УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ГулькаБ.І., Луспеника Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 7 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 27 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 2008 року працює у товаристві з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» (далі - ТОВ «МСП Ніка-Тера») на посаді машиніста тепловозів.

Після чергової зміни 20 березня 2015 року він був неправомірно звинувачений у крадіжці дизпалива, у зв'язку з чим начальником залізничного цеху у нього була вилучена перепустка на підприємство та фактично з цього часу він був незаконно відсторонений від роботи.

Ураховуючи наведене, позивач просив стягнути із товариства середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 150 351 грн 84 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 7 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 27 грудня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 46, 235 КЗпП України, надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із недоведеності факту відсторонення позивача від роботи та незаконного вилучення у нього перепустки.

Колегія погоджується з такими висновками.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Матеріали справи не містять доказів про виконання ОСОБА_4 трудових обов'язків у спірний період.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 7 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
Б.І. Гулько Д.Д. Луспеник