Справа № 571/256/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області одноособово суддя Слободянюк Б.К. при секретарі Кудіній А.Р. розглянувши заяву про відвід судді Слободянюка Б.К. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 І,А. до ОСОБА_2 про визнання права власності.

30 червня 2017 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Слободянюка Б.К. у розгляді даної справи.

Заява мотивована тим та представник позивача ОСОБА_3 посилається на те, що у цивільній справі №571/183/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області про визнання права на земельну ділянку, відновлення порушеного права на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою суддею Слободянюком Б.К. заявлено самовідвід та в ухвалі від 24 квітня 2017 року прямо вказано, що «Враховуючи те, що представник позивача категорично заперечує щодо розгляду справи суддею Слободянюком Б.К., у зв"язку з порушеннями (на його думку), недовірою до судді з боку представника позивача ОСОБА_4, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, а також з метою забезпечення права позивача на справедливий суд та. для виключення будь-яких сумнівів у обєктивності, неупередженості чи безсторонності суду у розгляді даної справи та законності прийнятого рішення з метою уникнення чи запобігання у подальшому негативного ставлення позивача по даній справі до судді зокрема та до суду в цілому, уникнути звинувачень в упередженості судового розгляду.з метою об"єктивного та неупередженого розгляду даної справи, вважаю за доцільне заявити по даній справі самовідвід з подальшою передачею даної справи на розгляд іншому судді відповідно до вимог ч. 3 ст. 11-1 ЦПК України».

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожної особи на розгляд її справи належним, неупередженим та компетентним судом, що включає в себе право на розгляд справи тим судом, якому довіряють усі особи, які беруть участь у справі, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Наявність безсторонності визначається за допомогою субєктивного та обєктивного критеріїв. За субєктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до обєктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст.. 9 Конституції України,ст.. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суд має завжди бути "встановленим законом". Таке формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Вислів "встановлений законом" стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справах "Булут проти Австрії" від 22.02.1996 року, "Бускаріні проти Сан-Марино"). Термін "закон", про який ідеться в цьому положенні, стосується, таким чином, не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісності і щодо відводу суддів. (рішення у справі "Коем та інші проти Бельгії").

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст. 6 (справи "Цанд проти Австрії", заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12.10.1978 року та "Россі проти Франції", заява № 11879/85, рішення комісії від 06.12.1989 року).

Про те, що термін "суд, встановлений законом", поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України".

Суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним" за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад цивільного судочинства.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що по-перше, йдеться про суб'єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб'єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об'єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою (справи "Пуллар проти Сполученого Королівства" і "Томанн проти Швейцарії", а також "Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції" і "Дактарас проти Литви").

В національному законодавстві підстави для відводу судді визначені у ст. 20 ЦПК України. Відповідно до п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Вивчивши доводи заяви про відвід, враховуючи те, що головуючий розглядав спір між тими ж сторонами у цивільній справі №571/183/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, у звязку з чим у нього могла сформулюватись думка щодо характеру спірних правовідносин, що склалися між сторонами для виключення будь-яких сумнівів у в обєктивності і неупередженості суду у розгляді даної справи та законності прийнятого рішення, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про відвід судді Слободянюка Б.К.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 20, 24, 25, 116 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Задовольнити відвід судді Слободянюку Б.К. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Справу для розгляду направити до суду, найбільш територіально наближеного, а саме до Дубровицького районного суду Рівненської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя .