Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 2-314/09Головуючий у 1-й інстанції Дубина Л.А.
Пр. № 22-ц/778/1647/17Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2017 року про задоволення заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики

ВСТАНОВИЛА:

02 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеною заявою про зняття арешту з майна, в якій просив зняти арешт з будівлі магазину літ. Д за адресою: АДРЕСА_2, який було накладено судом у забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики. На теперішній час необхідність у забезпеченні позову відпала.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2017 року (а.с. 88) заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Скасовано арешт, накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2009 року у справі № 2-314/09р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, накладений на будівлю магазину літ. Д за адресою: АДРЕСА_2.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 91-92) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його заяви про зняття арешту.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області (а.с. 105) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 107).

ОСОБА_3 через свого представника за довіреністю (а.с. 121) ОСОБА_4 подав апеляційному суду письмові заперечення на вищезазначену апеляційну скаргу ОСОБА_2 (а.с. 112-114).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 01 червня 2017 року не відбувся та був відкладений (а.с. 124) в порядку задоволення заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Гончар Д.В.

У судове засідання 20 липня 2017 року повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи належним чином, у тому числі представник ОСОБА_2 - Гончар Д.В. через свого довірителя, що узгоджується із вимогами ст. 76 ч. 5 ЦПК України, (а.с. 131-134), ОСОБА_2, представник останнього Гончар Д.В. та ОСОБА_3 повторно не з'явились, про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажними причини неявки у дане судове засідання ОСОБА_2, представника останнього Гончар Д.В. та ОСОБА_3 і на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника ОСОБА_3 за довіреністю (а.с. 121) ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що суд першої інстанції, скасовуючи заходи забезпечення у цій справі за заявою ОСОБА_3, керувався ст. 154 ЦПК України та виходив із обґрунтованості заяви заявника.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, суд першої інстанції було правильно встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа №2-314/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

З метою забезпечення позову ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2009р. у справі № 2-314/09р. накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, будівлю магазину літ. Д за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 27.08.2009 року у справі №2-314/09 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто 374596,33 грн. і судові витрати в сумі 1730,00 грн. (а.с. 4-5).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2010 року був знятий арешт з квартири АДРЕСА_1 у зв'язку із реструктуризацією боргу за заявою позивача ОСОБА_2 (а.с. 6).

12.01.2011 року постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ЗМУЮ Адімовою Т.М. (а.с. 7) вказана ухвала суду була виконана, арешт знятий.

Залишився арешт на будівлю магазину літ. Д за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядав справу.

Згідно із довідкою керівника апарату Ленінського районного суду м. Запоріжжя цивільна справа № 2-314/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики знищена у зв'язку із закінченням термінів зберігання судових справ (а.с. 11).

Згідно із довідкою № 41972 від 30.12.2015 року начальника Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ встановлено, що згідно перевірки єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконавчий лист про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 347 596,33 грн. на виконанні не перебуває і не перебував (а.с.21).

Крім того, відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2016 року (а.с. 86) заява ОСОБА_2 про поновлення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, а саме, виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів на його користь на підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 27.08.2009 року, - залишена без задоволення.

Заявник ОСОБА_3 не може реалізувати свої майнові права, що суперечить вимогам ст. 319 ЦК України.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції правильно вважав, що арешт майна, накладений в забезпечення позову, має бути скасованим.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали у цій справі та стосуються фактично лише того, що суд першої інстанції розглянув питання про скасування заходів забезпечення позову у цій справі за відсутності у судовому засіданні ОСОБА_2 або його представника при наявності своєчасно поданою заяви про відкладення розгляду цієї справи, на думку останнього, з поважних причин.

Встановлено, що дана справа була передана у провадження судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Дубина Л.А. 23.09.2016 року (а.с. 80) та прийнята останньою до провадження (а.с. 81), призначена до розгляду на 02 лютого 2017 року.

ОСОБА_2 завчасно отримав судову повістку - повідомлення про час і місце розгляду цієї справи на вищезазначену дату через члена своєї сім'ї - мати, що узгоджується із вимогами ст. 76 ч. 3 ЦПК України, а саме: 16 грудня 2016 року (а.с. 83).

При вищевикладених обставинах, з урахуванням вимог ст. 27 ЦПК України ОСОБА_2 мав право бути неприсутнім у судовому засіданні 02 лютого 2017 року у суді першої інстанції, або - бути присутнім особисто чи через свого представника - на той час це була ОСОБА_7 (копія довіреності а.с. 63).

Однак, в день судового засідання 02 лютого 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 подала суду першої інстанції заяву про відкладення розгляду цієї справи 02 лютого 2017 року, оскільки ОСОБА_2 та його представник не мають можливості бути присутніми у судовому засіданні у зв'язку із терміновим виїздом у відрядження у інше місце України.

При цьому, до цієї заяви ОСОБА_7 не було надано будь-яких доказів на підтвердження вищезазначеної причини неявки взагалі.

Не було додано останніх також й до апеляційної скарги ОСОБА_2 у цій справі апеляційному суду (а.с. 91-92).

Тому, докази, передбачені ст. 303 ч. 2 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Апеляційний суд має переглядати та переглядає законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах наявних у цій справі матеріалів та доказів.

Крім того, в силу вимог ст. 154 ч. 5 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

У даному випадку ст. 154 ч. 5 ЦПК України є спеціальною та саме її мав застосовувати та правильно застосовував суд першої інстанції у цій справі.

Застосування ст. 169 ЦПК України судом першої інстанції у даному випадку не було потрібно, оскільки, не розглядалась справа вже по суті, а вирішувалось лише процесуальне питання про скасування заходів забезпечення позову.

Тому, при вищевикладених обставинах, в силу вимог ст. 154 ч. 5 ЦПК України мав право розглядати вищезазначену заяву боржника ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у цій справі за відсутністю стягувача ОСОБА_2 та представника останнього.

Крім того, встановлено, що предметом розгляду судом першої інстанції оскаржуємою ухвалою від 02 лютого 2017 року (а.с. 88) була заява ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову ще від 02 грудня 2015 року (а.с. 1).

Оскільки, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2016 року (а.с. 23) заява ОСОБА_3 раніше вже задовольнялась.

Однак, ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року (а.с. 54-56) остання була скасована, питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції в порядку часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, оскільки останнє було розглянуто судом першої інстанції без належного повідомлення ОСОБА_2

При вищевикладених обставинах, у ОСОБА_2 та його представників було достатньо часу з 2015 року по 2017 рік, щоб надати суду першої інстанції у матеріали цієї справи всі докази в обґрунтування своїх заперечень проти вищезазначеної зави ОСОБА_3 по суті.

В силу вимог ст. 27 ч. 3 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Також у матеріалах цієї справи міститься копія ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2016 року в справі ЄУН 2-314/09 пр. № 6/334/362/16 за заявою ОСОБА_2 (а.с. 86), якою заяву останнього про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа (виконавчого листа на виконання вищезазначеного рішення апеляційного суду Запорізької області від 27.08.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 374596,33 грн. і судових витрат в сумі 1730,00 грн., а.с. 4-5) до виконання - було залишено без задоволення.

Належні, допустимі докази, що вищезазначена ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2016 року в справі ЄУН 2-314/09 пр. №6/334/362/16 за заявою ОСОБА_2 (а.с. 86) на час розгляду судом першої інстанції вищезазначеної заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову (02 лютого 2017 року) була оскаржена в апеляційному поряду чи скасована апеляційним судом, у матеріалах цієї справи відсутні та ОСОБА_2 чи його представниками апеляційному суду не надані.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції або її зміни.

У разі відмови апеляційним судом ОСОБА_2 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок ОСОБА_3 будь-яких понесених судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору у розмірі 320,00 грн. (а.с.103) за подачу останньої до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.