Номер провадження: 22-ц/785/2721/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника селянського фермерського господарства «Яна» на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 05 січня 2017 року у цивільній справі за позовом селянського фермерського господарства Яна до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, фермерського господарства Роксолана-О, відділу надання адміністративних послуг Кодимської районної державної адміністрації Одеської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки і скасування державної реєстрації права оренди, визнання договору оренди землі поновленим,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року селянське фермерське господарство «Яна» в особі голови (далі-СФГ «Яна») звернулось із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, що були укладені між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та фермерським господарством «Роксолана-О» (далі-ФГ «Роксолона-О»), зобовязання скасувати державну реєстрацію права оренди і визнання договорів оренди земельних ділянок від 01.02.2012 року, укладеними між СФГ «Яна» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, дійсними (поновленими).

Позов обґрунтовано тим, що 01.02.2012 року між СФГ «Яна» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4К підписані договори оренди земельних ділянок з продовженням строку оренди земельних ділянок на 10 років. Зазначені договори оренди від 01.02.2012 року є дійсними до цього часу. Після підписання договорів оренди у 2012 році позивач звертався до орендодавців з приводу державної реєстрації укладеного договору, однак останні ухилялись від вчинення таких дій, посилаючись на неповажні причини. У 2014 році позивач надсилав відповідачам листи з приводу державної реєстрації договорів, однак відповідачі бездіяли, а у 2016 році уклали договори оренди земельних ділянок з ФГ «Роксолана-О».

Посилаючись на те, що відповідно до договорів оренди від 01.02.2012 року сторони цих договорів дійшли згоди стосовно всіх істотних умов договору і скріпили ці договори своїми підписами, у встановленому законом порядку, договори оренди не розірвано, позивач має переважне право на укладення договорів оренди, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 17.11.2016 року позови обєднані в одне провадження (а.с.16,17 т.2).

Представник позивача підтримав позов у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і їх представник, представник ФГ «Роксолана-О» позов не визнали, посилаючись на незаконність вимог.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 05.01.2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, наявність підстав для дійсності договорів оренди від 01.02.2012 року.

У засіданні колегії суддів: представник СФГ «Яна» скаргу підтримав.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і представник ФГ «Роксолана-О» у засідання колегії суддів не зявились, сповіщені про розгляд справи на 22.06.2017 року, подали письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Позивач просив: визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, що були укладені між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ФГ «Роксолана-О»; зобовязати компетентний орган скасувати державну реєстрацію права оренди і визнати договори оренди земельних ділянок від 01.02.2012 року, укладені між СФГ «Яна» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - дійсними (поновленими) , а.с.2-4. 69-71, 196-198 т.1).

Відмовляючи у позові суд виходив з того, що договори оренди від 01.02.2012 року, у встановленому законом порядку, не пройшли державну реєстрацію, а тому не набрали чинності, у звязку з чим відсутні правові підстави для визнання недійсними договорів оренди землі за 2015 рік зі скасування державної реєстрації права оренди землі (а.с.59-65 т.2).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є власниками земельних ділянок, призначених для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області (а.с.24,93,225 т.1).

У 2004 році між позивачем і відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з кожним окремо, укладались договори оренди земельних ділянок строком на 7 років, державна реєстрація яких була здійснена у 2006 році (а.с.168,169,173,174,199,200 т.1).

01.02.2012 року позивач і відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, кожний окремо, підписали договори оренди земельних ділянок з СФГ «Яна» (а.с.5,6,72,73,

Договори оренди земельних ділянок від 01.02.2012 року набували чинності після їхнього підписання сторонами та державної реєстрації за рахунок орендодавця (п.40 договорів оренди від 01.02.2012 року ( а.с.6 зворот, 73 зворот,200 зворот т.1).

За змістом ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній станом на 01.02.2012 року, договори оренди землі набирали чинності після їхньої державної реєстрації, при цьому, укладені договори оренди підлягали державній реєстрації.

Між тим, всупереч чинному законодавству, станом на час підписання договорів оренди землі і у подальшому договори оренди землі від 01.02.2012 року не пройшли державну реєстрацію.

01.08.2015 року між відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ФГ «Роксолана-О» укладені договори оренди землі строком на 5 років (а.с.32,32 зворот,94,95,130-140,144,145,162,163 т.1).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (ст. 125 ч.1 ЗК України) і оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ч.1 ЗК України).

Зважаючи на те, що договори оренди землі від 01.02.2012 року, у встановленому законом порядку, не пройшли державну реєстрацію, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про визнання договорів оренди земельних ділянок від 01.02.2012 року, що були укладені між СФГ «Яна» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, дійсними (поновленими).

Оскільки відсутні підстави вважати дійсними договори оренди земельних ділянок від 01.02.2012 року, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок між СФГ «Яна» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 01.08.2015 року і скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок.

Доводи представника позивача у скарзі про те, що: договір оренди землі є укладеним з моменту його підписання сторонами договору; договори оренди 2012 року пролонговані на підставі договорів оренди землі 2004 року; позивач впродовж до 2015 року продовжував користуватись спірними земельним ділянками; державну реєстрації договорів оренди 2012 року мали здійснити орендодавці - не заслуговують на увагу з таких підстав.

Договори оренди землі від 01.02.2012 року, відповідно до чинного законодавства на час їх укладення, підлягали державній реєстрації і вважались укладеними саме з часу їх державної реєстрації (ст. ст. 18 20 Закону України «Про оренду землі»).

01.02.2012 року між позивачем ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були укладені нові договори оренди землі, які не містять відомостей про їх пролонгацію на підставі договорів оренди землі 2004 року.

Користування земельною ділянкою певний час не є підставою для ствердження про укладення договору оренди землі, оскільки право користування виникає з правочину, який у свій час (до січня 2013 року) підлягав державній реєстрації, а з січня 2013 року державній реєстрації підлягає право оренди на підставі правочину.

Договори оренди земельних ділянок 2012 року підлягали державній реєстрації, а посилання на те, що зазначені дії мала вчинити сторона договору не має правового значення для вирішення питання про укладення правочину (його державну реєстрацію).

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові, рішення суду відповідає вимогам закону, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника селянського фермерського господарства «Яна» відхилити.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 05 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. ОСОБА_5 Колесніков