АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1968/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Побережна Н. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І., Сіренка Ю. В.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 17 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Ярославської сільської ради, третіх осіб які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: головне управління держгеокадастру у Черкаській області, СТОВ «Лан» про продовження терміну для звернення до суду та визнання права власності на земельну частку (пай),

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Ярославської сільської ради та третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: головне управління держгеокадастру у Черкаській області, СТОВ «Лан» про продовження терміну для звернення до суду та визнання права власності на земельну частку (пай), мотивуючи свої вимоги тим, що в період з 1947 року по 25.01.1979 року вона була членом колгоспу ім. Калініна в с. Ярославка Шполянського району Черкаської області.

11.12.1995 року було видано державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Калініна. Про даний факт позивачка не знала, так як з 1985 року до розпаювання земель почала проживати в м. Шпола у свого сина у зв'язку з похилим віком і хворобою. Враховуючи необізнаність позивача про те, що в КСП ім. Калініна було розпаювання земель, вона не була включена до списків осіб-членів КСП ім. Калініна в с. Ярославка, які мають право на земельну частку (пай).

У зв'язку з чим ОСОБА_6 просила суд поновити термін позовної давності на звернення до суду. Визнати за позивачкою право власності на земельну частку розміром 3,31 га. та виділити із земель резервного фонду Ярославської сільської ради.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 17 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу і просить скасувати рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 17 серпня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6 до Ярославської сільської ради третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: головне управління держгеокадастру у Черкаській області, СТОВ «Лан» про продовження терміну для звернення до суду та визнання права власності на земельну частку (пай), суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не обґрунтувала своє право на земельну частку (пай).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_6 була членом колгоспу ім. Калініна з 1947 року по 25.01.1979 року, з 1968 року по 1979 рік вона не працювала в колгоспі ім. Калініна, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_6 (а.с. 8).

З 1979 року в віці 50-ти років ОСОБА_6 припинила свою діяльність в колгоспі ім. Калініна, а з 1985 року після виходу на пенсію переїхала проживати до сина в м. Шпола. Припинення без своєї діяльності в колгоспі без наявності підстав, визначених в статті 6 примірного статуту колгоспу ім. Калініна, являється підставою для припинення членства в колгоспі ім. Калініні села Ярославка Шполянського району.

В жовтня 1992 року колгосп ім. Калініна припинив свою діяльність та було створено КСП ім. Калініна, яке не являлось правонаступником колгоспу ім. Калініна, а членство в КСП набувалось виключно на підставі поданої заяви. ОСОБА_6 заяви про вступ в члени КСП ім. Калініна не подавала.

На підставі рішення Ярославської сільської ради народних депутатів від 30.11.1995 року КСГП ім. Калініна було видано державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2 від 11.12.1995 року, що зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №17.

Згідно додатку №1 до державного акту «список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства» позивачка не зазначена.

Відповідно до п.п.1 п.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95, паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Пунктом 2 вищезазначеного указу встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

З листа Верховного Суду України від 01 вересня 2009 року «Практика розгляду судами земельних спорів» вбачається, що вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з'ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивач не обґрунтувала своє право на земельну частку (пай), так як не була членом КСП при його розпаюванні.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі про те, що оскільки вона працювала та була членом в колгоспі ім. Калініна, є безпідставним та не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки після припинення трудової діяльності в колгоспі до досягнення пенсійного віку відповідно до статті 6 Статуту колгоспу ім. Калініна припинила членство в колгоспі, а заяви про вступ до КСП ім. Калініна позивачка не подавала і членства в даному КСП не набула.

Інші доводи апелянта також перевірені судом апеляційної інстанції та також визнані безпідставними.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 17 серпня 2017 року - відхилити, а рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 17 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції порядку протягом двадцяти днів починаючи з часу її проголошення.

Головуючий :

Судді :