АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1958/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 57 Степаненко О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І., Сіренка Ю. В.
при секретаріАнкудінові О. І.

позивача ОСОБА_6

представника відповідача Кравець І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 07 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_6 до комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» про зобов'язання проведення перерахунку заборгованості,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до КП «Придніпровська СУБ» про зобов'язання проведення перерахунку заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та КП «Придніпровська СУБ» відсутні договірні правовідносини, що підтверджується рішеннями Придніпровського районного суду Черкаської області від 05.03.2015 року та апеляційного суду Черкаської області від 04.06.2015 року. Підставою для звернення до суду стало направлення та отримання ним повідомлення про оплату послуг за червень 2017 року, де зазначена відповідачем сума заборгованості в розмірі 8649,67 грн. Вважає, що боргу перед комунальним підприємством у нього немає, так як починаючи з лютого 2014 року він належним чином оплачує рахунки згідно розрахунку відповідача.

ОСОБА_6 стверджує, що заборгованість, яка існувала станом на січень 2014 в розмірі 8599,74 грн. має бути списана в зв'язку з спливом строку позовної давності.

У зв'язку з чим, просив суд зобов'язати відповідача провести перерахунок і списати заборгованість, за яким минув встановлений термін позовної давності.

Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 07 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 07 серпня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6 до КП «Придніпровська СУБ» про зобов'язання проведення перерахунку заборгованості, суд першої інстанції прийшов до висновку, що лише звернення КП «Придніпровська СУБ» до суду про відшкодування боргових зобов'язань надавало б позивачу право звертатись із заявою про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_6 та члени його сім'ї проживають в АДРЕСА_1 в м Черкаси, яка приватизована на чотирьох осіб. ОСОБА_6 належить на праві власності ? частина зазначеної квартири. Відповідач КП «Придніпровська СУБ» є виконавцем житлово-комунальних послуг в житловому будинку по АДРЕСА_1

Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 05.03.2015 року було визнано відсутність договірних правовідносин між ОСОБА_6 та КП «Придніпровська СУБ» з грудня 2005 року по 01.02.2014 року. Визнано за ОСОБА_6 право на укладення з відповідачем договору про надання послуг з утримання будинків.

Відповідно до обігу нарахувань по оплаті ОСОБА_6 отриманих житлово-комунальних послуг з лютого 2014 року зазначається борг в сумі 8734,14 гривень.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_6 зазначив, що на його адресу приходять квитанції про наявність заборгованості за січень - лютий 2017 року в сумі 8723,54 гривни, в зв'язку з чим просив суд зобов'язати відповідача провести перерахунок і списати заборгованість, за якою минув встановлений термін позовної давності.

Суд першої інстанції приймаючи рішення зазначив, що станом на час розгляду вказаної цивільної справи факт існування судового розгляду спору між КП «Придніпровська СУБ» та ОСОБА_6 про стягнення боргових зобов'язань за надані житлово-комунальні послуги, за якими минув трирічний строк позовної давності, не встановлено. Лише звернення КП «Придніпровська СУБ» до суду про відшкодування боргових зобов'язань надавало б ОСОБА_6 право звертатись із заявою про застосування наслідків спливу строків позовної давності, з чим колегія суддів повністю погоджується.

Крім того судом першої інстанції вірно встановлено, що відсутність між ОСОБА_6 та КП «Придніпровська СУБ» договору про надання послуг не звільняє ОСОБА_6 від зобов'язань оплачувати за отримані ним послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 березня 2017 р. у справі N 6-2122цс16).

Відповідно до приписів статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Встановивши відсутність судового спору про відшкодування заборгованості за отримані житлово-комунальні послуги, за якими минув трирічний строк позовної давності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про зобов'язання відповідача провести перерахунок і списати заборгованість, за якою минув встановлений термін позовної давності, так як відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відсутність судового спору про стягнення заборгованості є підставою для незастосування положень статті 267 ЦК України в даній справі.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі на те, що районний суд не в повній мірі дослідив надані позивачем докази з приводу нарахування безнадійної заборгованості, є безпідставним та не спростовує висновків суду першої, оскільки ґрунтується лише на припущеннях. Крім того, підстава виникнення даної заборгованості не є предметом позовних вимог, а саме списання заборгованості є правом, а не обов'язком відповідача.

Позивачем не оскаржувались дії посадових осіб з приводу нарахування заборгованості, а тому обраний ним спосіб захисту своїх прав не відповідає статті 16 ЦК України.

Питання про врегулювання переддоговірних відносин між сторонами по справі не є предметом спору за даним позовом.

Судом першої інстанції правильно та повно було з'ясовано обставини справи, що дає підстави для висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Інші доводи апеляційної скарги ретельно перевірені судом апеляційної інстанції і також визнані безпідставними.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, ст.308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 07 серпня 2017 року відхилити, а рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 07 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :