АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1828/17 Справа № 201/8164/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_3, про визнання припиненими правовідносин за договором поруки,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 26 березня 2007 року, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 26 березня 2007 року №095/03-16017-ДК, між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір поруки №095/03-16017-ДП, який діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань. За умовами кредитного договору позичальник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному договором. У разі невиконання або неналежного виконання позичальником більш ніж 90 календарних днів своїх обовязків щодо своєчасної сплати кредиту та процентів строк користування кредитом вважається таким, що сплив. Позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня повернути кредит в повному обсязі, сплатити відсотки та штрафи. Отже, сторони врегулювали питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів. ОСОБА_3 здійснив останній платіж 01 серпня 2008 року. Оскільки строк виконання основного зобовязання договором змінено, тобто строк користування кредитом достроково сплив 01 листопада 2008 року, тобто через 90 календарних днів з дати, коли позичальник перестав сплачувати кредит, нараховані проценти за кредитом та штрафні санкції, тому строк у шість місяців від дня настання зміненого строку виконання основного зобовязання закінчився 01 травня 2009 року. Перебіг шестимісячного строку для предявлення ПАТ «Укрсоцбанк» вимог до поручителя розпочався 01 листопада 2008 року та закінчився 01 травня 2009 року. Тому позивач просила суд визнати припиненими правовідносини за договором поруки від 31 травня 2007 року №095/03-16017-ДП, укладеним між АКІБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 (а.с. 56-57).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2016 року первісну позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення заборгованості було залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. Вказана ухвала скасована ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.06.2017 року, справу, в частині позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення заборгованості, направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2016 року позов задоволено, визнано припиненими правовідносини за договором поруки від 31 травня 2007 року №095/03-16017-ДП; стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення відсутні, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 26 березня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 укладено договір кредиту №095/03-16017-ДК, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти в сумі 269600,00 доларів США зі сплатою 13% річних на строк до 25 березня 2017 року, а позичальник зобовязався погасити заборгованість в обумовлені договором строки (а.с. 12-15).

Згідно п. 1.1. кредитного договору, сторони встановили графік та порядок погашення суми основної заборгованості шляхом виплати щомісячних платежів протягом усього часу дії договору в розмірі 2247 дол. США, до 15 числа кожного місяця, починаючи з квітня 2007 року.

Пунктом 2.4.1 кредитного договору передбачена сплата процентів за користування кредитом не пізніше 15 числа місяця, наступного за тим, в якому нараховані проценти.

Відповідно до п. 4.4 кредитного договору, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених пунктами п.п. 3.3.2-3.3.7, 3.3.11-3.3.14; 3.3.17-3.3.19 цього договору, порушення позичальником умов договорів, визначених п.п. 1.3, 3.3.5, протягом більше, ніж десять робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеня).

За пунктом 4.5 кредитного договору, в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених пунктами 3.3.8 (сплата процентів), 3.3.9 (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту й процентів) цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним вище кредитним договором, 26 березня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та поручителем ОСОБА_2 укладено договір поруки №095/03-16017-ДП, за умовами якого поручитель зобовязався перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених договором кредиту (а.с. 16-17). Вказаний договір поруки також підписано позичальником ОСОБА_3

В звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором банком нарахована заборгованість, яка, станом на 21 квітня 2016 року, становить 16001234,40 грн., що складається із заборгованості за кредитом 226799,07 доларів США, заборгованості за відсотками 226056,52 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту 96025,11 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам 80807,41 доларів США.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року розяснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, обґрунтовано встановивши факт зміни строку виконання основного зобов»язання (у відповідності з умовами кредитного договору), - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що порука ОСОБА_2 за договором поруки №095/03-16017-ДП від 26 березня 2007 року, який було укладено на забезпечення виконання умов кредитного договору №095/03-16017-ДК від 26 березня 2007 року, є припиненою та правомірно задовольнив зустрічний позов ОСОБА_2

Апеляційним судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_3 здійснив 16.10.2008 року, що підтверджується представленим ПАТ «Укрсоцбанк» розрахунком кредитної заборгованості (а.с. 8-11). Наступний платіж, згідно умов кредитного договору (п. 1.1 кредитного договору), позичальник повинен був здійснити у строк «до 15.11.2008 року». Отже, про порушення позичальником умов кредитного договору банк дізнався 15.11.2008 року.

Згідно змісту п. 4.5 кредитного договору №095/03-16017-ДК від 26.03.2007 року, що стосується зміни строку виконання основного зобовязання у звязку з порушенням умов договору щодо повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, - перебіг 90-денного строку розпочався 16.11.2008 року та тривав по 13.02.2009 року включно; наступним робочим днем (понеділком) було 16.02.2009 року. Саме 16.02.2009 року, згідно змісту п. 4.5 кредитного договору №095/03-16017-ДК від 26.03.2007 року, є новим терміном дострокового виконання основного зобов»язання. Однак, 16.02.2009 року борг за кредитним договором погашено не було, що стверджується представленим банком розрахунком заборгованості та не оспорюється учасниками процесу.

Отже, в звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору щодо погашення заборгованості, змінився строк виконання основного зобовязання (п. 4.5. договору), а тому перебіг передбаченого 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку почався 17.02.2009 року та тривав по 16.08.2009 року включно. Протягом вказаного періоду вимога до поручителя чи основного боржника банком пред»явлена не була; дії, що переривають перебіг вказаного строку, банком, боржником, поручителем не вчинялись, що стверджується матеріалами справи та не заперечується учасниками процесу.

Викладене вище свідчить про те, що порука ОСОБА_2 за кредитним договором №095/03-16017-ДК від 26 березня 2007 року є припиненою з 17.08.2009 року.

Колегія звертає увагу, що дану позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» подало до суду лише 01 червня 2016 року, що стверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду (а.с. 3).

В матеріалах справи наявна копія досудової вимоги банку на імя поручителя ОСОБА_2 з вимогою про оплату боргу за кредитним договором №095/03-16017-ДК від 26.03.2007 року, яка датована банком 26.04.2016 року за вихідним №05.406-297/46 (а.с. 24). Також встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що було ухвалене 12 березня 2012 року, стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за тим самим кредитним договором в сумі 2384447,31 грн.; крім того, згідно ухвали судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.03.2013 року, на підставі вказаного рішення третейського суду, видано виконавчий лист про стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_3 Зазначені «досудова вимога» та рішення третейського суду датовані після 16.08.2009 року, тому не спростовують правильність наведених вище висновків апеляційного суду щодо припинення поруки з 17.08.2009 року.

Надана апелянтом копія повідомлення про вручення поштового відправлення 17.03.2009 року Третейському суду при АУБ не доводить факту переривання перебігу вищезазначеного шестимісячного строку пред»явленням вимоги за кредитним договором №095/03-16017-ДК від 26.03.2007 року, оскільки опис вкладення, копія відповідного реєстру відправлень вихідної кореспонденції банком суду не представлені, відбиток поштового штемпелю на копії зазначеного повідомлення не підлягає читанню (а.с. 234); отже, вказане поштове повідомлення не відповідає вимогам ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Колегія зауважує, що викладена у п. 4.3 договору поруки від 26.03.2007 року умова про дію поруки до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань за кредитним договором не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Будь-які інші докази на підтвердження доводів апеляційної скарги апелянтом суду не представлені, клопотань про їх витребування не заявлено.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Помилкове встановлення місцевим судом дати останнього платежу за кредитним договором 01.08.2008 року, не призвело до неправильного вирішення справи по суті, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на положення ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді