справа №619/1165/17
провадження №2/619/834/17
27 червня 2017 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі головуючого - судді Болибок Є.А.
за участю: секретаря судового засідання Молотко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вказана вище квартира була придбана нею та відповідачем під час шлюбу, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 28.02.2002 року, який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_3 Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області. 28.03.2013 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області шлюб з відповідачем було розірвано. Згідно договору про поділ спільного майна колишнього подружжя від 02.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області, припинилось право спільної сумісної власності подружжя на вказану квартиру та кожним набуте право спільної часткової власності на вищезазначену квартиру по ? частці квартири кожному. Згідно договору купівлі-продажу частки квартири від 02.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області, відповідач продав ОСОБА_1 свою ? частку вказаної квартири. Таким чином, позивачка є власником в цілому квартири АДРЕСА_2 (колишня вул. Леніна) Дергачівського району Харківської області. За умовами договору купівлі-продажу частки квартири від 02.09.2015 року, а саме п.4.1. «Сторони домовились про те, що з квартири, частка якої відчужується, до 02.09.2016 року будуть зняті з реєстраційного обліку усі особи, які в ній зареєстровані та, що її буде повністю звільнено продавцем до 02.09.2015 року». Умову договору про звільнення квартири відповідач виконав та своєчасно звільнив квартиру, але умову договору про зняття з реєстрації відповідач не виконав - до теперішнього часу він зареєстрований у вказаній квартирі, в звязку з чим позивачка змушена звернутися до суду.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача судом було направлено судову повістку про виклик до суду та копії відповідних документів, яка УДППЗ «Укрпошта» була повернута до суду за закінченням терміну зберігання.
Згідно п.99 «Правил надання послуг поштового зв'язку», затверджених Постановою КМ України від 5 березня 2009 р. №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
Пунктом 110 цих Правил передбачено, що у разі коли адресат не з'явився за одержанням реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу протягом трьох робочих днів після доставки першого повідомлення про надходження зазначеного поштового відправлення, поштового переказу, йому під розписку вручається повторне повідомлення (крім повторних повідомлень про надходження рекомендованих поштових відправлень). Повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресованих до запитання та на абонементну скриньку, вкладаються відповідно до картотеки "До запитання" та до абонементної скриньки адресата.
Відповідно до п.117 зазначених Правил, поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.
Згідно ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідач викликалася в суд через оголошення у пресі. Згідно інформації, опублікованої в газеті «Слобідський край» №47 від 15 червня 2017 року, відповідач був повідомлений про дату та час розгляду справи, але у судове засідання не зявився.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити у повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, справу просила розглядати у її відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача просила ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти такого розгляду справи не заперечувала.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач у судове засідання не зявився без поважних причин, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та такого вирішення справи, то суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
Згідно договору про поділ спільного майна колишнього подружжя від 02.09.2015 року, зареєстрованому в реєстрі за №2069, посвідчено ОСОБА_3, приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області та згідно договору купівлі-продажу частки квартири від 02.09.2015 року, зареєстрованому в реєстрі за №2072 посвідчено ОСОБА_3, приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області, ОСОБА_1 належить квартира в цілому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до акту депутата Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 26.09.2016 року, ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично не проживає за даною адресою.
Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.
Відповідачем не доведено та не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що він не проживає за місцем реєстрації з поважних причин.
За положеннями ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Глава 28 ЦК України визначає житло обєктом права приватної власності.
Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Харківській області, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 своєї Постанови №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року дав судам розяснення, що Застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
ОСОБА_1 є власником зазначеної квартири, відповідачем не доведено та не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності реєстрації у житловому приміщенні, яке належить позивачеві.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає за місцем реєстрації, будь-яким чином вказаним жилим приміщенням не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, кореспонденція на його імя за даною адресою не надходить.
Таким чином, суд визнає ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1
Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 208, 209, 212-215, 223-226, 233 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя Є. А. Болибок