Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення апеляційного суду Черкаської області від 18 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - ПАТ «Ощадбанк») звернулося до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 31 березня 2006 року між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 21клд, за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 163 000 грн зі сплатою 18 % річних за користування кредитом та остаточним терміном повернення кредиту до

25 березня 2009 року.

Внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка станом на 12 березня 2015 року становила 219 490 грн 07 коп. та складалась з: 148 165 грн - простроченої заборгованості за кредитом; 4 457 грн 13 коп. - простроченої заборгованості за відсотками за період з 01 жовтня по 30 листопада 2006 року; 53 433 грн 01 коп. - інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за період з 12 березня 2012 року по 12 березня 2015 року; 13 434 грн 93 коп. - 3 % від прострочених сум заборгованості за період з 12 березня 2012 року по 12 березня 2015 року, яку ПАТ «Ощадбанк» просило стягнути з ОСОБА_4

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від

28 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Ощадбанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 27 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ «Ощадбанк».

Стягнуто на користь ПАТ «Ощадбанк» з ОСОБА_4 53 433 грн 01 коп. - інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за період з 12 березня 2012 року по 12 березня 2015 року, 13 434 грн 93 коп. - 3 % від прострочених сум заборгованості за період з 12 березня 2012 року по 12 березня 2015 року, а всього 66 867 грн 94 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року рішення апеляційного суду Черкаської області від 27 жовтня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Останнім рішенням апеляційного суду Черкаської області від

18 жовтня 2016 року рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 серпня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ПАТ «Ощадбанк», посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, ознайомившись із поданими запереченнями, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК Українисуд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду із даним позовом, оскільки загальний строк позовної давності, передбачений

ст. 256 ЦК України, сплив 25 березня 2012 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із необґрунтованості позовних вимог, оскільки вказана позивачем заборгованість за кредитом та простроченими відсотками була врахована при вчиненні виконавчого напису, при цьому відсутні докази неможливості виконання вказаного виконавчого напису, зокрема даних про закриття виконавчого провадження. Вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних суд вважав безпідставними.

Висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Встановлено, що 31 березня 2006 року між ПАТ «Ощадбанк» та

ОСОБА_4 було укладено договір невідновлюваної кредитної лінії № 21клд, за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 163 000 грн зі сплатою

18 % річних за користування кредитом та строком повернення кредиту до

25 березня 2009 року.

На забезпечення виконання умов кредитного договору, 02 червня

2006 року між ПАТ «Ощадбанк» та майновим поручителем ОСОБА_4 - фермерським господарством «Родина і Д», було укладено договір застави.

У зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору,

20 грудня 2006 року приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Кравченок С.В. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на заставлене майно, яке належить майновому поручителю ОСОБА_4 - фермерському господарству «Родина і Д», на загальну суму

154 994 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Враховуючи, що 20 грудня 2006 року приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу КравченокС.В. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на заставлене майно, доказів неможливості задоволення вимог банку внаслідок виконання вказаного виконавчого напису чи закінчення виконавчого провадження у зв'язку із неможливістю звернення стягнення на заставне майно позивачем не надано, законним та обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення вимоги ПАТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка була вже врахована при вчиненні виконавчого напису.

Колегія суддів погоджується також із висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафних санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України, у зв'язку із невиконанням виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на заставне майно, враховуючи, що зазначені правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» та до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання

(ст. 625 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормою права, яка підлягає застосуванню, оцінив наявні в матеріалах справи докази та дійшов законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

В.М.Коротун

Л.М.Мазур