Провадження №2/193/281/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

12 липня 2017 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Кащука Д. А..

при секретарі Палій Л. Г.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, який виступає в інтересах ОСОБА_5, до ОСОБА_6 селищної ради Софіївського району, третя особа: ТОВ "Петрово", ОСОБА_6 державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Відділ у ОСОБА_6 районі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення ОСОБА_6 селищної ради Софіївського району від 10.12.2010 року № 102-3/6 "Про погодження виготовлення громадянам державних актів на земельні частки (паї)" та зобов'язання погодити виготовлення державного акту на право власності на земельну частку (пай),-

У С Т А Н О В И В :

25 квітня 2017 року до суду звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою. В обгрунтування позову вказує, що 26.05.1997 року її мати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала право на земельну частку (пай) розміром 10,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога», що розташована на території сел. Софіївка.

15.02.2001 року ОСОБА_7, померла .

Стверджує, що 23.11.2010 року позивач ОСОБА_5 набула право на спадщину, тобто виникло право власності на спадкове майно - на земельну частку (пай) розміром 10,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога».

З метою переоформити належним чином вищезазначене спадкове майно позивач звернулась з письмовою заявою до ОСОБА_6 селищної ради Софїївського району Дніпропетровської області, але 10.12.2010 року отримала рішення про відмову у погодженні виготовлення державного акту на право власності на земельну частку (пай) з земель колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога», у звязку з відсутністю вільних земель та неможливістю надання викопіювання з плану землекористування ОСОБА_6 селищної ради.

Вищезазначене рішення ОСОБА_6 селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області «Про погодження виготовлення громадянам державних актів на земельні частки (паї)» від 10.12.2010 року №102-3/6 на думку позивача є безпідставним та протиправним, а також таким, що порушує законні права позивача, як спадкоємця та власника земельної частки (паю) розміром 10,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога», а саме в звязку з відмовою відповідача надати позивачу погодження виготовлення державного акту на право власності на земельну частку (пай). Звертає увагу суду, що позивач не має можливості замовити у землевпорядної організації виготовлення землевпорядної документації з метою оформлення права приватної власності на спадкове майно - земельну частку (пай).

Зазначає, що позивач, будучі юридично необізнаною, та в звязку з відсутністю грошових коштів на оплату послуг спеціаліста в галузі права та в звязку з перебуванням її у місцях позбавлення волі в період з 02.03.2004 року по 02.03.2009 року, з поважних причин не могла вчасно звернутись до суду з відповідною позовною заявою про оскарження протиправної відмови відповідача.

Просить суд поновити строк позовної давності, визнати дії відповідача протиправними, яка полягає у відмові на погодження виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку (пай) з земель колишнього КСП «Перемога» та зобовязати відповідача надати згоду на оформлення документів власності на землю.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 селищної Софіївського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти позовної вимоги щодо зобовязання надати згоду на оформлення документів власності на землю, про що надала заперечення, згідно якого вказує, що організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок в натурі (на місцевості) регламентуються Законом України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Власники сертифікатів на право на земельну частку які виявили бажання одержати належну їм земельну частку в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості)(стаття 12 цього Закону). Зазначає, що при прийнятті оспорюваного Рішення ОСОБА_6 селищною ради враховувалось положення пункту 12 розділу X Земельного кодексу України - до розмежування земельної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Зазначає, що землі колишнього КСП «Перемога», з яких позивач має право одержати належну їй частку в натурі, знаходяться за межами населеного пункту. До того ж в Земельному кодексі передбачено погодження різноманітної документації із землеустрою, як то проект землеустрою, технічна документація, межі земельної ділянки, але погодження виготовлення громадянами державних актів на земельні частки (паї) не передбачено. Крім того, в Рішенні селищної ради ОСОБА_5 було рекомендовано для вирішення питання звернутися до ОСОБА_6 районної державної адміністрації. Рекомендаціями позивач не скористалася.

Представник третьої особи ОСОБА_6 районної державної адміністрації ОСОБА_4 щодо позовних вимог покладається на думку суду, крім того надав пояснення, відповідно до якого вказує, що у разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією рішення щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку. Практика коригування проекту землеустрою належним чином не напрацьована. Виділення земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) із земель державної форми власності можливе, але повязане із значною невизначеністю повноважень державних органів щодо розпорядження землями відповідної категорії. Крім того існує практика надання особам, які мають право на земельну частку (пай) резервних земель колективної власності інших КСП у тому числі й на території інших сільських рад району.

Представник третьої особи Відділу у ОСОБА_6 районі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що вільних землі у сел. Софіївка відсутні, а тому надання таких земель не вбачається можливим. Вказує, що відповідач повинен був сприяти знаходженню таких земель із резерву земель.

Представники третіх осіб - ТОВ «Петрове» , ОСОБА_6 державної нотаріальної контори, належним чином повідомлені, у судове засідання не зявились, заяву про розгляд справи без їх участі суду не надавали.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи надане заперечення представником відповідача, оглянувши та дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 cт. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_7 набула право на земельну частку (пай) у розмірі 10.26 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога», що підтверджено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0242218 від 2.06.1997 року, який виданий на підставі рішення ОСОБА_6 райдержадміністрації від 26.05.1997 року № 202-р (а.с. 10). За життя мати право власності на виділену земельну частку (пай) не оформила, державний акт на земельну ділянку не отримувала.

ОСОБА_7, є матірю позивача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.7).

15 лютого 2001 року ОСОБА_7 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 318312 від 15.02.2001 року виданий В/РАГС ОСОБА_6 РУЮ Дніпропетровської області (а.с. 12).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (паю). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.11.2010 року посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_6 державної нотаріальної контори ОСОБА_8, ОСОБА_5 отримала спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) у розмірі 10,26 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у КСП «Перемога», що належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0242218 від 02.06.1997 року на підставі рішення ОСОБА_6 районної державної адміністрації за № 202- р від 26.05.1997 року (а.с. 13).

Після отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернулась до відповідача з заявою про погодження виготовлення державного акту на право на земельну частку (пай) з земель колишнього КСП «Перемога», однак рішенням № 102-3/6 від 10.12.2010 року ОСОБА_6 селищної ради Софіївського району 6 го скликання 3 ї сесії ОСОБА_5 було відмовлено у погодженні виготовлення державного акту на право власності на земельну частку (пай) з земель колишнього КСП «Перемога» у звязку з відсутністю вільних земель та неможливості надання викопіювання з плану землекористування ОСОБА_6 селищної ради (а.с. 16).

Згідно із п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкові права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином позивач отримала право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, підтвердженням набуття нею такого права є свідоцтво про право на спадщину.

Крім того, представником позивача заявлено вимогу про поновлення строку позовної давності, слід зазначити, що судом також враховується, що позовна давність у розумінні ст.256 Цивільного кодексу України це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого цивільного права чи інтересу шляхом подачі позовної заяви до суду.

Інститут позовної давності полегшує встановлення судами об'єктивної істини у справі і тим самим сприяє винесенню правильних рішень. Якби можливість захисту порушеного права не обмежувалася певним строком, це надзвичайно ускладнювало б розв'язання цивільних справ у зв'язку з великою імовірністю втрати доказів, можливістю неадекватного відображення обставин справи особами, що беруть у ній участь тощо. Позовна давність сприяє стабілізації цивільного обігу, усуненню невизначеності у відносинах його учасників. Крім того, позовна давність слугує зміцненню договірної дисципліни, стимулює активність учасників цивільного обігу щодо здійснення їх прав, а також посилює взаємний контроль за виконанням зобов'язань.

Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_5 пропустила строк на звернення до суду за захистом своїх прав з поважних причин, адже відбувала покарання за вироком суду в період з 2 березня 2004 року до 2 березня 2009 року, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного кодексу України право власності на землю є гарантованим, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно згідно із законом.

Процес приватизації землі розпочинався з передання її у власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання частки землі.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на неї в порядку спадкування має місце за наявності сукупності юридичних фактів. Зокрема це рішення компетентного органу про передання у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності, виготовлення технічної документації, визначення меж ділянки в натурі, погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами, одержання державного акта на землю, реєстрація права власності. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія п.1 розд. X «Перехідних положень» Земельного кодексу України.

Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 №7 член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України.

При неможливості надання такій особі земельної частки (паю) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року №720/95 має бути виділена із земель запасу, створеного місцевою радою.

Визнання незаконним правового акта, що порушує право власності передбачене ст.393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу владі Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Власник майна, права якого порушені внаслідок виданні правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

Відповідно до абзацу 2 пункту 17 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Так, відповідно до частини четвертої статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно п. 16 Перехідних положень ЗК України громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши матеріали справи та надані сторонами пояснення та заперечення, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині визнання протиправною відмову ОСОБА_6 селищної ради Софіївського району Дніпропетровської обасті у вигляді рішення "Про погодження виготовлення громадянам державних актів на земельні частки (паї)" від 10.12.2010 року № 102-3/6 про відмову у погодженні виготовлення державного акту на право власності на земельну частку (пай) з земель колишнього КСП "Перемога" у зв'язку з відсутністю вільних земель та неможливості надання викопіювання з плану землекористування ОСОБА_6 селищної ради Софіївського району та такою, що порушує права ОСОБА_5. В іншій частині позовні вимоги не обгрунтовані, не підтверджені відповідними доказами, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 11,60, 88, 213,215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, який виступає в інтересах ОСОБА_5, до ОСОБА_6 селищної ради Софіївського району, третя особа: ТОВ "Петрово", ОСОБА_6 державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Відділ у ОСОБА_6 районі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській обасті про визнання протиправним рішення ОСОБА_6 селищної ради Софіївського району від 10.12.2010 року № 102-3/6 "Про погодження виготовлення громадянам державних актів на земельні частки (паї)" та зобов'язання погодити виготовлення державного акту на право власності на земельну частку (пай), задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 строк позовної давності.

Визнати протиправною відмову ОСОБА_6 селищної ради Софіївського району Дніпропетровської обасті у вигляді рішення "Про погодження виготовлення громадянам державних актів на земельні частки (паї)" від 10.12.2010 року № 102-3/6 про відмову у погодженні виготовлення державного акту на право власності на земельну частку (пай) з земель колишнього КСП "Перемога" у зв'язку з відсутністю вільних земель та неможливості надання викопіювання з плану землекористування ОСОБА_6 селищної ради Софіївського району та такою, що порушує права ОСОБА_5.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 селищної ради на користь позивача судовий збір у роззмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Софіївський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д .А. Кащук