Дата документу 21.06.2017
Справа № 501/1032/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі Тимко М.Л.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом в якому просить:

- Визнати ОСОБА_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком №38, по вул.Мира (Леніна) у с.Малодолинське, міста Чорноморська, Одеської області.

- Витребувати належне ОСОБА_3 майно - будинок №38, по вул. Мира (Леніна) у с.Малодолинське, міста Чорноморська, Одеської області, з чужого незаконного володіння ОСОБА_4.

- Усунути перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні права користування та розпорядження майном будинком №38, по вул. Мира (Леніна) у с.Малодолинське, міста Чорноморська Одеської області з боку ОСОБА_4 шляхом виселення її, без надання іншого житлового приміщення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 червня 2004 року він придбав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Малодолинське м.Чорноморська, вул. Леніна буд.38. Договір купівлі-продажу від 10.06.2004р. посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі прав власності. Відповідно до довідки з місця проживання, в даному будинку зареєстрована ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана особа перешкоджає Позивачу вільно користуватись та розпоряджатись його власністю, а саме не допускає його до будинку, в добровільному порядку не бажає зніматись з реєстрації.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача вимоги позову не визнала з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.30-33).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 10 червня 2004 року придбав на підставі договору купівлі-продажу житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Малодолинське м.Чорноморська (Іллічівська), Одеської області, вул.Леніна буд.38. Договір посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №3252 (а.с.16-18).

Згідно наданої Позивачем довідки від 12.04.2016 року за №444 (а.с.6), вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрована в будинку №38, по вул. Мира (Леніна) у с.Малодолинське, міста Чорноморська Одеської області з 01.02.2013 року, дана обставина також підтверджується будинковою книгою (а.с.7-9). Позивачем надана довідка за №459 від 18.04.2016р. (а.с.5), з якої вбачається, що ОСОБА_4 мешкає в належному Позивачу будинку.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 01.02.2016 року по справі №501/1176/14-ц, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.03.2016 року, та яке набрало законної сили 23.03.2016 року, встановлено факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_3 з 2008 року по 2014 рік (а.с.34-36).

Отже, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Малодолинське м.Чорноморська, Одеської області, вул. Леніна буд.38, який належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу, не є спільною власністю Позивача та Відповідача.

Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Судом не приймається до уваги та обставина на яку посилається представник Відповідача про припинення права власності у Позивача, у зв'язку з відсутністю житлового будинку загальною площею 55,2 кв.м. за адресою: с.Малодолинське, м.Чорноморськ, Одеської області, вул. Мира (Леніна) буд.38.

Згідно ч.2 ст.349 ЦК України, відповідно до якої право власності на знищене майно припиняється тільки за наявності відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру.

В матеріалах справи відсутні докази про наявність заяви власника майна про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та про запис вчинений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про припинення права власності за Позивачем на буд.№38 по вул. Мира (Леніна) у с.Малодолинське, міста Чорноморська, Одеської області.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК власник майна (будинку) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є.

ОСОБА_4 не є членом сім'ї ОСОБА_3, дана обставина була встановлена судом під час судового розгляду справи.

Судом встановлено що на час прийняття судового рішення між сторонами відсутній спір про поділ спільного майна подружжя.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до наведених норм закону, а також вимог ст.47 Конституції України та ст.311 ЦК України право на житло, зокрема, користування ним та усунення перешкод у користуванні підлягає судовому захисту лише у випадку порушення таких прав особи.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Статтею 24 Конституції України закріплено рівність прав та свобод кожного громадянина України. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Право на судовий захист у цивільному процесі також гарантовано ст.ст.1,3 ЦПК України та ст.15-16 ЦК України.

Враховуючи, що позивачем не надані суду докази стосовно того, що відповідач свідомо чинить перешкоди у користуванню його власність, а відповідно до ч.ч.1,3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком №38, по вулиці Мира (Леніна) у с.Малодолинське, м.Чорноморська, Одеської області.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 551,20 гривень.

В іншій частині вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя