Справа № 367/2822/17
Провадження № 2-з/367/114/2017
УХВАЛА

Іменем України

26 червня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Когут К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Ірпінського міського суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

23.06.2017 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову в якій він просить накласти арешт на нерухоме майно: земельну ділянку загальною площею 2,0 га, що знаходиться за адресою; Житомирська область, Олевський район, Жубровицька сільська рада, кадастровий номер: 0:04:000

:0694, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 44, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , індивідуальний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, дата, місяць, рік народження 02.12.1983 року, зареєстрований за адресою: 08292, Київська область, місто Буча, вул. Набережна, будинок 25.

В судове засідання сторони не викликалися.

Оглянувши заяву про забезпечення позову та матеріали цивільної справи № 367/2822/17 суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову, повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, необхідні для забезпечення позову. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову "розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається наявність обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду, а також зазначена заява не містить належного мотивування необхідності накладення арешту на майно відповідача, як цього вимагає Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, відсутні відомості щодо вартості земельної ділянки.

Оскільки, вид забезпечення позову, заявлений позивачем у заяві є не співмірним із заявленими вимогами, та не надано доказів що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення, суд відмовляє у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст.ст. 153, 197 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Ф. Карабаза