АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №656/435/17 Головуючий в І інстанції Крисанова В.І.
Номер провадження №22-ц/791/1396/2017 р. Доповідач Полікарпова О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року липня місяця 17 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
за участі секретаря Пісоцької Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на ухвалу Іванівського районного суду Херсонської області від 14 червня 2017 року у цивільній справі за поданням начальника Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Тишковця Ігоря Володимировича про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу,

В С Т А Н О В И Л А

В червні 2017 року начальник Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі Іванівський районний ВДВС ГТУЮ Херсонської області) Тишковець І.В. звернувся до суду з вказаним поданням, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у Іванівському районному ВДВС ГТУЮ Херсонської області знаходиться виконавче провадження АСВП №21554283 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-912/2010 виданого 26.08.2010 року Іванівським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2010 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Боржником вказане рішення суду не виконується, внаслідок чого станом на 01.06.2017 р. виникла заборгованість по аліментам в розмірі 44 709,16 грн.

В результаті проведених державним виконавцем заходів було встановлено, що боржник не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, пенсії не отримує, та майна підлягаючого опису, у нього не виявлено і здійснені заходи щодо розшуку такого майна результату не дали.

Таким чином, якщо боржник залишить територію України, виконання рішення суду буде ускладнено або унеможливлено, тому просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання його зобов'язань по аліментам.

Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 14 червня 2017 року подання начальника Іванівського районного ВДВС ГТУЮ у Херсонської області Тишковця І.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу залишено без задоволення.

Не погоджуючись із ухвалою суду, Іванівський районний ВДВС ГТУЮ Херсонської області подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову.

Заслухавши доповідача, перевіривши додержання судом вимог закону, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно виконавчого листа № 2-912 виданого 26.08.2010 року Іванівським районним судом Херсонської області, з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2010 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку (а.с.37).

22 вересня 2010 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження по вказаному виконавчому листу (а.с.47).

З акту державного виконавця про неможливість стягнення від 18.12.2013 р., який було складено за місцем проживання ОСОБА_6 (с. Дружбівка, Іванівського району) вбачається, що останнім в присутності понятих проведено перевірку майнового стану боржника, за якою встановлено, що майно на яке може бути звернуто стягнення у нього відсутнє і здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Боржник не працює, в центрі зайнятості на обліку не перебуває (а.с.48).

Інформація з приводу відсутності доходів також підтверджується відповідями на запити державного виконавця наданими Пенсійним фондом України, Державною податковою службою України (а.с.80-81).

В апеляційній скарзі апелянтом зазначено, що заборгованість по аліментам була нарахована з 01.07.2011 року та станом на 01.06.2017 року становить 44 709,16 грн. (а.с.82; 92).

Відмовляючи у задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не було доведено факту ухилення боржником від виконання свого зобов'язання за рішенням суду щодо стягнення аліментів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, вважає його законним, обґрунтованим і таким, що відповідає обставинам справи та положенням закону.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року.

Відповідно до вимог ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання таких зобов'язань.

За змістом п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З аналізу норм права, що регулюють вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вбачається, що під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених на боржника судовим рішенням варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів, тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (хвороба, відсутність заробітку та інших доходів, тощо).

Тобто право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у державного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов'язань.

Сам факт невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов'язків.

З цих підстав колегія суддів не приймає доводів апелянта про те, що значний термін невиконання боржником зобов'язань є достатньою підставою вважати, що боржник ухиляється від сплати аліментів.

Твердження апелянта про те, що боржнику неодноразово направлялися виклики з'явитися до державного виконавця для вирішення питання щодо сплати заборгованості також не може свідчити про факт ухилення боржника від виконання рішення суду.

Отже, приймаючи до уваги той факт, що у матеріалах справи відсутні докази свідомого ухилення боржника від виконання рішення суду, колегія суддів вважає висновок районного суду про недоведеність факту ухилення боржника від виконання ним своїх зобов'язань та відсутність підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України обґрунтованим.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відхилити.

Ухвалу Іванівського районного суду Херсонської області від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий підпис О.М. Полікарпова

Судді підпис Л.П. Воронцова

підпис П.Я. Ігнатенко

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 21 липня 2017 року

Ухвала набрала законної сили 17 липня 2017 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар

судового засідання Т.І. Пісоцька