Номер провадження: 22-ц/785/1372/17
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.,

суддів: Черевка П.М.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 14 січня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Балтська міська рада Одеської області про знесення самочинно збудованих об'єктів,-

В С Т А Н О В И Л А:

10 червня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Балтська міська рада Одеської області про знесення самочинно збудованих об'єктів.

Посилаючись на те, що позивачка проживає у багатоквартирному будинку в АДРЕСА_1. В цьому ж будинку в квартирі НОМЕР_1 проживають відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які самовільно здійснили прибудову до квартири НОМЕР_1 (тамбур) розмірами 2,52 м. х 1,86 м. та самовільно збудували господарську будівлю розмірами 5,0 м. х 1,88 м. за адресою АДРЕСА_1.

Будівництво вказаних об'єктів нерухомості здійснено без відповідних дозволів, без відведення під будівництво земельної ділянки та без узгодження з нею, як суміжним користувачем. Враховуючи, що ці об'єкти створюють їй незручності у користуванні належною їй квартирою, так як обмежують до неї доступ, тому позивачка звернулась до суду із вказаним позовом та просила знести самочинно збудовані об'єкти, з правових підстав визначених нею у позовній заяві.

Представник відповідачки ОСОБА_5 позов не визнав та пояснив, що дійсно ОСОБА_5 здійснила прибудову тамбуру до своєї квартири та збудувала господарську будівлю у дворі. Однак ці споруди не чинять перешкод позивачці у користуванні її квартирою. Стіни тамбура зведені на місці сходів та майданчику, які раніше існували біля входу в її квартиру, отже прохід до квартири позивачки не зменшився, господарська будівля збудована на місці, на якому вона мала право збудувати гараж відповідно до рішення виконкому Балтської міської ради №223 від 30.08.2005 року, і ця будівля також не перешкоджає у вільному доступі, в т.ч. і під'їзді до квартири позивачки. Крім того, земельна ділянка, на якій здійснено будівництво, не передана у власність чи користування власників квартир, отже з позовом про знесення таких об'єктів нерухомості мають право звертатися органи державної влади чи місцевого самоврядування.

Відповідач ОСОБА_6 до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи - Балтської міської ради до судового засідання не з'явився, просив провести розгляд справи у його відсутності та задовольнити позов.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 14 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з'явились, однак вони сповіщались про розгляд справи належним чином неодноразово, крім того інтереси позиваача ОСОБА_3 представляє її довірена особа, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги та пояснення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що позивач не довів підстав заявленого ним позову та ним не доведено позов належними і допустимими доказами.

З огляду на це місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навела позивачка ОСОБА_3 у підтвердження своїх вимог, які підтримала третя особа, а відповідачі у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що самочинно збудовані об'єкти на відповідають нормам забудови, побудовані на земельній ділянці, що не відведена для будівництва, порушує інтереси позивача, не приймається судовою колегією до уваги, оскільки апелянтом не надано доказів ні у суді першої інстанції, ні у суді апеляційної інстанції, які б доводили обставини щодо суттєвого порушення будівельних норм під час зведення спірних об'єктів, які можуть бути законною підставою для його знесення, а також те, що це істотно порушує права позивачки у справі.

Як визначено ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Крім того, відповідно до п.п. 5, 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року, право на звернення до суду, згідно до вимог статті 376 ЦК, з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. Відповідно до положень статті 38 Закону № 3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391,396 ЦК, статтею 103 Земельного кодексу України.

В пункті 22, 23 цієї ж Постанови зазначено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

Отже, право на звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва на підставі статті 376 ЦК України позивачка не мала, таке право належить зокрема відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю чи власнику земельної ділянки в особі Балтської міської ради Одеської області.

Місцевий суд відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позивачем не доведено, що відповідачі істотно порушили права позивача, та в наслідок цих дій усунення перешкод можливе лише шляхом знесення спірного об'єкту нерухомості, не взявши до уваги, що знесення є крайньою мірою щодо усунення перешкод.

Європейській суд з прав людини по справі «Іванова и Черкезов проти Болгарии» (Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria, скарга N 46577/15) от 21 квітня 2016 року, підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, тому такі вимоги заявлені передчасно та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам та постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Балтського районного суду Одеської області від 14 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Р.Д. Громік