Номер провадження: 22-ц/785/210/17
Головуючий у першій інстанції Пепеляшков О. С.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Кононенко Н.А.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного підприємства «Прогрес-Риелтор», виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання договору удаваним, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності, визнання недійсним договору, зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа Перша одеська державна нотаріальна контора про визнання договору дарування удаваним,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2016 року позов ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного підприємства «Прогрес-Риелтор», виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання договору удаваним, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності, визнання недійсним договору - залишено без задоволення в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа Перша одеська державна нотаріальна контора про визнання договору дарування удаваним - залишено без задоволення в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, вякій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2016 рокув частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного підприємства «Прогрес-Риелтор», виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання договору удаваним, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності, визнання недійсним договорута задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3в повному обсязі, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.; відомості про батька внесені за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 5, 6). Неповнолітній ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства (а.с. 7).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно свідоцтва про право власності від 26.06.2003р. належала в рівних частках кв. АДРЕСА_1 на підставі відповідного розпорядження органу приватизації (а.с. 8-10).

21.09.2004р. ОСОБА_2 звернулась до голови Приморської районної адміністрації Одеської міської ради з заявою про надання дозволу органу опіки та піклування на укладення договору купівлі-продажу долі квартири, яка належить малолітньому ОСОБА_3 (а.с. 12).

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.09.2004р. за № 3254 було надано дозвіл ОСОБА_2 на вчинення правочину щодо відчуження ? частки квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. за умови одночасного придбання ? частки квартири АДРЕСА_2 (а.с. 77).

Так, 09.10.2004р. ОСОБА_2, яка діяла у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., продала кв. АДРЕСА_1 (а.с. 15). Продаж квартири було здійснено за 35 011 грн.

У той же день, 09.10.2004р. ОСОБА_5 подарував за нотаріально посвідченим договором малолітньому ОСОБА_3 ? частину належної йому квартири АДРЕСА_2 (а.с. 260, 261).

Також 21.09.2004р.між ПП „Прогрес-Риелтор" з одного боку й ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з іншого боку було укладено договір № Бал-1-52 про інвестування, за умовами якого інвестори вклали в будівництво об'єкту нерухомості - житлового будинку АДРЕСА_3 загальною площею 76,46 кв.м. - суму в розмірі 143 779 грн. шляхом почергової сплати 80, 10 та 10 % (а.с. 97-101). До цього договору додатковими угодами від 30.11.2005р. змінено розмір часток внесків за договором - 85, 2.5, 2.5 та 10 % (а.с. 16); 08.04.2008р. були внесені зміни щодо збільшення на 1 140,83 грн. суми внеску через зміну розміру площі житла (а.с. 17).

25.06.2009р. виконавчим комітетом Одеської міської ради на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності на кв. АДРЕСА_3 в рівних частках кожному на підставі договору № Бал-1-52 про інвестування від 21.09.2008р. (а.с. 18).

У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

За удаваним правочином (стаття 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Для правильного вирішення спору з приводу визнання договору удаваним суду належить з'ясувати, чи відповідають права та обов'язки сторін правочину, що виникли у зв'язку з його укладенням, змісту правочину.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Тому, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що дозвіл наданий ОСОБА_2 на вчинення правочину щодо відчуження ? частки квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. за умови одночасного придбання ? частки квартири АДРЕСА_2, цілком правомірно, із додержанням визначеної процедури (а.с. 75-101), визначивши, що при цьому житлові права малолітньої особи порушені не будуть, дитина житла позбавлена не буде, навіть тимчасово.

При цьому, належних та допустимих доказів які б підтверджували наявності відповідного дозволу органу опіки та піклування на відчуження ? частки квартири АДРЕСА_1 за умови придбання майнових прав на кв. АДРЕСА_3 позивачем не надано та матеріали справи не містять.

З розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.09.2004р. за № 3254 з його п.4 вбачається, що вказане розпорядження є недійсним при зміні умов та адрес, визначених Приморською районною адміністрацією.

ОСОБА_2, фактично мала намір на ухилення від процедури, визначеної законом, що вірно зазначив суд першої інстанції, що могло привести до погіршення прав малолітньої дитини, які охороняються зокрема Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р.

Інших доказів які б спростовували встановлені судом обставини та підтверджували доводи скарги апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з роз'ясненнями викладених в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, за якими сторони при вирішенні справи зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4, оскільки вони є надуманими та нічим не обґрунтованими.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги нічим не обґрунтовані, тому, висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного підприємства «Прогрес-Риелтор», виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання договору удаваним, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності, визнання недійсним договору, зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа Перша одеська державна нотаріальна контора про визнання договору дарування удаваним- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко