Справа № 545/3987/16-ц
Провадження № 2/545/241/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2017 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі : головуючого - судді Гальченко О.О.,

при секретарі Корба Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом та уточненими вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 07.12.2016 року звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що 16.03.2013 року він дав в борг 4 000 грн. на два місяці під двадцять процентів річних згідно розписки, яких не вистачало для придбання автомобіля «Славута» відповідачем.

В разі не повернення боргу через два місяця відповідач зобов»язувався виплачувати за кожний просроченний день один процент від позиченої грошової суми, що становить 40 грн. в день.

Згідно ст. 1047 ч. 2 ЦК України на підтвердження заключенного договору займа і їх умов може бути представлена розписка зайомщика, яка завіряє передачу йому заімодателем деякої грошової суми.

Згідно ст. 1048 ЦК України заімодатель має право на отримання від зайомщика процентів від суми зайому, якщо друге не установлено договором або законом. Розмір і порядок отримання процентів устновлюється договором ( розпискою ).

Розпискою ним 16.03.2013 року відповідачу було надано в борг 4 000 грн. сроком на два місяця під 20 % річних. В разі не повернення боргу 16.05.2013 року в дію вступає друга частина договору, що зайомщик зобов»язувався за кожний просроченний день сплачувати 1 % від зайомної грошової суми, що становить 40 грн. в день.

За весь час, починаючи з 16.05.2013 року відповідач на неодноразові телефонні звінки відповідав тільки обіцянками, що наступні вихідні дні появиться до нього для повернення боргу. А згодом взагалі не відповідав на телефонні дзвінки і змінив номер телефону.

Дружина відповідача - ОСОБА_3, зареєстрована в АДРЕСА_1, яка була присутня при передачі в борг грошової суми, на телефонні дзвінки відповідала, що з відповідачем не проживає, нічого про свого чоловіка не знає, а також їй невідомо номер його мобільного телефону. В дійсності за даними селещної ради за весь час боргового періоду і в теперішній час відповідач з своєю дружиною фактично проживають разом в АДРЕСА_2

Вважає, що дії відповідача з своєю дружиною - ОСОБА_3 є наперед узгодженними, шахрайськими і неправомірними.

Згідно розписки відповідач йому заборгував :

- дану в борг грошову суму, що складає - 4 000 грн.;

- проценти за два місяці, що складають - 4 000 грн. х 0,2 міс. : 12/2 = 133 грн.;

- проценти за період з 16.05.2013 року по 06.12.2016 р, що складає - ( 230 + 365 + 365 + 341 ) днів х 40 грн. = 1 301 х 40 = 52 040 грн., що разом складає : 4000 + 133 + 52 040 = 56 173 грн.

Крім цього, відповідач своїми діями приніс йому значні моральні страждання, а також

матеріальні збитки, які він оцінює в 10 000 гривень, що взагалі по позову становить : 56 173 + 10 000 = 66 173 грн.

Прохав зобов»язати відповідача повернути борг з нарахованими процентами згідно прикладеної боргової розписки, судові витрати, а також виплатити моральні страждання з матеріальними збитками в наступному розмірі: - основна позичена сума в розмірі 4 000 грн., проценти за два місяці, які складають 133 грн., грошові нарахування за прострочення повернення боргу від 16.05.2013 року по 06.12.2016 року, які складають 52 040 грн., судові витрати в розмірі 530 грн., моральні страждання і матеріальні збитки у сумі - 10 000 грн., що в цілому по позову становить : 4 000 + 133 + 52 040 + 530 + 10 000 = 66 703 гривень.

В ході розгляду справи позивач неодноразово збільшував свої позовні вимоги в частині стягнення грошових нарахувань за прострочення повернення боргу та остаточно прохав стягнути з відповідача станом на 21.06.2017 року у сумі 75 183 гривень, що складається із : суми основного боргу - 4 000 гривень, 20 % річних за період часу з 16.03.2013 року по 16.05.2013 року у сумі 133 гривень, відсотки за прострочення боргу за період часу з 16.05.2013 року по 21.06.2017 року у сумі 59 920 гривень, понесені судові витрати по справі у сумі 745 гривень, матеріальну шкоду у сумі 9 385 грн. та моральну шкоду у сумі 1 000 гривень ( а. с. 14, 31, 51 ).

Відповідач повторно в засідання не з»явився жодного разу без поважних причин за адресою свого проживання згідно наданих суду відомостей сільрадою ( а. с. 9 ), хоча заздалегідь повідомлявся належним чином, про що є докази в матеріалах справи у вигляді поштових повідомлень, які повернулися до суду із відмітками пошти щодо повернення їх суду за закінченням терміну зберігання так відмови від одержання їх відповідачем ( а. с. 25 - 26, 32 - 33, 37, 41 - 44, 48, 55 - 58 ), що вважається належним його повідомленням згідно вимог чинного законодавства. Від нього не надійшло заяви про відкладення справи слуханням або про причини не явки.

Тому, суд за згоди позивача, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомленого відповідача в заочному порядку згідно ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивач 16.03.2013 року надав відповідачу в борг суму 4 000 грн. згідно розписки відповідача на а. с. 4, оригінал якої пред»явлено суду для огляду в засіданні. Згідно розписки, відповідач зобов»ячався повернути позивачу борг в строк до 16.05.2013 року під 20 % річних. А у разі неповернення боргу у встановлений строк, то за умови повернення 1 % за кожен прострочений день від суми боргу. Відповідачем по даний час не повернуто будь-якої суми боргу згідно даної розписки, не зважаючи на те, що відповідач неодноразово звертався до відповідача, а також до його дружини відповідача в усному порядку з проханнями повернення йому боргу, на що спочатку отримував обіцянки відповідача, а потім змінив номер телефону та перестав відповідати позивачу. Також, зі слів позивача він з даного приводу звертався до дільничного, але позитивних наслідків це не дало. Також він поніс витрати пов»язані із витратами на допомогу адвоката у сумі 1 500 грн. на розшуки відповідача та витрати пов»язані із сплатою судового збору. Передавав в борг відповідачу саме грошові кошти у національній валюті купюрами по 100 та 200 грн., а не інші речі, для чого зняв дані кошті у доларах США з вкладу в банку, перервавши дію договору, де поніс матеріальну шкоду у вигляді збитків. Відповідач не звертався до правоохоронних органів з приводу будь-яких неправомірних дій позивача з приводу надання позивачу розписки. Послався на погіршення самопочуття після неповернення коштів в обґрунтування моральної шкоди та постійне нервування з приводу можливості повернення своїх коштів, а також певного порушення укладу його нормального життя з виниклими обставинами.

Позивачем у справі надано суду розрахунок суми боргу станом на 21.06.2017 року та докази сплати ним судового збору на а. с. 1, 13, 30, 49, 50 у загальній сумі 805 грн. Щодо решти заявлених вимог щодо матеріальної шкоди доказів не надав через їх відсутність.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на підставі ст. 61 ЦПК України щодо тих вимог, які знайшли своє підтвердження належними доказами у справі наданими позивачем та

відповідно до ст. 1047 ч. 2, 1048, 1049 ЦК України, оскільки за встановлених судом обставин позивачем надана суду розписка та її оригінал оглянутий судом, що свідчить про передачу позивачем відповідачу в борг за викладеними умовами в ній коштів у сумі 4 000 грн. та має право на отримання вказаних у розписці відсотків згідно вимог закону. Що стосується моральної шкоди, то вона підлягає задоволенню у заявленій сумі 1 000 грн. як адекватне відшкодування заподіяній позивачу відповідачем моральної шкоди з врахуванням глибини та тривалості моральних страждань позивача та ступеню порушення нормального укладу його життя неправомірними діями відповідача на підставі ст. 1167 ЦК України. Що стосується вимог стягнення іншої матеріальної шкоди у сумі 9 385 грн., то необхідно в ній відмовити на підставі ст. 60 ЦПК України, так як позивачем не доведено даної шкоди через не надання суду відповідних доказів. Вимога щодо стягнення судових витрат підлягає задоволенню на підставі ст. 89 ЦПК України.

Питання застосування строку давності судом не вирішувалось, так як сторонами не заявлялось таке клопотання суду.

Суму стягнення по борговій розписці від 16.03.2013 року судом було задоволено на підставі такого розрахунку станом на 21.06.2017 року : сума основного боргу - 4 000 гривень, 20 % річних за 2 місяці за період часу з 16.03.2013 року по 16.05.2013 року ( 4 000 х 0,2 : 12/2 = 133, 33 грн. ) у сумі 133,33 гривень, відсотки за прострочення боргу за період часу з 16.05.2013 року по 21.06.2017 року ( 1 498 днів х 40 грн. = 59 920грн. ) у сумі 59 920 гривень. А всього 4 000 грн. + 133,33 грн. + 59 920 грн. + 805 грн. ( сплачені судові витрати ) + 1 000 грн. ( моральна шкода ).

Керуючись ст. 27, 31, 60, 79 ч. 1, 2, 80, 89, 208, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, ст. 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов та уточнені вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу згідно розписки відповідача від 16.03.2013 року станом на 21.06.2017 року у сумі 65 858,33 гривень, що складається із : суми основного боргу - 4 000 гривень, 20 % річних за період часу з 16.03.2013 року по 16.05.2013 року у сумі 133,33 гривень, відсотки за прострочення боргу за період часу з 16.05.2013 року по 21.06.2017 року у сумі 59 920 гривень, понесені судові витрати по справі у сумі 805 гривень та моральну шкоду у сумі 1 000 гривень.

В решті вимог - відмовити.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко