Ухвала

Іменем України

11 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що йому належить 19/20 частин домоволодіння АДРЕСА_1, а 1/20 частка вказаного домоволодіння належить ОСОБА_3 У зв'язку з неприязними стосунками, що виникли у нього з ОСОБА_3, вважає за необхідне визначити для свого нерухомого майна окрему адресу, однак це не є можливим, оскільки згідно реєстраційних та технічних документів він та відповідачка є співвласниками зазначеного домоволодіння.

Враховуючи викладене, позивач просив припинити право спільної з відповідачем часткової власності у домоволодінні АДРЕСА_1, визнати за ним право власності на 19/20 частин та за ОСОБА_3 право власності на 1/20 частини зазначеного домоволодіння.

Справа розглядалась судами неодноразово

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Згідно договору конкретного користування від 18 листопада 1980 року, посвідченого державним нотаріусом Томаківської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1392, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, володіючи в нерівних частках домоволодінням, яке розташоване по АДРЕСА_1 встановили порядок користування вказаним домоволодінням.

Відповідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Крім того, ст. 358 ЦК України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку про те, що майно, яке перебуває у спільній частковій власності позивача та відповідача, не поділено і така вимога позивачем не ставилася, тому немає підстав для припинення права спільної часткової власності.

При цьому суди виконали вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України, відповідно до якої висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова