У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Черкаський шовковий комбінат», Дочірнє підприємство «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату» ПАТ «Черкаський шовковий комбінат», про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом у гуртожитку,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є наймачем кімнати № 37 в гуртожитку по АДРЕСА_1, в якій зареєстрована з 2003 року та проживає там разом зі своєю дочкою ОСОБА_7 та онучкою ОСОБА_8 по теперішній час.

В даній кімнаті зареєстровані також відповідачі, які в даній кімнаті не проживають без поважних причин з 2003 року та по теперішній час та вибули з неї добровільно. Реєстрація відповідачів у даній кімнаті перешкоджають їй, як наймачу кімнати, оформити субсидію, як малозабезпеченій сім'ї, а також їх реєстрація впливає на вартість оплати комунальних послуг за дану кімнату.

Оскільки відповідачі втратили зв'язок з житлом, воно не є їх постійним місцем проживання, перешкод у користуванні їм не створюється, тому позивач просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою № 37 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не має право бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 127 ЖК України та п. 2 Положення про гуртожитки затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 84 від 27 квітня 2015 року, гуртожиток - це спеціально споруджений або переобладнаний жилий будинок, який використовується для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача та членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору судом.

Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового Кодексу України) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судами установлено, що будинок АДРЕСА_1 належить ПАТ «Черкаський шовковий комбінат» та має статус гуртожитку для одиноких громадян, у комунальну власність територіальної громади не передавався, тому кімнати в цьому гуртожитку не підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

ОСОБА_2 та відповідачі являються окремими наймачами, відсутність одного з наймачів в кімнаті не порушує житлових умов іншого наймача, крім того право вимоги визнати відсутню особу такою, що втратила право на користування жилим приміщенням може належати виключно власнику будинку або ж балансоутримувачу, яким являється ПАТ «Черкаський шовковий комбінат».

Доводи позивача про те, що реєстрація відповідачів у вказаній кімнаті порушує її права, призводить до покладення на неї надмірних платежів та не дозволяє оформити субсидію є необґрунтованими, оскільки плату за користування гуртожитком ОСОБА_2 сплачує виходячи із кількості займаних нею та членами її сім`ї ліжко-місць, а крім того, згідно рахунок-повідомлення Черкаської ТЕЦ позивач користується субсидією по оплаті послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх постановленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Черкаський шовковий комбінат», Дочірнє підприємство «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату» ПАТ «Черкаський шовковий комбінат», про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом у гуртожитку.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов