Справа № 341/1202/15-ц
Провадження № 22-ц/779/734/2017
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т. В.
Суддя-доповідач Матківський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого: Матківського Р.Й.

суддів: Ясеновенко Л.В., Малєєва А.Ю.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника апелянта ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника Держархбудіспекції Чорній О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Галицької міської ради Івано-Франківської області про зобов'язання до вчинення дій, визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, третя особа у справі - Державна архітектурно-будівельна інспекція України, з апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду від 28 лютого 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року позивач звернулась з даним позовом та після уточнення та збільшення позовних вимог просила ухвалити рішення про визнання недійсними рішення Галицької міської ради Івано-Франківської області від 22 грудня 2006 року «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки» та рішення Виконавчого комітету Галицької міської ради Івано-Франківської області № 91 від 30 травня 2007 року; заборонити ОСОБА_2 здійснювати поруч її власності на нерухоме майно від 14 вересня 2011 будівництво двоповерхового з мансардою та підвалом торгового об'єкту (магазину) на орендованій земельній ділянці загальною площею 300 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на відстані менше 8 метрів від стіни аптеки, по АДРЕСА_2 для запобігання порушенню прав без декларації про початок виконання будівельних робіт з внесенням такої до єдиного реєстру дозвільних документів та рішень органу місцевого самоврядування.

Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що є власником аптеки з вбудованими житловими приміщеннями по АДРЕСА_2. ОСОБА_2 розпочав будівництво двоповерхового з мансардою та підвалом торгового об'єкту (магазину) на суміжній орендованій земельній ділянці загальною площею 300 кв.м. Будівництво здійснюється з порушенням державних будівельних норм, зокрема, не дотримано мінімально-допустимої відстані від об'єкту, який будується до її будівлі з урахуванням нормативної інсоляції, пожежних розривів відповідно до ступеня вогнестійкості - 8 метрів (фактично відстань становить 2,9 м) та побутових розривів. Недотримання даних вимог при будівництві може призвести до порушення її прав, зокрема тріщин будівлі, пошкодження фасаду внаслідок його замокання, погіршення умов проживання у житлових приміщеннях. З огляду на те, що будівництво ведеться з порушенням будівельних норм, таке є самочинним будівництвом, продовження якого слід заборонити.

Рішення Галицької міської ради Івано-Франківської області від 22 грудня 2006 року від 30 травня 2007 року прийняті без урахування раніше прийнятих рішень щодо неї, порушують її права, а тому такі слід визнати недійсними.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_5 та просив зобов'язати її усунути йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою, по АДРЕСА_1 шляхом перебудови приміщень аптеки по АДРЕСА_2 з дотриманням відстані до межі земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни не менше 1 метра.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що є користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1, на якій здійснює будівництво торгівельного об'єкту. На сусідній земельній ділянці по АДРЕСА_2 відповідачем ОСОБА_5 збудовано аптеку без дотримання відстані 1 метра від межі їх ділянок. Фактично приміщення збудовано на відстані 35 см від межі. При будівництві не дотримано обмежень щодо площі забудови земельної ділянки. Зазначеним порушуються його права при користування земельною ділянкою.

Ухвалою Галицького районного суду від 14 липня 2015 року заборонено ОСОБА_2 і будь-яким третім особам до вирішення даного спору судом проводити будівництво одноповерхового з мансардою та підвалом торгового об'єкта (магазину) на орендованій земельній ділянці загальною площею 0,03 га по АДРЕСА_1.

Ухвалою Галицького районного суду від 29 жовтня 2015 року обидва позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Галицького районного суду від 28 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_5 та зустрічному позові ОСОБА_2 відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення її позову, а у позові ОСОБА_2 відмовити.

Апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції суперечать обставинам справи.

Суд не врахував, що ОСОБА_2 грубо порушив норми та вимоги ДБН 360-92, зокрема, не дотримався мінімально допустимої відстані від об'єкту, який будується до існуючого будинку та споруд - з врахуванням нормативної інсоляції, пожежних розривів, відповідно до ступеня вогнестійкості і побутових розривів, а тому було скасовано та знято з реєстру Декларацію від 29 квітня 2015 року про початок виконання будівельних робіт на земельній ділянці по АДРЕСА_1 на загальній площі землі 300 кв.м, що було зареєстровано в управлінні державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, що може призвести до суттєвих пошкоджень фасаду її будинку, виникнення тріщин в стінах будинку, а також зменшиться нормативна інсоляція та пожежні розриви між будівлями , що дає підставу позивачу звернутися до спеціалізованої ліцензованої організації згідно з чинними в Україні нормативними документами у галузі будівництва, Правилами пожежної безпеки, техніки безпеки і охорони праці для усунення недоліків та відповідного реагування. Також ОСОБА_2 здійснює будівництво торгового магазину поруч з будинком позивача на відстані між стінами будинків 2,90 метрів. Зменшена відстань забудови між будинками призведе в майбутньому до замокання та руйнування зовнішньої стіни будинку позивача від дощу та снігу, оскільки будинок апелянта є набагато нижчим від майбутнього двохповерхового будинку відповідача ОСОБА_2

Крім того, ОСОБА_2 не провів експертизу проекту будівництва, що підтверджено листом філії ДП «Івано-Франківськдержбудекспертиза». Згідно ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація на будівництво 1-111 категорії складності на території Івано-Франківської області підлягають обов'язковій експертизі щодо їх міцності, надійності та довговічності відповідно до постанови КМУ від 11 травня 2011 року «Про затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи» .

Галицька міська рада всупереч вимогам ст. 123 ЗК України без відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою прийняла з цього приводу рішення від 22 грудня 2006 року та від 30 травня 2007 року, які порушують її права та інтереси.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта та представника третьої особи, які вимоги скарги підтримали, позивача та відповідача-позивача ОСОБА_2 та його представника, які вимоги скарги заперечили, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено порушення її прав як суміжного землекористувача та власника аптеки з вбудованими житловими приміщеннями по АДРЕСА_2 у зв'язку з розпочатим ОСОБА_2 будівництвом згідно затвердженого проекту по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Судом встановлено, що позивач є користувачем земельної ділянки площею 0,0141 га по АДРЕСА_2. Ширина земельної ділянки зі сторони вул. Шевченка 6,94 м. Земельна ділянка забудована. Відповідно до робочого проекту від 2007 року, заплановано забудову 118,9 кв.м. площі згаданої земельної ділянки ОСОБА_5 Ширина об'єкту зі сторони вул. Шевченка - 9 м. 27,4 см. Зі сходу наявний існуючий житловий будинок, з заходу - торговий павільйон ОСОБА_2 на відстані 2,5 м.

На підставі рішення виконавчого комітету Галицької міської ради від 26 січня 2011 року ОСОБА_5 14 вересня 2011 року видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - аптеку з вбудованими житловими приміщеннями загальною площею 268, 7 кв.м., що по АДРЕСА_2 (а.с. 18).

Користувачем суміжної земельної ділянки площею 300 кв.м. по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі що з західної сторони є ОСОБА_2 Ширина земельної ділянки зі сторони вул. Шевченка становить 12 м.

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 вересня 2014 року (а.с. 87-88 , т.1) ОСОБА_2 є орендарем земельних ділянок площею 0,0132 га та площею 0,0168 га розташованих по вул. Шевченка у м. Галичі Івано-Франківської області на підставі договорів оренди укладених із Галицькою міською радою з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Відповідно до рішення сесії міської ради ще 09 серпня 2002 року (а.с.134, т.1) відповідачу ОСОБА_2 затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0, 0132 га для комерційних послуг та роздрібної торгівлі за рахунок земель міської ради. Будівництво на даній земельній ділянці погоджено Державною землевпорядною експертизою від 21 серпня 2002 року (а.с. 208, т.1). Розпорядженням голови Галицької районної державної адміністрації від 23 лютого 2005 року №48 (а.с. 236, т.1) затверджено акт державної технічної комісії закінченого будівництвом торгового павільйону площею 44.0 м2 в місті Галичі по вулиці Шевченка замовника ОСОБА_2 Саме на цьому місці після знесення торгового павільйону на площі земельної ділянки 0,0132 гектара за планом (а.с. 209, т.1), яка тільки і є придатною для зведення капітальної споруди для ОСОБА_6, і запроектовано одноповерховий з мансардою та підвалом торговий магазин по АДРЕСА_1.

13 січня 2014 року начальником відділу - головним архітектором відділу містобудування та архітектури Галицької РДА ОСОБА_2 видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки площею 0,03 га, що по АДРЕСА_1.

Відповідно до робочого проекту (а.с. 194, т.1), виданого відповідачу ОСОБА_2, надано дозвіл на будівництво одноповерхового будинку з мансардою та підвалом торгового магазину у АДРЕСА_1. Відповідно до поданих у справі доказів відповідач ОСОБА_2 розпочав будівництво відповідно до вимог проекту, а позивачем на даний час не доведено жодним доказом, що будівництво ведеться з порушенням виготовленої технічної документації. Помилковим також є доводи позивача, що відповідач ОСОБА_2 веде будівництво двоповерхового торгового магазину на виділеній земельній ділянці.

Відповідач ОСОБА_2 розпочав будівництво магазину на підставі Декларації про початок виконання будівельних робіт зареєстрованої Управлінням державної архітектурно - будівельної інспекції в Івано-Франківській області від 29 квітня 2015 року (а.с. 89, т.1).

Відповідачем припинено будівництво підвалу торгового магазину у зв'язку із забороною будівництва згідно ухвали Галицького районного суду від 14 липня 2015 року, і на збудований об'єкт до заборони ОСОБА_2 виготовив технічний паспорт що складає 8 % від усього приміщення торгового магазину.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Івано-Франківській області визнано протиправним та скасовано припис управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Івано-Франківській області від 12 серпня 2015 року, виданий щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 Визнано протиправним та скасовано наказ управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Івано-Франківській області № 91 від 14 серпня 2015 року «Про скасування декларації про початок будівництва». Суд дійшов висновку, що об'єкт, не слід вважати самочинним будівництвом. Будь-яких відхилень при виконанні будівельних робіт від передбачених та визначених у проектних документах не встановлено. ОСОБА_2 здійснюються роботи на земельній ділянці, яка була відведена для цієї мети при наявності визначених чинним законодавством дозвільних документів.

Даним судовим рішенням встановлено, що будівництво магазину по АДРЕСА_1 здійснюється на земельній ділянці, що була відведена для цієї мети відповідно до договору №1 від 09 лютого 2007 року та додаткової угоди до цього договору при наявності технічного паспорта та з врахуванням містобудівних умов та обмежень забудови Відповідно до статті 16 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII «Про основи містобудування» будівельні норми, державні стандарти, норми і правила щодо планування, забудови та іншого використання територій, проектування і будівництва об'єктів містобудування розробляються і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, іншими центральними органами виконавчої влади в порядку, визначеному законом.

В судовому засіданні апеляційного суду як спеціаліста допитано проектанта спірних будинків сторін, який розробляв робочі проекти обом сторонам для майбутнього будівництва і підтвердив, що відповідач ОСОБА_2 веде будівництво одноповерхового торгового магазину у точній відповідності до розробленого ним проекту та здійсненого ним авторського нагляду за будівництвом, жодних відхилень при будівництві, передбаченого підвалу шириною 8 метрів не допустив. Спеціаліст роз'яснив, що ширина призначеної для будівництва земельної ділянки площею 0, 0132 га становить 12 метрів, і тільки на цій площі можливе будівництво, оскільки інша площа 0,0168 непридатна для зведення забудови у зв'язку із знаходженням близько до багатоповерхового будинку. Від межі згідно вимог будівельних норм забудівник відступив 1 метр, мінімальна ширина торгового приміщення запроектована тільки 8 метрів, тому до межі житлового будинку позивача ОСОБА_7 залишилось 2, 90 метра. Іншого способу, ніж зазначено в проекті, на визначеній ширині земельної ділянки всього 12 метрів ОСОБА_2 не міг розпочати заплановане будівництво, яке відповідає містобудівному обґрунтуванню забудови земельної ділянки, містобудівному паспорту на проектування, зареєстрованого в обласному управлінні містобудування та архітектури. Спеціаліст підтвердив, що передбачене робочим проектом блокування будівництва відповідача із будинком позивача здійснене з дотриманням норм, у будинку відповідача ОСОБА_2 запроектована протипожежна стіна від стіни будинку позивача ОСОБА_5, і запроектований об'єкт повністю передбачає доступ природного освітлення. Спеціаліст підтвердив також, що при будівництві позивачем ОСОБА_5 аптеки з вбудованими житловими приміщеннями порушено запроектовану відстань від межі та не було передбачено вікно у приміщенні аптеки на першому поверсі, як це зафіксовано фото таблицями (а.с. 104-105, т.1).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, правильним висновок суду першої інстанції, що при будівництві ОСОБА_2 одноповерхового з мансардою та підвалом торгового магазину згідно затвердженого проекту та дотримання його вихідних даних не порушено прав позивача на користування її будинковолодінням. Позивачем ОСОБА_5 жодним доказом не доведено можливість обмеження допустимої норми доступу природного освітлення до її будинку при запроектованому будівництві. Враховуючи запроектовану висоту будинку відповідача ОСОБА_2, позивачем не доведено можливість руйнування зовнішньої стіни її будинку від снігу та дощу. Навіть у припиненому вигляді будівництва позивачем, що зображено на фото таблицях у справі ще у 2015 році (без належного укріплення проектованого фундаменту з сторони стіни позивача у зв'язку із забороною будівництва на час вирішення спору) позивачем не подано доказів про ознаки якогось руйнування стіни її будинку. Суд першої інстанції правильно встановив, що у зв'язку із запроектованим цільовим призначенням використання земельної ділянки, щільністю забудови центральної частини міста, є неможливим проведення будівництва нового торгового магазину замість знесеного торгового павільйону інакше, ніж передбаченого робочим проектом на будівництво із встановленим ступенем вогнестійкості і передбачених застереженнях будівництва.

Колегія суддів вважає також, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимог позивача про визнання недійсними рішення Галицької міської ради Івано-Франківської області від 22 грудня 2006 року «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки» (а.с. 221, т.1), яким надано ОСОБА_2 0,0168 гектара в оренду для будівництва торгового магазину та рішення виконавчого комітету Галицької міської ради Івано-Франківської області № 91 від 30 травня 2007 року (а.с. 16, т.1) про дозвіл на будівництво двоповерхового торгового магазину на виділеній земельній ділянці площею 300 кв.м в місті Галичі по вулиці Шевченка 6а, оскільки земельні ділянки позивачу виділялись із земель запасу міської ради за цільовим призначенням, і жодним чином не порушують право позивача на її землекористування чи право власності на приміщення аптеки з вбудованими житловими приміщеннями по АДРЕСА_2 на другому поверсі.

Колегія суддів вважає, що не підлягає до задоволення вимога ОСОБА_5 у апеляційній скарзі про відмову у задоволенні позовних вимог заявлених ОСОБА_2 про зобов'язання її усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, по АДРЕСА_1 шляхом перебудови приміщень аптеки по АДРЕСА_2 з дотриманням відстані до межі земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни не менше 1 метра, оскільки у задоволенні таких вимог уже відмовлено судом першої інстанції. ОСОБА_2 рішення суду у цій частині у апеляційному порядку не оскаржував, тому воно не може бути предметом перегляду .

При вирішенні позовних вимог судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Галицького районного суду від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Л.В. Ясеновенко

А.Ю. Малєєв