Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/253/15-ц

04 липня 2017 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді: Круль І.В.

з участю: секретаря: Суслик Н.В.

пр.відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2008 року. В шлюбі мають двох синів: Романа, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Марка, ІНФОРМАЦІЯ_2. 28 листопада 2012 року їхній шлюб був розірваний рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області. Перебуваючи в шлюбі розпочали будівництво будинку в с. Пороги Богородчанського району Івано-Франківської області, який є об'єктом спільної сумісної власності та знаходиться на приватизованій земельній ділянці. Відповідач не дає можливості користуватись майном, не бажає добровільно його поділити, а тому просить суд поділити їх спільним майном.

У процесі розгляду справи представник позивача доповнював і уточнював позовні вимоги та просив виділити у власність ОСОБА_3 1/2 незавершеного будівництвом жилого будинку, розташованого по вул.Б.Хмельницького в с.Пороги Богородчанського району Івано-Франківської області та 1/2 земельної ділянки надану для будівництва та обслуговування спірного будинку. А також, стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 2639 грн. судового збору та 23175 грн. судових витрат та 10241 грн. компенсації за знесений сарай.

Представник відповідача проти позову заперечив, вважає його безпідставним, оскільки спірне майно належить відповідачу, ОСОБА_3 участі в будівництві будинку не приймала. Вказав, що поділ незавершеного будівництва не проводиться. Крім того земельна ділянка приватизована і належить ОСОБА_4, яка також не підлягає поділу.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, слід задоволити частково.

Згідно ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

П.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя передбачено, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2008 року. В шлюбі мають двох синів: Романа, ІНФОРМАЦІЯ_3 та Марка, ІНФОРМАЦІЯ_4. 28 листопада 2012 року шлюб між сторонами був розірваний рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області.

Рішенням Порогівської сільської ради Богородчанського району 03 червня 2008 року відповідачу було наділена земельна ділянка та передана у приватну власність розміром 0,15 га по вул. Б.Хмельницького в с.Пороги Богродчанського району (т.1, ст.13). 21 жовтня 2009 року на дану земельну ділянку, кадастровий номер :01:005:0204 видано державний акт на право власності на земельну ділянку ( т.2 ст.88). В червні 2008 року винесено в натурі осі розбивки будівель та видано план на забудову ( т.1 ст.14-18).

За час спільного проживання, спільними коштами сторони розпочали будівництво житлового будинку по вул. Б.Хмельницького в с. Пороги Богородчанського району. На 25 червня 2015 року готовність будинку становила 67%, ринковою вартістю 725 724 грн. 62 коп. (т.1 ст.88).

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

В судовому засіданні встановлено, що спірний незавершений будівництвом будинок належить до об'єкту права спільної сумісної власності подружжя, оскільки набутий під час шлюбу, спільними коштами, працею. Позивачка і відповідач проживали та працювали за кордоном, в Іспанії.

Відповідно правової позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду від 15 травня 2013 року за у справі за №6-37 цс13 "Виходячи із положень статей 60, 69, 70 СК України частини 3 ст. 368 ЦК України незавершений будівництвом будинок, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток".

Згідно висновку експерта (т.1 ст.72108, 183-193) можливий розподіл незавершеного будівництвом житлового будинку між сторонами.

Оскільки на земельній ділянці, яка одержана відповідачем у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації та є його особистою приватною власністю, знаходиться будинок, що є спільною сумісною власністю подружжя, то в разі поділу будинку між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право в розмірі частини права власності у спільному майні будинку відповідно до статей 120 Земельного кодексу України (далі 3К України), 377 ЦК України.

Заперечення представника відповідача, щодо неможливого поділу спільного майна подружжя, оскільки будинок є незавершеним будівництво, а позивачка не брала участь у його будівництві та основна частина робіт проводилась після розірвання шлюбу, а також про неможливість поділу земельної ділянки, не заслуговують уваги. І ніякими доказами не підтверджені.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 повідомили, що на початку будівництва позивачка знаходилась в селі та готувала їсти. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ствердили, що по просьбі ОСОБА_3, в кінці 2011 року проводили будівельні роботи по спорудженню спірного будинку. В будинку були встановлені металопластикові вікна та двері, а також фотографією проведення будівельних робіт братом позивачки 08.11.2011 року ( т.1 ст. 158) та переданими в кінці 2011 року відповідачем позивачці фотографіями будинку (а.с.1 ст.122-124).

За змістом ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін винизкає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судове засідання позивач не представив будь яких доказів про те, що за час спільного проживання сторони придбали сарай, і що на даний час, ОСОБА_4 зніс його, а будівельні матеріали використав на інші цілі. А тому, тому на думку суду, в цій частині позов є безпідставними та у його задоволенні слід відмовити.

З врахуванням того, що незавершений будівництвом житловий будинку по вул. Б.Хмельницького в с. Пороги Богородчанського району належить до спільної сумісної власності та можливий його розподіл, суд прийшов до висновку, що можливо позивачці виділити його 1/2 частину та 1/2 частину земельної ділянки.

Суд вважає, що з відповідача підлягають сттягненню в користь позивачки також судові витрати.

На підставі наведеного, ст.60 СК України, глави 24 Цивільного кодексу, керуючись ст.213-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, задоволити частково.

Виділити у власність ОСОБА_3 1/2 частину незавершеного будівництвом жилого будинку, розташованого по вул. Б.Хмельницького в с. Пороги Богородчанського району Івано-Франківської області.

Виділити у власність ОСОБА_3 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:005:0204, розташованої по вул. Б.Хмельницького в с.Пороги Богородчанського району Івано-Франківської області, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

В решті позовних вимог відмовити за недоведеністю.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 2639 грн. судового збору та 23175 грн. судових витрат.

Термін оскарження рішення до Івано-Франківського апеляційного суду 10 днів з дня отримання копії рішення через Богородчанський районний суд.

Головуюча Круль І.В.