Справа 688/1706/17
№ 2/688/817/17
Рішення

Іменем України

13 липня 2017 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилової Н.К.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

21.06.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.11.1996 року, актовий запис № 386. В обгрунтування позову посилається на те, що від шлюбу мають двох синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожний з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Також, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, відповідач має іншу жінку, не цікавиться життям дітей. На даний час разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення між ними не можливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала та суду пояснила, що з березня 2017 року з відповідачем разом не проживає, він проживає з іншою жінкою, а тому вважає, що сім'ю зберегти неможливо, просила строк на примирення не надавати. Вказала, що неповнолітній син після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов визнав, підтвердив, що через постійні конфлікти, непорозуміння шлюбні відносини між ними були припинені з березня 2017 року. Просив строк на примирення не надавати, вважає, що сім'ю зберегти неможливо. Підтвердив, що після розірвання шлюбу син залишиться проживати з позивачем.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в суді, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, одружились 16.11.1996 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №386. Прізвище після одруження: чоловіка ОСОБА_1, дружини ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БВ № 004534, виданим 16.11.1996 року Шепетівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану.

Від спільного проживання у сторін є двоє дітей: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвами про їх народження.

Згідно довідки № 497 від 29.06.2017 року, виданої приватним підприємством «Управлінська компанія «Житлофонд», діти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають разом з позивачем ОСОБА_1 в АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом з березня 2017 року як сім'я не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного.

Факт не проживання позивача і відповідача однією сімєю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними.

Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти між сторонами, в тому числі і в присутності неповнолітньої дитини, можуть негативно відобразитись на її вихованні. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення, суд не вбачає.

З огляду на викладене вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати.

А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 24, 56, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212 215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, 16 листопада 1996 року Шепетівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №386 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Козачук