КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3911/17
Провадження № 2/552/1272/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2017року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області, Київської районної у м. Полтаві ради про визнання права власності на самочинну прибудову до житлового будинку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом. Посилалась на те, що вона є власником 3/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. З метою поліпшення житлових умов добудувала до своєї частини будинку прибудову літ. «а4» в складі приміщення кухні 1-2 площею 8.00 кв.м, топочної 1-7 площею 1.60 кв.м, санвузла 1-8 площею 4.10 кв.м, коридору 1-9 площею 4.00 кв.м та тамбур літ. «а5» в складі сіней 1-1 площею 5.90 кв.м. Маючи намір оформити вказану прибудову у встановленому законом порядку зверталась до Інспекції ДАБК у Полтавській області та Київської районної у м. Полтаві ради, але отримала відмову у реєстрації за нею права власності на вказану прибудову. Зазначала, що спірна прибудова відповідає вимогам ДБН, розташована на частині земельної ділянки, що належить їй на праві приватної власності, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та просила визнати за нею право власності на вказану прибудову.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача, Київської районної у м. Полтаві ради, при вирішенні спору покладався на суд.

Інспекція ДАБК у Полтавській області свого представника у судове засідання не направила, надала заперечення , в яких просила розглядати справу у відсутність їхнього представника, замінити їх як відповідача по справі на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог та посилалась на те, що вони жодним чином не порушували права позивача.

Треті особи, ОСОБА_2, ОСОБА_3 надали заяви про розгляд справи у їхню відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

ОСОБА_1 є власником 3/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.02.1991 року ( а.с. 6) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с. 7).

Співвласниками вказаного будинку є треті особи, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Земельна ділянка за вказаною адресою перебуває у спільній частковій власності співвласників домовлодіння, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек ( а.с 9-10).

Нотаріально посвідченим договором про визначення часток та порядку користування і розпорядження земельною ділянкою за спірною адресою визначено, що частка позивача складає 388/1000 частки та вона користується земельною ділянкою площею 388 кв.м відповідно до порядку фактичного користування земельною ділянкою, що склався між співвласниками ( а.с. 8).

Земельна ділянка позивача має кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка).

До частини будинку, що належить позивачеві та на земельній ділянці, яка належить позивачеві та виділена їй у користуванн, вона добудувала прибудову літ. «а4» в складі приміщення кухні 1-2 площею 8.00 кв.м, топочної 1-7 площею 1.60 кв.м, санвузла 1-8 площею 4.10 кв.м, коридору 1-9 площею 4.00 кв.м та тамбур літ. «а5» в складі сіней 1-1 площею 5.90 кв.м., яка в технічному паспорті значиться самочинно збудованою.

Позивач зверталась до Інспекції ДАБК з метою прийняття в експлуатацію вказаної прибудови , але листом від 30.09.2016 року їй відмовлено в прийнятті рішення про прийняття вказаної добудови в експлуатацію та роз»яснено, що у відповідності до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461, у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, вони приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Київська районна у м. Полтаві рада також відмовила позивачеві в прийнятті рішення про надання дозволу на реєстрацію самочинної добудови, оскільки вказане питання не входить до компетенції райради.

Згідно з висновком № 27 експертного оціночно-будівельного та будівельно-технічного дослідження прибудови літ. «а4»та тамбура літ. «а5» у спірному житловому будинку збудовані прибудови літ. «а4» в складі приміщення кухні 1-2 площею 8.00 кв.м, топочної 1-7 площею 1.60 кв.м, санвузла 1-8 площею 4.10 кв.м, коридору 1-9 площею 4.00 кв.м та тамбур літ. «а5» в складі сіней 1-1 площею 5.90 кв.м. відповідають вимогам ДБН, є об»єктом завершеного будівництва, мають 100% готовності і придатні для подальшої експлуатації.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» , пункт 8,9 роз»яснено, що: «Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі (стаття 95 ЗК), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 1021 ЗК) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26 - 32 Закону № 3038-VI.

При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право».

Позивач зверталась до компетентних державних органів з метою узаконення самочинної прибудови , однак їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду із вказаним питанням.

Отже у іншому, позасудовому порядку позивач позбавлена можливості захистити порушені права.

Позивач здійснила прибудову на земельній ділянці, яка належить їй на праві приватної власності та виділена їй у користування, прибудова відповідає вимогам ДБН, не порушує прав співвласників та будь-чиїх інтересів.

За таких обставин суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності на спірну прибудову.

Визначений позивачем відповідач - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області надала суду заперечення, в яких оспорювала свій статус у справі, як відповідача , оскільки жодних прав позивача не порушувала та просила замінити її на третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги.

Статтею 33 ЦПК України ( ч. 1) передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Оскільки від позивача та її представника клопотання про заміну відповідача - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області на третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги не надходило, а суд позбавлений можливості за клопотанням відповідача чи особисто провести таку заміну, а також враховуючи ту обставину, що вказаний відповідач прав позивача не порушував, слід дійти до висновку про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області .

Керуючись ст. 10, 11, 60, 210, 213-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на прибудову літ. «а4»т в складі приміщення кухні 1-2 площею 8.00 кв.м, топочної 1-7 площею 1.60 кв.м, санвузла 1-8 площею 4.10 кв.м, коридору 1-9 площею 4.00 кв.м та тамбур літ. «а5» в складі сіней 1-1 площею 5.90 кв.м. до житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1.

У задоволенні позовних вимог до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий Л.М. Васильєва