Справа № 342/461/17
Провадження № 2/342/395/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати позивача ОСОБА_5. При житті, 14 лютого 2006 року ОСОБА_5 зробила письмове розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно заповіла позивачу. Даний заповіт не скасовувався та не оскаржувався. На день смерті матері позивач проживав разом з нею в будинку по АДРЕСА_1, як одна сім'я, вели спільне господарство та мали спільний побут. В даний час позивач із сім'єю продовжує проживати у вказаному будинковолодінні, несе витрати по утриманню житла в належному стані, сплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку. З метою реалізації свого спадкового права, позивач звернувся до в.о. державного нотаріуса Городенківської ДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою нотаріуса від 12.05.2017 року йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що спадкове господарство зареєстровано як колгоспний двір, головою якого був батько позивача ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, та кожному із членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991р., належить відповідна частка житлового будинку, які визначити конкретно неможливо. Згідно з записом в погосподарській книзі № 7-8 особовий рахунок НОМЕР_1 за 1991-1995 роки станом на 01.04.1991 року та на день смерті ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (дружина позивача); ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (дочка позивача) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (дочка позивача). Відповідачі на частки у спадковому майні не претендують, з приводу оформлення чи виділення частки члена колгоспного двору не зверталися. Ринкова вартість даного житлового будинку з господарськими будівлями на даний час складає 191013,10 грн.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивача ОСОБА_7 позовні вимоги підтримує. Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 позовні вимоги визнають в повному обсязі. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 17 червня 1988 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів, слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, дійсно належить на праві власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6, свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 110 від 08 червня 1988р. (а.с. 10). Довідка № 346, видана виконкомом Топорівської сільської ради 12.05.2017 р. свідчить про те, що АДРЕСА_1 було перейменовано на АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Копія повторного Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 10 травня 2017 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, свідчить про те, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року у віці 59 років в с. Топорівці, актовий запис № 24 від ІНФОРМАЦІЯ_6 року. (а.с. 9).

Довідкою № 347, виданою 12 травня 2017 р. виконкомом Топорівської сільської ради стверджено, що згідно із записом в погосподарській книзі №7-8 особовий рахунок № НОМЕР_5 за 1991-1995 роки, в житловому будинку по АДРЕСА_1 в с. Топорівці станом на 01.04.1991 року та на день смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 14).

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

На час смерті спадкодавця ОСОБА_6 був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 17 лютого 2006 року Топорівською сільською радою Городенківського району стверджено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р. у віці 74 років в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 від 17.02.2006р. (а.с. 8). Внаслідок її смерті відкрилась спадщина.

За заповітом, посвідченим 14.02.2006 р. секретарем виконавчого комітету Топорівської сільської ради, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає в АДРЕСА_1 усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла своєму синові ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

На час смерті ОСОБА_5 був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 є сином спадкодавця ОСОБА_5, про що свідчить Свідоцтво про народження,видане 07.08.1959 р. сільським ЗАГС с. Торговиця, Городенківського району Станіславської області (а.с. 7).

Довідками № 771 від 18.10.2016 р. та № 348 від 12.05.2017 р., виданими виконкомом Топорівської сільської ради стверджено, що позивач разом із своєю сім'єю на час смерті матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, проживали разом в с. Топорівці по АДРЕСА_1 і вели спільне господарство, також позивач проводив похорони своєї матері (а.с. 15,16).

Отже, позивач ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5. До спадкового майна належить житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1, який вона фактично успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_6.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови в.о. нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. № 890/02-31 від 12.05.2017 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 р. на житловий будинок № АДРЕСА_1 з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був ОСОБА_6, що помер ІНФОРМАЦІЯ_6, відносилось до колгоспного двору, а отже, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені (а.с.12).

З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок збудований в 1991 р., інші господарські будівлі збудовані в 1970, 1990, 1991 роках (а.с.17-19). Як вбачається зі звіту про оцінку майна № SY170510-005 від 10.05.2017 року, ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 становить 191013,10 грн. (а.с.34-36).

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № НОМЕР_4, сформована 22.05.2017 р., свідчить про те, що відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок № АДРЕСА_1 відсутні (а.с.37).

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 316, 317, 328, 1216, 1222,1223, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ничик Г.І.