УхвалА

іменем україни

26 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою його представником - ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізинг Україна») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 21 травня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальність «Постман» (далі - ТОВ «Постман») та ТОВ «Порше Лізинг Україна» укладено договір про фінансовий лізинг, за умовами якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» передало ТОВ «Постман» у користування автомобіль «VW CaddyGP Kasten І 1.2 TSI», 2013 року випуску, строком на 60 місяців, а лізингоодержувач зобов'язався прийняти та користуватися автомобілем, сплачувати лізингодавцю встановлені договором платежі та повернути автомобіль відповідно до умов договору. На забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором про фінансовий лізинг ОСОБА_4 поручився за ТОВ «Постман», зобов'язавшись солідарно з лізингоодержувачем відповідати перед лізингодавцем за виконання ним зобов'язання по вказаному договору про фінансовий лізинг.

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, на вимоги не реагував, унаслідок чого станом на 10 липня 2015 року виникла заборгованість за договором про фінансовий лізинг у розмірі 76 054 грн 08 коп., з яких: заборгованість зі сплати лізингових платежів у розмірі 3 368 грн 15 коп., пеня у розмірі 184 грн 44 коп., 3 % річних у розмірі 55 грн 34 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 011 грн 85 коп., проценти за користування чужими коштами у розмірі 528 грн 68 коп., вартість юридичних послуг у розмірі 6 тис. грн, збитки згідно з п. 12.9 договору про фінансовий лізинг у розмірі 63 105 грн 62 коп., відшкодування послуг стоянки у розмірі 800 грн.

З урахуванням наведеного ТОВ «Порше Лізинг Україна» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ТОВ «Постман» заборгованість за договором про фінансовий лізинг у розмірі 76 054 грн 08 коп.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2015 року позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ «Постман» та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість за договором про фінансовий лізинг від 21 травня 2013 року у розмірі 76 054 грн 08 коп., з яких: заборгованість зі сплати лізингових платежів у розмірі 3 368 грн 15 коп., пеня у розмірі 184 грн 44 коп., 3 % річних у розмірі 55 грн 34 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 011 грн 85 коп., проценти за користування чужими коштами у розмірі 528 грн 68 коп., вартість юридичних послуг у розмірі 6 тис. грн, збитки згідно з п. 12 договору про фінансовий лізинг у розмірі 63 105 грн 62 коп., відшкодування послуг стоянки у розмірі 800 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року заочне рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ТОВ «Постман» про стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг скасовано, провадження у цій частині закрито.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість за договором про фінансовий лізинг від 21 травня 2013 року у розмірі 70 054 грн 08 коп., з яких: заборгованість зі сплати лізингових платежів у розмірі 3 368 грн 15 коп., пеня у розмірі 184 грн 44 коп., 3 % річних у розмірі 55 грн 34 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 011 грн 85 коп., проценти за користування чужими коштами у розмірі 528 грн 68 коп., збитки згідно з п. 12.9 договору про фінансовий лізинг у розмірі 63 105 грн 62 коп., відшкодування послуг стоянки у розмірі 800 грн. У задоволенні позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_4 в частині стягнення витрат на оплату вартості юридичних послуг у розмірі 6 тис. грн відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду в частині стягнення з ОСОБА_4заборгованості за договором про фінансовий лізинг скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким у позові ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_4 відмовити.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» судові рішення не оскаржило.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й частково задовольняючи позов ТОВ «Порше Лізинг Україна», апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що лізингоодержувач та відповідач як поручитель належним чином взяті на себе зобов'язання за договором про фінансовий лізинг не виконали, у зв'язку з чим 3 березня 2015 року позивач направив їм повідомлення-вимогу про повернення об'єкта лізингу та розірвання спірного договору, унаслідок чого договір про фінансовий лізинг було розірвано, а об'єкт лізингу повернуто лізингодавцю.

Апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що відповідач виступив поручителем ТОВ «Постман», тобто наявні підстави для його цивільно-правової відповідальності згідно з пп. 8.2.1., 8.6., 12.9. договору про фінансовий лізинг, а саме стягнення з нього заборгованість зі сплати лізингових платежів, пені, 3 % річних, інфляційних втрати, процентів за користування чужими коштами, збитків, відшкодування послуг стоянки, що відповідає вищевказаним умовам укладеного між сторонами договору про фінансовий лізинг, з якими ОСОБА_4 був ознайомлений та погодився, про що свідчить його підпис у спірному договорі про фінансовий лізинг. Заборгованість обчислена згідно вимог закону та умов договору.

Колегія суддів погоджується з висновком судів про відсутність підстав для припинення поруки на підставі положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки порушення щомісячного лізингового платежу має місце 15 лютого 2015 року, а з позовом до поручителя позивач звернувся у встановлений законом шестимісячний строк - 29 липня 2015 року.

Посилання касаційної скарги на невірне стягнення судових витрат (на правову допомогу і судовий збір) безпідставні, перевірялись апеляційним судом, який вірно застосував відповідні норми ЦПК України.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта

С.П.Штелик