Справа № 600/786/16-ц
Справа № 2/600/101/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року Козівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Гриновець О.Б.

секретар Сташків О.С.

представник позивача ОСОБА_1

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради Козівського району Тернопільської області про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 селищної ради Козівського району Тернопільської області про визнання права власності на житловий будинок (А), загальною площею 160,2 м.кв, житловою площею 57,0 м.кв, металеву огорожу (№1), металеві ворота (№2), розташованих по вул.Коновальця, 2 в смт. Козова Козівського району Тернопільської області.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у звязку з тим, що право власності на вказаний будинок батько ОСОБА_4, який помер 24.05.1987 року не оформив, вона як єдиний спадкоємець за законом (мати ОСОБА_5 та сестра ОСОБА_6 від прийняття спадщини відмовляються), позбавлена можливості у позасудовому порядку прийняти спадщину після його смерті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 позов підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві. Просив постановити рішення про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 селищної ради Тернопільської області у судове засідання не зявився, подав до суду відзив на позов, відповідно до якого щодо позовних вимог не заперечують, просять їх задовольнити та розгляд справи проводити без їх участі (а.с.36).

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси.

Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнангих або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належав житловий будинок зі спорудами по вул.Коновальця, 2 в смт.Козова, Козівського району, що підтверджується довідкою ОСОБА_3 РБТІ №78 від 25.08.2016 року та копією договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої собівартості, з кількістю кімнат від одної до пяти включно від 20.04.1978 року (а.с.7, 9).

24.05.1987 року ОСОБА_4 помер у смт.Козова Козівського району Тернопільської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №459192 від 25.05.1987 р. (а.с.4).

Відповідно до довідки ОСОБА_3 селищної ради Козівського району Тернопільської області №2294/3-16 від 08.09.2016 р., з ОСОБА_4 на час смерті 24.05.1987 року по вул.Шевченка, 53 в смт.Козова були зареєстровані дружина ОСОБА_5, дочки - ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (а.с.5).

Згідно із свідоцтвом про народження серії І-ИД №448008 від 15.04.1977 р., ОСОБА_2 народилась 28.02.1977 року та є дочкою ОСОБА_9 та ОСОБА_5 (а.с.15). Дошлюбне прізвище «Чопик», згідно свідоцтва про одруження серії І-СГ №058055 від 28.08.1999 року (а.с.16).

ОСОБА_5 відмовляється приймати спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4 та не заперечує щодо визнання права власності на цілий житловий будинок по вул.Коновальця, 2 в смт.Козова за ОСОБА_2, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 09.09.2016 року (а.с.18).

Згідно заяви від 14.09.2016 року, ОСОБА_6 не бажає приймати спадщину після смерті батька ОСОБА_4 та не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок по вул.Коновальця, 2 в смт.Козова за ОСОБА_2 (а.с.24).

Матеріалами справи також встановлено, що після смерті батька ОСОБА_2, як єдиний спадкоємець за законом, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак у вчиненні нотаріальної дії останньому було відмовлено у звязку із відсутністю документів, що підтверджують належність майна спадкодавцеві на праві власності (а.с. 34).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст. 10, 212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст. 529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

У відповідності до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За змістом ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст. 549 ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Перешкодою в реалізації її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті батька ОСОБА_4, оскільки право власності на будинок не оформлялося після смерті спадкодавця ОСОБА_4

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті (ст.. 1218 ЦК України).

Відтак, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 58, 59, 60, 130, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1216, 1223, 1268 ЦК України, ст.ст. 524, 525, 549 ЦК УРСР суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок (А), загальною площею 160,2 м.кв, житловою площею 57,0 м.кв, металеву огорожу (№1), металеві ворота (№2), розташованих по вул.Коновальця, 2 в смт. Козова Козівського району Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.Б.Гриновець