провадження № 2-з/294/9/17
Справа № 294/1096/17
УХВАЛА

про залучення до справи правонаступника

20 червня 2017 року суддя Чуднівського районного суду Житомирської області Мандро О.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Чуднівського районного суду Житомирської області з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним.

20 червня 2017 року, після проведеного автоматизованого розподілу справ, вказана позовна заява була передана головуючому судді.

Разом з позовною заявою позивачем до суду подано письмову заяву про забезпечення вказаного позову шляхом накладання арешту на автомобіль «Chevrolet Lacetti Hatchback» № кузова KL1NF486E8K827372, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказав на те, що неприйняття заходів по забезпеченню позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки всі документи на вказаний автомобіль знаходяться у ОСОБА_3, а відшкодувати частку вартості автомобіля ОСОБА_2 добровільно відмовляється, то існує висока ймовірність того, що відповідачі можуть в будь-який момент здійснити відчуження спірного автомобіля на користь третіх осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено шляхом накладання арешту на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такій захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 2 ст. 58 ЦПК України).

Однак в порушення вищезазначених вимог процесуального закону, подаючи заяву про забезпечення позову позивач не надала суду будь-яких доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза відчуження відповідачами майна, на яке позивач просить накласти арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні.

Вивчивши матеріали заяви, суддя вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151,152,153,208-210 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним - відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Мандро