Справа №: 398/4089/16-ц
провадження №: 2/398/937/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"10" липня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Крімченко С.А

при секретарі Куліковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрії цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

Встановив:

Представник позивача звернувся в суд з позовом про стягнення кредитної заборгованості з відповідача в сумі 14083 грн. 58 коп. і судові витрати в розмірі 1378 грн. судового збору .

Мотивує свій позов тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 26 квітня 2013 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанком» та ОСОБА_1 останній отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії витягу Умов та правил надання банківських послуг та витягу з Тарифів банку додаються до позовної заяви.

Відповідач в порушення умов договору несвоєчасно сплачував заборгованість по кредитному договору, тому виникла прострочена заборгованість , яка станом на 13.11.2016 року складає 14083 грн. 58 коп. у тому числі по:

кредиту - 5260 грн. 23 коп.

відсотки за користування кредитом - 3542 грн.80 коп.

пеня за прострочене зобовязання - 3233грн. 71 коп.,

пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 900 грн.,

а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 грн.- штраф ( фіксована частина )

- 646 грн.84 коп. ( процентна складова ).

В судове засідання представник позивача не зявився, направив заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Також представник позивача направив додатково письмові пояснення від 15.06.2017 р. по даній справі на заперечення представника відповідача. Зокрема зазначає, що відповідачем не надано доказів на спростування заборгованості по кредиту чи його розміру. Відповідач свої зобовязання належним чином не виконав. Факт отримання кредитної картки відповідачем підтверджується фотографією відповідача з кредитною карткою. Факт користування кредитними коштами, а також заборгованості позичальника за договором підтверджується випискою по кредитному рахунку. Крім того надано банківську виписку по рахунку, з якої вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами відповідачу було добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження не відповідають обставинам справи. Позов банку є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов визнає частково в частині стягнення суми боргу по тілу кредита у звязку необґрунтованістю позову, надав до суду письмові заперечення. Просив застосувати до даних правовідносин строки позовної давності, про що подав заяву. Зазначає, що відповідач не згоден сплачувати проценти за користування кредитом у звязку з наявністю кризи в державі, нестабільністю економіки та стрімким знеціненням гривні, що унеможливлює виплату предявлених банком процентів.

Крім того, представник відповідача ОСОБА_2 зазначає, що як вбачається із змісту позовної заяви позивач вказує, що 26.04.2013 року між відповідачем та позивачем було укладено кредитний договір. При цьому позивач посилається на те, що цей договір є договором приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг».

Згідно із статтею 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Але, як вбачається із доданих документів на обґрунтування позовних вимог позивачем не надано самого договору про приєднання та не надано договору, який пропонується укласти. За таких обставин не можна дійти висновку про те, ще відповідачу було видано кредит на умовах про які зазначено в позовній заяві. Позивачем надано до позовної заяви витяг з умов надання банківських послуг, але не надано доказів того, що він приєднався саме до цих умов та правил. Тобто позивачем не надано доказів про те, що відповідач ознайомлений саме із цими правилами та умовами, що підтверджується підписом відповідача.

Крім того, позовна заява не містить посилань на те, коли і де відповідачу було видано кредит та якими доказами підтверджується даний факт. Доданий до позовної заяви «рахунок заборгованості» не містить точного визначення надання кредиту, оскільки містить численну кількість різних за значенням цифр із позначенням дат починаючи з 15.05.2013 р. При цьому цей «розрахунок» не є розрахунком, оскільки не містить будь-яких яких арифметичних дій і з нього не можливо визначити яким чином розраховується та чи інша сума боргу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що 26.04.2013 року між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, який складався із анкети-заяви останнього, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку. За цим договором ПАТ КБ "ПриватБанк" надало відповідачу на платіжну картку грошові кошти у вигляді кредитного ліміту, сума якого визначена в 300 грн., а потім 8000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування.

Відповідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як вбачається із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 26.04.2013 року, вона містить пункт наступного змісту : «Я згоден (-на), що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між мною та Банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився/лась/ та згоден/на з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті Приватбанку. Я зобовязуюсь виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку».

Таким чином, під час укладення договору від 26.04.2013 року були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 К України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін.

Між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Про ознайомлення із запропонованими умовами та правилами та згоду з ними свідчить підписання відповідачем 26.04.2013 р. анкети-заяви. Твердження представника відповідача, про те, що позивачем не надано доказів про те, що відповідач приєднався саме до цих Умов та правил надання банківських послуг - безпідставні.

Отже, доведеним є факт, що 26.04.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н., згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 300 грн., а потім кредитний ліміт на платіжній картці було збільшено до 8000 грн.

Свою згоду з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку ОСОБА_1 підтвердив у анкеті-заяві, власноручно підписавши її.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1. «Умов та правил надання банківських послуг» банк видає клієнту карту, її вид визначено в Пам'ятці клієнта (довідці про умови кредитування) і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання картки, яка вказана в заяві.

При цьому кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Порядок погашення заборгованості визначено щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.23. 2.1.1.2.4, Умов та правил надання банківських послуг», на підставі яких Відповідач при укладанні Договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

На підставі н. 2.1.1.12.2 в разі непогашення Клієнтом боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання).

Одночасно пунктом 1.1.3.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.13.1.9 «Умов та правил надання банківських послуг».

В п.2.1.1.12.1 «Умов та правил надання банківських послуг» визначено, що під борговими зобов'язаннями Сторони узгодили зобов'язання Клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, нені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта.

На підставі п. 2.1.1.12.2 в разі непогашений Клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання).

В разі якщо, в дату нарахування відсотків Клієнт використав всю суму кредиту, Сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. шо підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умов та правил надання Банківських послуг». Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець юбов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до її. 1.1.7.11.«Умов та правил надання банківських послуг» Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично дотується на той же строк.

Пунктом 1.1.7.43. «Умов та правил надання банківських послуг» сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту Клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених договором. За наявної у Клієнта в момент закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по Договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед Банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості.

Твердження представника відповідача про те, що позов не містить посилань на те, де і коли відповідачу було видано кредит та якими доказами це підтверджується також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Дані твердження представника відповідача спростовуються тим, що на підставі анкети-заяви відповідача було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» . Факт отримання кредитної картки відповідачем підтверджується фотографією відповідача з кредитною карткою.

Факт користування кредитними коштами , а також заборгованості позичальника за договором підтверджується випискою по кредитному рахунку.

Представником позивача надано банківську виписку по рахунку /а.с. 88-92/, з якої вбачається , що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами відповідачу було добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження не відповідають обставинам справи.

У звязку з тим, що позичальник не виконує свої зобовязання по кредитному договору виникла прострочена заборгованість, яка станом на 13.11.2016 року складає 14083 грн. 58 коп. у тому числі по:

кредиту - 5260 грн. 23 коп.

відсотки за користування кредитом - 3542 грн.80 коп.

пеня за прострочене зобовязання - 3233грн. 71 коп.,

пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 900 грн.,

а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 грн. - штраф (фіксована частина),

- 646 грн.84 коп. штраф ( процентна складова ).

Відповідачем не заперечується заборгованість по тілу кредиту, тобто 5260 грн. 23 коп., що зазначено у письмових поясненнях його представника.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості суд виходить із розрахунку, наданого банком, разом із тим, встановлено, що банком у розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 за вищезазначеним договором одночасно нарахована пеня і штрафи, що відповідно до ст.549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Оскільки за порушення строків виконання грошового зобовязання за кредитним договором даним рішенням стягується пеня, як вид цивільно-правової відповідальності, то в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів (500 грн. - фіксована частина, 646 грн.84 коп. процентна складова - слід відмовити.

Під час розгляду справи представник відповідача ОСОБА_2 подав заяву про застосування строків позовної давності .

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Тому пеня підлягає стягненню лише в межах одного року, оскільки період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік.

Позивач звернувся до суду з позовом 30.11.2016 р., що підтверджується відміткою на конверті в якому направлявся позов /а.с.54/.

Тобто стягненню підлягає пеня за період , яка утворилася після 30.11.2015 р. З наданої позивачем виписки по кредитному рахунку (а.с.88-92) пеня нараховувалась лише починаючи з 01.05.2016 р.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Положеннями ст. 616 ЦК України передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.

Суд вважає, що підстав для зменшення розміру пені немає, оскільки її розмір не перевищує суму збитків (заборгованість по тілу кредита - 5260 грн. 23 коп. + відсотки за користування кредитом 3542 грн. 80 коп.), інших обставин, які мають істотне значення суд не вбачає.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Відповідно до наданого платіжного доручення , позивач за надання цього позову до суду, сплатив судовий збір в сумі 1378 грн., що підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст. 526 ,625 , 1050 ,1048 ЦК України ,ст.ст.10,11 , 209, 215 ЦПК України ,-

В и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в розмірі 12936 гривень 74 коп. по кредитному договору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у розмірі 1378 гривень судового збору .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий