Справа № 127/2-200/2004 Провадження № 22-ц/772/1671/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Іващука В.А., Якименко М.М.

за участі секретаря Куленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії та бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 та на бездіяльність начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною скаргою, у якій просив:

визнати дії та бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві(далі ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві) ОСОБА_2 стосовно повернення йому виконавчого листа №127/2-200/2004, виданого 17 лютого 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області щодо зобовязань державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_5 негайно вжити дії по виконанню рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 1 березня 2004 року - протиправними;

повідомлення цього ж державного виконавця від 14.03.2017 року № скасувати як незаконне;

зобовязати цього ж державного виконавця негайно відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №127/2-200/2004, виданого 17 лютого 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області щодо зобовязань державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_5 негайно вжити дії по виконанню рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 1 березня 2004 року;

визнати протиправною бездіяльність начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі УДВС ГТУЮ у м. Києві) ОСОБА_4 щодо відсутності контролю за законністю дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2, зобовязати ОСОБА_4 здійснити контроль за діями цього державного виконавця та вжити адміністративні міри, про що проінформувати суд та його в термін, передбачений ст. 389 ЦПК України;

зобовязати УДВС ГТУЮ у м. Києві сплатити йому 3500 грн. досудових витрат та за отримання юридичної допомоги.

Заявлені вимоги мотивував тим, що він 18 березня 2017 року отримав повідомлення державного виконавця УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2 від 14 березня 2017 року про повернення йому без прийняття до виконання виконавчого листа №127/2-200/2004, виданого 17 лютого 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області на підставі ухвали цього суду від 26 січня 2017 року щодо зобовязань державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_5 негайно вжити дії по виконанню рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 1 березня 2004 року, ухваленого у справі №127/2-200/2004, за позовом ОСОБА_3 до Державної акціонерної компанії «Укрресурси» про зміну дати наказу про звільнення та стягнення середньомісячного заробітку. Також зобовязано державного виконавця Заєць Т.І. направити до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України і Секретаріату Урядового уповноваженого у справах з Європейського суду з прав людини інформацію про виконання вказаного рішення суду і інформацію про зведене виконавче провадження № 51119621 для завершення виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 листопада 2014 року у справі № 25663/02 у невиконаній частині рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 1 березня 2004 року.

Підставою для повернення виконавчого документа стало те, що стягувачем ОСОБА_3 при зверненні із заявою про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом не було сплачено авансовий внесок, передбачений ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», документів на підтвердження того, що останній звільнений від сплати цього внеску до заяви не додано.

Такі дії державного виконавця Яворовенко М.М. вважає упередженими та неефективними, оскільки державний виконавець міг встановити, що стягувач ОСОБА_3 є інвалідом другої групи, тому звільняється від сплати авансового платежу. Цей фат міг бути встановлений державним виконавцем, за умови належного виконання своїх обовязків, за ідентифікаційним номером стягувача, зазначеним у самому виконавчому документі, та зі встановлених судовим рішенням, на підставі якого було виданого виконавчий лист, обставин.

У свою чергу начальник УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_4 допустив порушення положень ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», не виявивши порушень вимог закону при повернені без прийняття до виконання державним виконавцем Бялим М.Г. вказаного виконавчого листа, в якому зазначено, що справа стосується виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Після залишення ухвалою судді від 21 березня 2017 року скарги ОСОБА_3 без руху, на виконання вимог цієї ухвали ним подано заяву з аналогічними вимогами та обґрунтуванням, лише додатково зазначено серед зацікавлених осіб Печерський районний відділу державної виконавчої служби м. Києва(а.с. 10-11).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано бездіяльність начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_4 щодо відсутності контролю за законністю дій державного виконавця УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2 протиправною та зобовязано його здійснити контроль за діями останнього та вжити адміністративні міри, про що проінформувати суд і скаржника в термін, передбачений ст. 389 ЦПК України. Зобовязано державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_5 негайно вжити дії по виконанню рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 1 березня 2004 року. В решті вимог відмовлено.

Не погодившись із цією ухвалою, державний виконавець УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, в апеляційній сказі просить її скасувати та постановити нову увалу про відмову у задоволенні скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а питання за вказаною скаргою передати на новий розгляд до суду першої інстанції, з таких підстав.

Здійснення судового контролю за виконанням судових рішень у цивільних справах врегульовано розділом VII ЦПК України. Статтею 383 цього розділу ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи (ч. 2 ст. 387 ЦПК України).

Про виконання ухвали відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду (ст. 389 ЦПК України).

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що за результатом розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_5 26 січня 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області постановлено ухвалу, якою державного виконавця Заєць Т.І. зобовязано негайно вжити дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», по виконанню рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 1 березня 2004 року, ухваленого у справі №127/2-200/2004, за позовом ОСОБА_3 до Державної акціонерної компанії «Укрресурси» про зміну дати наказу про звільнення та стягнення середньомісячного заробітку. Також зобовязано останню направити до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України і Секретаріату Урядового уповноваженого у справах з Європейського суду з прав людини інформацію про виконання вказаного рішення суду і інформацію про зведене виконавче провадження № 51119621 для завершення виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 листопада 2014 року у справі № 25663/02 у невиконаній частині рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 1 березня 2004 року.

17 лютого 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області на підставі вказаної ухвали, яка набрала законної сили 1 лютого 2017 року, було видано виконавчий лист № 127/2-200/2004.

9 березня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до начальника Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_6 із заявою про відкриття виконавчого провадження та примусове виконання рішення суду за виданим виконавчим листом.

14 березня 2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2 повідомленням від цієї ж дати виконавчий документ був повернутий стягувачу ОСОБА_3 без прийняття до виконання, оскільки в порушення вимог п. 8 ч. 4 ст. 4, ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску або підтвердження того, що стягувач звільнений від його сплати (а.с. 4).

ОСОБА_3 є інвалідом другої групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААЄ № 613284, виданим Пенсійним фондом України 14 вересня 2011 року.

Після повторного надіслання ОСОБА_3 заяви про відкриття виконавчого провадження та примусове виконання вказаного рішення суду, до якої ним додано копію посвідчення про те, що він є інвалідом 2 групи, постановою державного виконавця УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2 від 29 березня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа № 127/2-200/2004.

Задовольняючи вимоги скарги, суд виходив із того, що ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від сплати авансового внеску звільняються, у тому числі, інваліди другої групи, яким згідно із зазначеним вище посвідченням є ОСОБА_3, тому у державного виконавця Бялого М.Г. не було законних підстав повертати останньому без прийняття зазначений виконавчий лист.

Пославшись на положення ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», Типове положення «Про управління державної виконавчої служби Головних територіальних управлінь юстиції МЮУ в АРК, в областях, містах Києві та Севастополі», затверджене наказом МЮУ від 20 квітня 2016 року №1183/5 та зареєстроване в МЮУ 22 квітня 2016 року за 3617/28747, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання бездіяльності начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_4 щодо відсутності контролю за законністю дій державного виконавця УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2 протиправною. У звязку з чим зобовязано його здійснити контроль за діями останнього та вжити адміністративні міри.

Вирішуючи та задовольняючи вимогу ОСОБА_3 щодо зобовязання державного виконавця Заєць Т.І. негайно вчинити дії по виконанню рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 1 березня 2004 року, суд виходив із того, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що передбачено ст. 18 цього Закону.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки суд порушив порядок, встановлений для вирішення скарги, зокрема на порушення вимог ст. 11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, суд вирішив не всі вказані вище вимоги ОСОБА_3 та вирішив вимогу про зобовязання державного виконавця Печерського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_5 негайно вжити дії по виконанню рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 1 березня 2004 року, яка сама по собі не заявлялась, а є складовою частиною вимоги про зобовязанння державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2 негайно відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №127/2-200/200(а.с. 1-2, 10-11).

Крім того, на порушення вимог ст.ст. 208, 210 ЦПК України щодо питань, які вирішуються судом шляхом постановлення ухвал, змісту останніх, суд не мотивував у своїй ухвалі чому він вирішив не всі вказані вище вимоги ОСОБА_3 та вирішив вимогу, яка сама по собі не заявлялась. При цьому матеріали справи не містять будь-яких заяв ОСОБА_3, якими б він розпорядився цими вимогами, зокрема - відмовився від них чи просив залишити без розгляду, а також постановлених судом за результатами їх розгляду відповідних ухвал.

На порушення вимог ст.ст. 210, 387 ЦПК України щодо змісту судового рішення за такою скаргою, суд не мотивував у своїй ухвалі чому він не взяв до уваги заперечення державного виконавця Бялого В.М. проти скарги та додану до них заяву ОСОБА_3М від 18 лютого 2017 року про відкриття виконавчого провадження(а.с.24-27), з яких вбачається, що до цієї заяви не було додано квитанції про сплату авансового внеску, у ній відсутнє посилання на те, що стягувач звільнений від його сплати, не підтверджено цю обставини документально, а тому на підставі вимог п. 8 ч. 4 ст. 4, ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повідомленням від 14 березня 2017 року повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, тобто оскаржувані дії та бездіяльність державного виконавця були вчинені ним відповідно до закону, що згідно ч.2 ст.387 ЦПК України є підставою для відмови у задоволенні скарги.

На порушення вимог ст.ст. 210, 387 ЦПК України щодо змісту судового рішення за такою скаргою, суд фактично не мотивував у своїй ухвалі чому визнав протиправною бездіяльність начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_4 та про відсутність з його боку контролю за законністю дій державного виконавця УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2, оскільки ухвала суду містить лише такий висновок з посиланням на деякі норми права, однак не містить ні посилань на конкретні факти такої бездіяльності, ні посилань на докази, які ці факти підтверджують, ні аналізу повноважень цієї посадової особи з посиланням на норми права щодо контролю за законністю дій державного виконавця УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2

В ухвалі суду не вказано які конкретно та до кого саме «адміністративні міри» зобовязано вжити начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_4, якою нормою права вжиття таких мір передбачено, чим також порушено вимоги ст.ст. 210, 387 ЦПК України.

За таких обставин суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання про визнання дій та бездіяльності державного виконавця неправомірними, що відповідно до ч. 3 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та передачі цього питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 312, 315, 319, 324 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 задовольнити частково, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року скасувати, передати вирішення скарги ОСОБА_3 на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : В.А. Іващук

ОСОБА_7