Справа № 495/9036/16-ц
УХВАЛА

про забезпечення позову

26.06.2017 року м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - одноособовно судді Боярського О. О.,

при секретарі - Акопян М.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Руніком Стройінвест» про визнання майнових прав спільно сумісною власністю подружжя, компенсації вартості невідємних поліпшень та поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: товариство з обмеженою відповідальністю «Руніком Стройінвест» про визнання майнових прав спільно сумісною власністю подружжя, компенсації вартості невідємних поліпшень та поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування вимог позову ОСОБА_1 вказує, що вона є дружиною ОСОБА_2 з 2012 року. За час шлюбу, 21.08.2013 року між ОСОБА_2 та ЖСК «Радужний-1» було укладено пять договорів купівлі продажу майнових прав із ЖСК «Радужний-1», які були переукладені між сторонами 10.09.2014 року. Предметом вищевказаних договорів були майнові права на отримання в майбутньому права власності на квартири, що забезпечувалося інвестуванням ОСОБА_2 у будівництво будинку. На даний час, відносини між подружжям значно погіршилися, в звязку з чим відповідач намагається припинити шлюбні відносини. Тож, позивач зазначає, що фінансові витрати її чоловіка, відповідача - ОСОБА_2 відповідно до вищевказаних договорів є розпорядженням коштів, які відносяться до спільної власності, а отже подружжя мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Так, позивач вказує, що незважаючи на те, що усі обєкти нерухомості, майнові права зареєстровані за відповідачем на праві приватної власності, вони є обєктами спільної сумісної власності подружжя, та підлягають поділу між сторонами.

Враховуючи вищевказані обставини, представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_3, надав до суду заяву про забезпечення позову, а саме просить: вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_2 здійснювати відчуження майнових прав на квартири № 119, 120, 128, 131, 135 в будинку №17 за адресою (Одеська область, Овідіопольський район, с.Мизикевича, житловий масив "Радужний", жилмасив "Ульянівка") та заборонити укладати правочини відчуження стосовно вказаних квартир, а також цивільно-правових угод, предметом яких є право користування або перехід права володіння на вищевказані квартири: договори продажу, міни, довгострокової оренди, найму, іпотеки тощо.

В обґрунтування вимог заяви, представник позивача в судовому засіданні посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить виконання рішення суду щодо порушених прав позивача в майбутньому у звязку з тим, що під час розгляду справи відповідачем можуть бути вчинені спрямовані на відчуження спірного нерухомого майна.

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, заслухавши сторін по справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, одним із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступних умов: наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового розгляду.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Таким чином, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами та вживатися у разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши подане представником позивача клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із повязаності заходів забезпечення позову з предметом спору, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що існує загроза того, що під час розгляду справи відповідачем можуть бути вчинені дії стосовно відчуження квартир № 119, 120, 128, 131, 135 в будинку №17 за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Мизикевича, житловий масив "Радужний", жилмасив "Ульянівка", що в разі задоволення позовної заяви може суттєво утруднити виконання рішення або ж зробити його виконання взагалі неможливим.

Враховуючи, що заявлені представником позивача вимоги щодо заборони відчуження є однорідними, суд вважає за доцільне задовольнити частково заяву про забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: товариство з обмеженою відповідальністю «Руніком Стройінвест» про визнання майнових прав спільно сумісною власністю подружжя, компенсації вартості невідємних поліпшень та поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 відчужувати квартири № 119, 120, 128, 131, 135 в будинку №17 за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Мизикевича, житловий масив "Радужний", жилмасив "Ульянівка", до вирішення справи по суті.

В іншій частині заяви відмовити.

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Ухвала може бути предявлена до виконання протягом трьох року з дня винесення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: