Ухвала

іменем україни

30 червня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КузнєцовВ.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 березня 2017 року, додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2017 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Шевченківського району управління по справам дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 жовтня 2016 року шлюб між сторонами розірваний, позивач ухиляється від покладеного на нього обов'язку стосовно утримання та виховання своїх дітей та у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги.

Із урахуванням зазначеного, позивач просила суд визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір'ю, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн щомісячно на кожну дитину з моменту звернення до суду з позовом до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 28 вересня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 28 вересня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання розподілу судового збору. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У решті позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2017 року доповнено рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 березня 2017 року та резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції: «Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківського району управні по справам дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково. Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю ОСОБА_2 Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 28 вересня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 28 вересня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі у розмірі 551 грн. 20 коп. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць».

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2017 року вказані рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій в частині визначення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, дохід відповідача, який за 2016 рік не перевищував 2 460 грн на місяць, дійшов обґрунтованого висновку щодо розміру стягнутих аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей.

В іншій частині рішення суду першої та апеляційної інстанцій не оскаржуються, а тому не є предметом перегляду в судді касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Шевченківського району управління по справам дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов і кримінальних справ