Справа № 347/46/16
Провадження № 22-ц/779/1103/2017
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М.І.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:
головуючого Малєєва А.Ю.,

суддів: Девляшевського В.А., Матківського Р.Й.,

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди внаслідок вчинення протиправних дій,

в с т а н о в и л а :
Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди внаслідок вчинення протиправних дій відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив вказане рішення, а також ухвалу від 22.05.2017 про закінчення провадження у справі у відсутності позивача та третьої особи із самостійними вимогами в апеляційному порядку. Апелянт вказує, що третя особа ОСОБА_3 не давала пояснення у справі у судовому засіданні як матір дитини про яку йде мова, а тому вважає, що ухвала прийнята з грубим порушенням норм процесуального права.

На думку апелянта, оскаржуване рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що ним було подано заяву про збільшення позовних вимог, однак дана заява не була розглянута. Також не розглянуто заяву позивача про залучення до участі співвідповідача. За цих обставин закінчувати розгляд справи у суду не було підстав. Кулешір вважає, що суддею в рішенні перекручені факти, зокрема, що ним вказано про порушення відповідачем правил дорожнього руху, насправді ж позивач вказує на те, що у ОСОБА_2 взагалі відсутнє право керування транспортним засобом. На думку апелянта, суд зобов`язаний був направити відповідача на позачерговий медичний огляд. Позивач зазначає, що ОСОБА_2 позбавлений права, у зв`язку з діагностованою хворобою керувати транспортним засобом та незважаючи на це він продовжує порушувати законодавство.

Просить скасувати ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року, скасувати рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду.

У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач ОСОБА_1 та третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_3 подали клопотання про перенесення розгляду справи, однак указані ними причини документально не підтвердили. В справі достатньо даних для її розгляду за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції сторони по справі проживають по сусідству в житловому будинку, що у АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Згідно відповіді Косівської районної державної адміністрації на звернення ОСОБА_1 від 21.08.2015 ОСОБА_2 отримав посвідчення водія в 2013 році, законною підставою у працівників ДАІ для вилучення посвідчення є рішення суду (а.с. 10-11).

Згідно відповіді Косівсько-Верховинського об`єднаного районного комісаріату від 03.02.2015 ОСОБА_2 актом дослідження стану здоров`я № 468 від 14.05.2014 визнаний непридатним до військової служби в ЗС України на підставі ст. 39 «б» Наказу МО України № 402 від 14.08.2008 (а.с. 12).

Як вбачається із відповіді відділення ДАІ з обслуговування Косівського району за № 3786 від 03.08.2015 проведено службове розслідування за результатами якого згідно запиту до ЦНП по обслуговуванню м. Коломия, Коломийського, Снятинського, Городенківського, Косівського та Верховинського районів в Івано-Франківській області громадянин ОСОБА_2 1976 р.н. отримав посвідчення водія відповідної категорії в 2013 році, видане Косівським ВРЕР. Законною підставою у працівників ДАІ для вилучення посвідчення водія у гр. ОСОБА_2 являється тільки рішення суду (а.с.17).

Згідно відповіді Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області за № 1837/108/53/01-2016 від 12.04.2016 на гр. ОСОБА_2 згідно бази НАІС протоколи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху не складались (а.с. 60).

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

За положеннями п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 розмір відшкодування суд визначає залежно від характеру та обсяг душевних страждань, переживань позивачки, тяжкості вимушених змін в її житті, стану здоров`я тощо.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки судом не встановлено заподіяння матеріальної і моральної шкоди неправомірними винними діями відповідача.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-яки дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів тощо.

Доказів неправомірних винних дій відповідача, заподіяння ним матеріальної та моральної шкоди в справі немає, справ про адміністративні правопорушення не порушувалось, протоколів не складалось, до відповідальності жодна особа не притягувалась. За цих обставин подія як делікт залишилась неідентифікованою. Розміри матеріальної та моральної шкоди теж не підтверджені. Посилання апелянта на процесуальні порушення не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення.

Твердження ОСОБА_1 на те, що у відповідача відсутнє право керування транспортним засобом, а також, що суд зобов`язаний був направити відповідача на позачерговий медичний огляд апеляційний суд не приймає, оскільки вказане не є предметом розгляду даної справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази та обставини, які б давали підставу для зміни чи скасування вірного по суті судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв
Судді: В.А. Девляшевський
Р.Й. Матківський