Провадження №2/225/1409/2017
Справа №225/2429/17
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне і вмотивоване)

30 червня 2017 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Довженко О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Панасенко Г.Ю.,

представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 14793 грн. 51 коп.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №б/н від 25.06.2012 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 700 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов договору, ОСОБА_2 повинна була щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Однак, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим Банк нарахував останній заборгованість за кредитом в сумі 318 грн. 64 коп., заборгованість по процентах в сумі 10194 грн. 23 коп., заборгованість за пенею та комісією в сумі 3100 грн., а також, штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 680 грн. 64 коп. (процентна складова).

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні визнала заборгованість за кредитом та заборгованість по процентах за користування кредитом, в решті позову просила відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов до наступного висновку: між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, відповідно до заяви позичальника №б/н від 25.06.2012 року, яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також, Тарифами, складає договір про надання банківських послуг кредитування, відповідач отримала кредит в сумі 700 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.6-31).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, грошові кошти у вигляді кредитного ліміту позичальнику надав. Натомість, відповідачем умови погашення кредиту та процентів за користування кредитом було порушено, внаслідок чого у останній утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 14793 грн. 51 коп.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім цього, згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу.

Отже, перевіривши представлений позивачем розрахунок заборгованості за договором №б/н від 25.06.2012 року, суд встановив, що станом на 31.03.2017 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість на загальну суму 14 793 грн. 51 коп., з яких 318 грн. 64 коп. заборгованість за кредитом, 10194 грн. 23 коп. заборгованість по процентах, 3100 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи в сумі 500 грн. (фіксована частина), 680 грн. 64 коп. (процентна складова) відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг (а.с.4-5).

Згідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, суд приймає часткове визнання позивачем позову, процесуальним наслідком чого є прийняття судом рішення про задоволення позову у відповідній частині. При цьому, суд зауважує на тому, що таке визнання не суперечить закону та не порушує права. свободи чи інтереси інших осіб.

Разом з цим, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову в іншій частині, суд виходив з наступного:

відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори, зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, до зазначених населених пунктів належить м.Торецьк (колишня назва м.Дзержинськ).

В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №1079-р.

Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року, до зазначених населених пунктів належить м.Торецьк (колишня назва Дзержинськ).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачеві який проживає у м.Торецьку (колишня назва Дзержинськ), штрафи, пеня та комісія нараховані після 14.04.2014 року, що є правовою підставою для застосування вимог ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та визнання нарахування пені, комісії та штрафів у загальному порядку неправомірним.

З огляду на викладене вище, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає позовні вимоги доведеними частково, а саме, в частині наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 318 (триста вісімнадцять) грн. 64 коп заборгованості за кредитом, 10194 (десять тисяч сто дев'яносто чотири) грн. 23 коп. заборгованості по процентах. В решті позову слід відмовити за безпідставністю.

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1 136 грн. 99 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.526, 610-612, 625, 628 ЦК України, ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст.ст.10, 60, 88, 212 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в сумі 318 (триста вісімнадцять) грн. 64 коп., заборгованість по процентах в сумі 10194 (десять тисяч сто дев'яносто чотири) грн. 23 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» витрати на сплату судового збору в сумі 1136 (одна тисяча сто тридцять шість) грн. 99 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя