Справа № 567/1293/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Мельниченко Т.М.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Острозької міської ради Рівненської області, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Головне управління Держгеокадастру у Рівненської області, про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та заповітом

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до Острозької міської ради Рівненської області, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - державний нотаріус Острозької районної державної нотаріальної контори Рівненської області, управління Держгеокадастру в Острозькому районі Рівненської області, про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та заповітом звернувся ОСОБА_3

Мотивував свою заяву тим, що за договором дарування від 28.12.2004 року між ним та ОСОБА_5 йому було передано у власність житловий будинок та надвірні будівлі, які знаходяться в АДРЕСА_1 і з переходом права власності на зазначене майно, відповідно до ст.377 ЦК України та ст.. 120 ЗК України до нього перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщені будівлі, а тому вважає незаконним рішення Острозької міської ради Рівненської області №64 від 29.08.2006 року в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 800 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 області та рішення Острозької міської ради Рівненської області №95 від 24.10.2006 року в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 735 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 області та визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,0735 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та знаходиться в АДРЕСА_1 області, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів за №01.06.586.00304, який був виданий на підставі рішення Острозької міської ради №95 від 24.10.2006 року.

Водночас, зазначаючи про те, що спадкоємцем ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року був ОСОБА_6, який отримав право власності на спірну земельну ділянку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24.02.2015 року Острозькою державною нотаріальною конторою Рівненської області та який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а спадкоємцем ОСОБА_6 є відповідач ОСОБА_2, яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ІНФОРМАЦІЯ_3 року Острозькою державною нотаріальною конторою Рівненської області, просить визнати недійсними зазначені свідоцтва.

В ході розгляду справи виключив з числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору державного нотаріуса Острозької районної державної нотаріальної контори Рівненської області у зв'язку з припиненням Острозької районної державної нотаріальної контори Рівненської області.

Відповідач Острозька міська рада Рівненської області заперечень проти позову не подала.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, посилаючись на те, що ОСОБА_5 мала право на приватизацію спірної земельної ділянки.

Під час розгляду справи в якості правонаступника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - управління Держгеокадастру в Острозькому районі Рівненської області, державну реєстрацію якого припинено 15.05.2017 року, було залучено Головне управління Держгеокадастру у Рівненської області.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Рівненської області заперечень проти позову не подало.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні тим, які викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що позивач на даний час не може користуватись земельною ділянкою, яка призначена для обслуговування належного йому житлового будинку з надвірними будівлями і просить визнати недійсними як рішення Острозької міської ради Рівненської області №64 від 29.08.2006 року в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 800 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 області, так і рішення Острозької міської ради Рівненської області №95 від 24.10.2006 року в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 735 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 області, оскільки у разі визнання недійсним останнього по часу рішення залишиться чинним попереднє, що буде перешкодою для прийняття Острозькою міською радою рішення по зазначеній земельній ділянці за заявою ОСОБА_3

Зазначив, що ОСОБА_3 не було відомо про приватизацію зазначеної земельної ділянки ОСОБА_5

Представник відповідача Острозької міської ради Рівненської області про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не подав. Подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що після смерті свого чоловіка ОСОБА_6, як спадкоємець за законом, успадкувала земельну ділянку площею 0,0735 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 а її чоловік отримав зазначене майно у спадок, як спадкоємець за заповітом своєї матері ОСОБА_5 Право власності ОСОБА_5 на вказане майно посвідчувалось державним актом на право власності на земельну ділянку від 04.12.2006 року і ОСОБА_5 вказана земельна ділянка отримана шляхом безоплатної приватизації.

Зазначила, що на спірній земельній ділянці знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями, який належав ОСОБА_5

Вважає, що при укладенні договору дарування вказаного житлового будинку ОСОБА_5 допустилась помилки щодо природи правочину, що вплинуло на її волевиявлення, оскільки вона мала намір укласти з ОСОБА_3 не договір дарування, а договір довічного утримання.

Окрім того, зазначаючи про те, що ОСОБА_5 була неписьменна, вважає, що при укладенні договору дарування не було дотримано Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в частині підписання договору іншою особою, що тягне за собою визнання оспорюваного договору недійсним.

Вважає, також вказаний договір дарування фіктивним, оскільки він був вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися зазначеним договором.

Пояснила, що ОСОБА_5, маючи право на приватизацію спірної земельної ділянки, скористалась таким правом.

Зазначила, що ОСОБА_3 після укладення договору дарування, дізнавшись про те, ОСОБА_5 приватизувала спірну земельну ділянку, перестав з нею спілкуватися, що вказує на те, що він пропустив строк звернення до суду.

Пояснила, що на даний час спірна земельна ділянка поділена нею на три частини і вона зазначені дії вчинила, оскільки має право на розпорядження своєю земельною ділянкою, оскільки ухвала суду про накладення арешту на спірну земельну ділянку їй надійшла лише 24.03.2017 року.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Рівненської області про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не подав.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Острозької міської ради Рівненської області 25.11.2004 року, зареєстрованого в Рівненському ОБТІ 03.12.2004 року ОСОБА_5 належав житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1. Водночас, станом на час видачі зазначеного свідоцтва ОСОБА_5 користувалась земельною ділянкою площею 0,0735 га, яка призначена для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку, що підтверджується актом про відвід земельної ділянки від 28.05.1974 року.

З договору дарування від 28 грудня 2004 року вбачається, що ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв в дар зазначений житловий будинок з надвірними будовами. Таким чином, з 28.12.2004 року право власності ОСОБА_5 на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 припинилось.

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і здійснюється на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності визначено ч. 1 ст. 116 ЗК України. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів міських рад у сфері регулювання земельних відносин належить надання під забудову та для інших потреб земель, які перебувають у власності територіальних громад, підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Зі змісту рішення Острозької міської ради Рівненської області №64 від 29 серпня 2006 року і рішення Острозької міської ради Рівненської області №95 від 24 жовтня 2006 року та заяв ОСОБА_5 до Острозької міської ради (т.1 а.с.74, 92) вбачається, що спірна земельна ділянка була передана для ОСОБА_5 в порядку безоплатної приватизації на виконання Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. № 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок".

Пунктом 3 зазначеного Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Відповідно до зазначеної норми, ОСОБА_5 04.12.2006 року було видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,0735 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та знаходиться в АДРЕСА_1 області, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів за №01.06.586.00304.

Відповідно до ст.125 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Отже, з 04.12.2006 року ОСОБА_5 отримала у власність земельну ділянку площею 0,0735 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та знаходиться в АДРЕСА_1 області, а до зазначеного часу, і зокрема до 28.12.2004 року, вона була користувачем зазначеної земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.377 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування, а відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому, при застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою ст.125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право користування земельною ділянкою у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає користувачем земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Отже, у зв'язку з відчуженням ОСОБА_5 28.12.2004 року для ОСОБА_3 за договором дарування житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 області, вона втратила право на користування земельною ділянкою, яка призначена для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку, господарських будівель і споруд та знаходиться в АДРЕСА_1 області, а отже втратила і право на безоплатну приватизацію зазначеної земельної ділянки і тому Острозька міська рада Рівненської області прийняттям рішень №64 від 29.08.2006 року та №95 від 24.10.2006 року про передачу спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_5 допустила порушення вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. № 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок".

Частиною 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. За таких обставин, слід визнати незаконним рішення Острозької міської ради Рівненської області №64 від 29.08.2006 року в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 800 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 області та рішення Острозької міської ради Рівненської області №95 від 24.10.2006 року в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 735 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 області.

Статтею 57 Закону України "Про власність", який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що якщо в результаті видання акта органом державного управління або місцевим органом державної влади, що не відповідає законові, порушуються права власника та інших осіб щодо володіння, користування чи розпорядження належним їм майном, такий акт визнається недійсним за позовом власника або особи, права якої порушено. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Оскільки Острозькою міською радою ОСОБА_5 було видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,0735 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та знаходиться в АДРЕСА_1 області, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів за №01.06.586.00304 і у зв'язку з видачею зазначеного державного акту було порушено право ОСОБА_3 на користування спірною земельною ділянкою, то зазначений державний акт слід визнати недійсним з цих підстав та як такий, що виданий на підставі рішень, які визнані недійсними.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 була дружиною ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3, який був спадкоємцем майна своєї матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, свідоцтвом про одруження ОСОБА_5 серії НОМЕР_5

Спадкування ОСОБА_2 майна ОСОБА_6 підтверджується матеріалами спадкової справи №211/2015. Зокрема, зі свідоцтва про право на спадщину від ІНФОРМАЦІЯ_3 року вбачається, що після смерті ОСОБА_6 його дружина ОСОБА_2, як спадкоємець за законом, успадкувала земельну ділянку площею 0,0735 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 зазначеного свідоцтва та матеріалів спадкової справи №240/2014, заведеної після смерті ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_6 отримав зазначене майно у спадок, як спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 Право власності ОСОБА_5 на вказане майно посвідчувалось державним актом на право власності на земельну ділянку від 04.12.2006 року.

Таким чином, на виконання вимог ч.1 ст.1296 ЦК України Острозькою державною нотаріальною конторою Рівненської області 24.02.2015 року для ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0735 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 області та після смерті ОСОБА_6, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 року було видано для ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на цю ж земельну ділянку.

Відповідно до ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 не мала права на отримання у власність спірної земельної ділянки, а отже її спадкоємець за заповітом ОСОБА_6 та його спадкоємець за законом ОСОБА_2 не могли успадкувати зазначене майно, то відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом слід визнати недійсними.

При вирішенні спору суд виходить з того, що для повного захисту прав позивача слід визнати недійсними як рішення Острозької міської ради Рівненської області №64 від 29.08.2006 року в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 800 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 області, так і рішення Острозької міської ради Рівненської області №95 від 24.10.2006 року в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 735 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 області та визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності ОСОБА_5 на зазначену земельну ділянку, а також визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 24.02.2015 року Острозькою державною нотаріальною конторою Рівненської області для ОСОБА_6 та свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ІНФОРМАЦІЯ_3 року Острозькою державною нотаріальною конторою Рівненської області для ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0735 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 області, оскільки у разі визнання недійсним останнього по часу рішення чи правовстановлюючого документу залишиться чинним попередній, що буде перешкодою для прийняття Острозькою міською радою Рівненської області рішення по зазначеній земельній ділянці для отримання її у власність за заявою ОСОБА_3

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст.261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 дізнався про порушення свого права на земельну ділянку в червні 2015 року з листа Острозької міської ради від 23.06.2015 року (т.2 а.с.59). В судовому засіданні не здобуто доказів на доведення того, що ОСОБА_3 було достовірно відомо про те, що ОСОБА_5 шляхом безоплатної приватизації отримала у власність спірну земельну ділянку, а отже підстав для застосування до спірних правовідносин позовної давності немає.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст.88 ЦПК України та стягнути з кожного з відповідачів на користь позивача по 1781 грн. 60 коп. витрат на сплату судового збору.

На підставі ст.116, 120, 125 ЗК України, ст.21, 377, 1296, 1301 ЦК України, ст.57 Закону України "Про власність", ст.33, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Декрету Кабінету Міністрів України "Про приватизацію земельних ділянок", керуючись ст.10, 57, 62, 88, 212 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задоволити повністю.

Визнати незаконним рішення Острозької міської ради Рівненської області №64 від 29.08.2006 року в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 800 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 області та рішення Острозької міської ради Рівненської області №95 від 24.10.2006 року в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 735 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 області.

Визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,0735 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та знаходиться в АДРЕСА_1 області, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів за №01.06.586.00304.

Визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 24.02.2015 року Острозькою державною нотаріальною конторою Рівненської області для ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,0735 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 області та свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ІНФОРМАЦІЯ_3 року Острозькою державною нотаріальною конторою Рівненської області для ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0735 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 області.

Стягнути з Острозької міської ради Рівненської області на користь ОСОБА_3 1781,60 грн. витрат на сплату судового збору.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 1781,60 грн. витрат на сплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.