Справа № 161/2956/17 Провадження № 22-ц/773/1122/17 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Категорія: 27 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А. ,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Галицька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 червня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ( далі ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Покликалось на те, що 28.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, укладений кредитний договір № б/н про надання кредиту на суму 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Однак, відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Станом на 31.01.2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі - 27 356 грн. 54 коп.

Просило суд стягнути з відповідача в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну заборгованість в розмірі - 27 356 грн. 54 коп., а також понесені судові витрати по справі.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 червня 2017 року позов в даній справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.03.2008 року в розмірі - 22 465 грн. 72 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення в частині визначення розміру пені у зв'язку з неповним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм процесуального права та ухвалити нове рішення в цій частині.

В іншій частині рішення суду першої інстанції жодною із сторін не оскаржується, а тому колегією суддів апеляційного суду не переглядається.

В судове засідання особи, що беруть участь у справі (їх представники) не з'явилися. Однак, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Враховуючи неявку всіх осіб, що беруть участь у справі їх представників та вимоги ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення у справі в частині визначення розміру пені, суд першої інстанції виходив з того, що розмір пені слід зменшити відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Проте, такі висновки суду зроблені з порушенням норм матеріального права та при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Згідно зі ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.( ч. 1ст. 1054 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 28.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н про надання кредиту на суму 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Банк перед боржником свої зобов'язання виконав, в свою чергу боржник неналежно виконав взяті на себе зобов'язання по поверненню коштів, у зв'язку з чим станом на 31.01.2017 року у ОСОБА_2 перед банком утворилась заборгованість у розмірі 27356,54 грн., яка складається з: 4991,15 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 15733,78 гривень - заборгованість за відсотками, 5090,82 гривень - пеня, 1540,00 -штраф ( а.с. 10-14).

Таким чином обґрунтованими та підставними є висновки суду першої інстанції, щодо стягнення з відповідача 4991,15 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 15733,78 гривень - заборгованість за відсотками, 1540,79 штраф відповідно до умов та правил.

Заперечень щодо правильності проведених банком арифметичних розрахунків заборгованості за кредитним договором відповідач суду не надала.

Однак зменшуючи розмір пені з 5090,82 гривень до 200 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Однак з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

При цьому, розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Але, в той же час, частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, в даному випадку, на думку суду апеляційної інстанції, мова йде не про винятковий характер обставин, а про сукупність об'єктивних даних, що мають істотне значення при вирішенні питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій.

До загальних засад цивільного законодавства згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України відносяться справедливість, добросовісність та розумність, а також свобода договору.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Суд першої інстанції не врахував ту обставину, що відповідачем умови договору не виконануються, відповідач не вчиняла будь-яких дій з приводу виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, тобто підтверджується факт недобросовісності та незацікавленості виконати свої зобов'язання за договором, а тому у відповідності з п. 5.5.1. Умов та Правил, за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань (використання простроченого Кредиту та Овердрафту), власник картки сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розмір яких встановлюється Тарифами, які викладені на банківському сайті, банк нарахував комісію ( пеню) за неналежне виконання боргових зобов'язань відповідачем в розмірі 5090,82 гривень.

Крім того за змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-473цс/16 від 14 вересня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість за тілом кредиту становить 4991,15 гривень та 15733,78 гривень - заборгованість за відсотками, правильність нарахування яких відповідачем не спростована.

А тому в силу ч. 3 ст. 551 ЦК України, пеня в розмірі 5090,82 гривень, не перевищує суму боргу на яку вона нарахована.

Оскільки, судом першої інстанції в частині визначення розміру пені за неналежне виконання зобов'язання за кредитним договором, було допущено порушення норм матеріального права, то рішення суду в цій частині підлягає зміні .

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3360 гривень (1600 грн. за подання позовної заяви та 1760 грн . за подання апеляційної скарги).

Крім того , з відповідача підлягають до стягнення в користь держави судові витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про її виклик в розмірі 180 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 червня 2017 року в даній справі змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.03.2008 року в розмірі 27356 (дванадцять сім тисяч триста п'ятдесят шість) гривень 54 копійок, з яких : 4991,15 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 15733,78 гривень - заборгованість за відсотками, 5090,82 гривень - пеня, 1540,79 гривень - штраф.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () 3360 (три тисячі триста шістдесят) гривень 00 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судові витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 180 (сто вісімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: