Справа № 379/1465/16-ц
УХВАЛА

23 травня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кошель Б. І.

при секретарі Зінченко А. В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 6 справу за позовом Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «НИВА» до ОСОБА_1 про визнання права власності на урожай та відшкодування завданої шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він здійснює підприємницьку діяльність повязану із веденням товарно-сільськогосподарського виробництва, а саме вирощуванням кукурудзи. Так, здійснюючи господарську діяльність, позивач в 2016 році здійснив посіви кукурудзи на земельних ділянках в адміністративних межах Великововнянської сільської ради Таращанського району. В подальшому, у вересні 2016 року, працівники позивача, для збору врожаю, виїхали на поле №7, де виявили те, що проводиться збір належного позивачу врожаю, працівниками ФОП ОСОБА_1, за його особистої участі. Оскільки, врожай належить позивачу на підставі ст. 331 ЦК України, а відповідач незаконно та без достатніх на те підстав заволодів вказаним врожаєм, позивач просить суд визнати за ним право власності на врожай кукурудзи масою 95 тонн 880 кг., що була вирощена на вказаній земельній ділянці, та стягнути з відповідача на його користь вартість цього врожаю в розмірі 393108 грн.

Позивач звертається з даним позовом до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Як розяснено в п.п. 2, 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

П. 14 Постанови пленуму ВГСУ «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24.10.2011 року №10 визначає, що якщо в законодавчому акті підвідомчість спорів визначена альтернативно: суду чи господарському суду, або зазначено, що спір вирішується в судовому порядку, господарському суду слід виходити з суб'єктного складу учасників спору та характеру спірних правовідносин.

Згідно п.1.2 Постанови пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 року №6 господарським судам підвідомчі лише справи у спорах, що виникають із земельних відносин приватноправового характеру, тобто з відносин, врегульованих нормами цивільного або господарського права і пов'язаних із здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності.

У відповідності до п. 6 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до положень ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

Згідно ст. 30 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно відомостей з ЄДРПОУ та свідоцтва платника єдиного податку, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, дата запису 10.01.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, та здійснює господарську діяльність №01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

В даному випадку позивач - юридична особа, звертається з позовом до громадянина, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи та в установленому порядку набув статусу субєкта підприємницької діяльності, про визнання права власності на результат господарської діяльності врожай, та відшкодування шкоди, яка була завдана відповідачем внаслідок здійснення ним господарської діяльності.

Отже, даний спір за таких умов підвідомчий господарському суду.

За положеннями п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою ст. 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України /ст.17/ або Господарським процесуальним кодексом України /ст.ст.1,12/ віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в судових справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі, і суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

За п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При зверненні до суду з даним позовом позивачами було сплачено судовий збір.

Згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

А тому враховуючи все наведене та керуючись ст.ст. 1, 3, 12, 15 ГПК України, ст. 174 ГК України, ст.ст.15, 205 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовом Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «НИВА» до ОСОБА_1 про визнання права власності на урожай та відшкодування завданої шкоди закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня постановлення ухвали.

Суддя ОСОБА_3