Справа № 750/3688/17 Провадження № 22-ц/795/1406/2017 Головуючий у I інстанції Коверзнев В. О. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів Бобрової І.О., Онищенко О.І.

секретаря судового засідання Шапко В.М.

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи.

Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 червня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що в порушення вимог ст. 179 ЦПК України суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, встановивши факт невиконання відповідачем своїх обовязків за договором, не надав їм належної оцінки.

Апелянт посилається на порушення судом першої інстанції ст. 214 ЦПК України, оскільки в рішенні не зазначено, які саме правовідносини випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Апелянт вказує, що судом не зазначено мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти.

Як зазначає ОСОБА_1, судом не зазначено, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду, а якщо були, то на підставі яких нормативно-правових актів вирішено справу.

Апелянт не погоджується з висновком суду про відсутність в договорі визначення, хто із сторін повинен вирішувати питання із суміжними землекористувачами щодо встановлення земельних сервітутів, оскільки укладення стандартного договору про приєднання до електричних мереж не потребує зайвої деталізації та умов конкретних дій сторін.

На думку апелянта, судом не надано належної оцінки п. 3.1.1 Договору, відповідно до якого саме відповідач зобовязаний забезпечити в установленому порядку приєднання обєкта замовника до мережі електропостачання у строки, зазначені в Договорі.

Перевіряючи згідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач ПАТ «Чернігівобленерго» не виконує умови договору про приєднання до електричних мереж від 26.05.2016 року, яким передбачено підключення належного йому нежитлового приміщення до електромереж зовнішнього електропостачання в строк до 31.12.2016 року, тому просив зобовязати ПАТ «Чернігівобленерго» забезпечити приєднання електроустановок нежитлового приміщення майстерні, площею 886,5 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 162-А (будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання обєкта Замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до схеми зовнішнього електропостачання та проектної документації та здійснити безпосереднє підключення вказаного обєкта до електричних мереж в сорока пятиденний строк.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що укладаючи Договір, сторони не визначили, хто-саме повинен вирішувати із суміжними землекористувачами питання встановлення земельних сервітутів, що є передумовою належного виконання умов Договору. Таким чином, суд прийшов до висновку, що Договір має суттєвий процедурний недолік, який може бути усунутий лише шляхом укладення додаткової угоди, оскільки суд не уповноважений на власний розсуд визначати умови договору, які не були обумовлені його сторонами.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду, враховуючи наступне.

Статтею 1 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,

За правилами ч.3 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва від 23 квітня 2015 року є власником нежитлового приміщення майстерні площею 886,5 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 162-А (а.с. 11, 12).

26 травня 2016 року між ПАТ «Чернігівобленерго» та ОСОБА_1 укладений договір про приєднання до електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго» № 91-16 (а.с. 8-10).

З положень п. 1.1. договору про приєднання до електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго» № 91-16 від 26 травня 2016 року вбачається, що до електричних мереж виконавця послуг або іншого власника мереж приєднується майстерня по вул. Шевченка 162-а в м. Чернігові.

Обов»язки виконавця послуг визначені пунктом 3.1 Договору, за яким виконавець послуги зобов»язаний виконати обумовлені договором роботи щодо приєднання об»єктів замовника до енергопостачання у передбачені цим договором строки.

Згідно п. 3.2 договору, Замовник зобовязаний оплатити на умовах цього договору вартість наданих Виконавцем послуг з приєднання електроустановок замовника в точці приєднання; підписати акт про надану послугу з приєднання або дати обгрунтовану відмову від підписання акта протягом трьох днів з дати надання акту; на 01.12.2016 року ввести в експлуатацію власний обєкт і електроустановки від точки приєднання до обєкта.

П. 3.6 договору передбачено, що підключення електроустановки Замовника до електричних мереж електропередавальної організації здійснюється на підставі заяви протягом 5 днів, якщо підключення не потребує припинення електропостачання інших споживачів, або 10 днів, якщо підключення потребує припинення електропостачання інших споживачів, після введення в експлуатацію обєкта замовника в порядку, встановленому законодавством у сфері містобудування.

Вимогами ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності та п. 16 «Порядку виконання будівельних робіт», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 встановлено, що виконання будівельних робіт на обєктах, підключення обєкта будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт чи отримання дозволу на виконання робіт забороняється.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що на листи позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_4 щодо виконання Договору ПАТ «Чернігівобленерго» надавало неодноразові відповіді про те, що для приєднання електроустановок належного позивачеві обєкта нерухомості до електричних мереж зовнішнього електропостачання необхідно прокладення кабельної лінії живлення через земельні ділянки ПАТ «Чернігівагропромтехніка» та ПП «Магістр ЛТД», що потребує надання вказаними особами згоди на встановлення земельного сервітуту.

Проте, ПП «Магістр ЛТД» такої згоди не надало. В звязку з цим, було розроблено інший маршрут прокладання кабельної лінії живлення, який проходитиме через земельні ділянки ПАТ «Чернігівагропромтехніка», ФОП ОСОБА_5 і КЛПЗ «Чернігівський обласний центр радіаційного захисту та оздоровлення населення», проте на даний час ПАТ «Чернігівагропромтехніка» і ФОП ОСОБА_5 ще не повідомили про свою згоду на встановлення земельного сервітуту. Саме цим обумовлена затримка виконання відповідачем умов Договору, оскільки без отримання згоди суміжних землекористувачів на прокладення через належні їм земельні ділянки кабельної лінії живлення підключення належного позивачеві обєкту нерухомості до електричних мереж зовнішнього електропостачання є неможливим (а.с. 77-87).

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 здійснив оплату за послуги відповідно до Договору про приєднання до електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго», що підтверджується копією квитанції (а.с. 88).

Зазначене в апеляційному суді підтвердив представник ПАТ «Чернігівобленерго» та не спростовано належними документальними доказами представником позивача.

Приписами ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідачем ПАТ «Чернігівобленерго» умови договору виконуються належним чином.

Відтак, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що не вирішення із суміжними землекористувачами питання встановлення земельних сервітутів є передумовою належного виконання умов Договору.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 5860, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване та правильне по суті рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213215 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються обов'язковою підставою для скасування законного і обґрунтованого та правильного по суті судового рішення. Відтак, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: