річних від простроченої суми за період з 02 лютого 2015 року по 09 вересня 2016 року (включно) становлять 1 746,57 грн., виходячи з наступного розрахунку:

ЗаборгованістьПеріод простроченняФормулаВідсотки
зподнів
36 262,70 грн.02.02.201509.09.20165863% ? 586 / 365 ? 36 262,70 грн.1 746,57 грн.
Разом:1 746,57 грн.

Таким чином, у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 грошового зобовязання згідно рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2015 року, порушується право ОСОБА_3 на одержання заборгованості, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути інфляційні втрати у сумі 23 469,85 грн. та три проценти річних у сумі 1 746,57 грн. за період з 02 лютого 2015 року по 09 вересня 2016 року (включно), усього на загальну суму 25 216,42 грн.

Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання підлягають частковому задоволенню.

Частина перша статті 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору (а.с. 11) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 11, 509, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 3, 4, 6, 7, 10, 57-60, 77, 88, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222, 223, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати у сумі 23 469,85 грн. (двадцять три тисячі чотириста шістдесят девять грн. 85 коп.), три проценти річних у сумі 1 746,57 грн. (одна тисяча сімсот сорок шість грн. 57 коп.), усього на загальну суму 25 216,42 грн. (двадцять пять тисяч двісті шістнадцять грн. 42 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна грн. 20 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 06 квітня 2017 року.

Повний текст рішення складений 10 квітня 2017 року.

Суддя Л.В. Мелещенко