Справа № 466/6779/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/3534/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Бойко С. М., Мельничук О. Я.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 22 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса ЛМНО Левченко Людмили Гордіївни про захист права власності шляхом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, -

в с т а н о в и л а:

29.07.2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3, приватного нотаріуса ЛМНО Левченко Л.Г. про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.01.2016 р., виданого приватним нотаріусом ЛМНО Левченко Л.Г.(зареєстроване в реєстрі за № 31) ОСОБА_3 на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 04.05.2016 року за нею визнано право власності в порядку спадкування за ст.ст.527, 530, 549 ЦК УРСР після смерті ОСОБА_5 на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Однак, зареєструвати право на вищевказане майно не може, оскільки 28.01.2016 року приватним нотаріусом Левченко Л.Г. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5. в користь відповідача ОСОБА_3, тому за захистом свого права змушена звернутися до суду.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса ЛМНО Левченко Людмили Гордіївни про захист права власності шляхом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.01.2016 року, оформленого приватним нотаріусом ЛМНО Леченко Л. Г. і зареєстрованого у реєстрі за № 31 відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

Вважає його необґрунтованим, незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що оскаржуване рішення не ґрунтується на належних доказах у справі, зокрема покази свідків, за яким судом встановлено обставини справи, не підтверджені жодними документами чи іншими письмовими доказами. Звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції не було досліджено матеріали інвентаризаційної справи, з яких вбачається, що при оформленні оскаржуваного свідоцтва про право на спадщину за заповітом до успадкованої ОСОБА_3 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 було неправомірно включено приміщення кладови площею 9,23 кв.м. та літньої кухні. Вважає вказану обставину підставою для скасування оскаржуваного свідоцтва. Зазначає, що судом неправильно визначено підстави її звернення до суду, оскільки такими було не пропущення відповідачем строку на прийняття спадщини, а прийняття спірного майна у спадок іншою особою - ОСОБА_10, спадкоємцем якої є позивач.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла гр. ОСОБА_5, після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме 1/4 частина житлового будинку АДРЕСА_1 із відповідними господарськими спорудами.

Власниками будинку АДРЕСА_1 на момент смерті ОСОБА_5 були: ОСОБА_5, якій належала 1/4 частина будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями, ОСОБА_11, якій належала 1/4 частини даного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.12.1975 р. (а.с.7а) та ОСОБА_10, якій належала 1/2 частини будинку на підставісвідоцтва про право на спадщину Р.№ 10314 від 22.01.1976 р. (а.с.18 спадкової справи).

24.05.1988 року ОСОБА_5, якій належала 1/4 частина будинку АДРЕСА_1, склала заповіт на це майно в користь своєї внучки ОСОБА_3, який посвідчено державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Орач О.Є. за реєстровим №1-1740.

27.01.2016 року приватний нотаріус ЛМНО Левченко Л.Г. видала ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24.05.1988 року на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1, який належав спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори 22.12.1975 року Юрчишин Н.В.. /а.с.14 спадкової справи/.

Відповідно до положень ст.548 та ст.549 ЦК Української РСР, який діяв на момент відкриття спадщини вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 районний суд виходив з того, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5. у встановлений законом строк, що підтверджується копією рішення виконкому Винниківської міської ради від 30.03.1996 року № 249, прийнятого за зверненням ОСОБА_3 про безоплатну передачу їй земельної ділянки біля будинку (а.с.37), а також копій платіжних документів про утримання частини будинку (а.с.38-61). Зазначені обставини також викладені у письмовому запереченні приватного нотаріуса Левченко Л. від 16.09.16 (а.с.19).

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Крім того, ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 04.05.2016 року, на яку покликається позивач, як на підставу своїх позовних вимог та якою за нею визнано право власності в порядку спадкування за ст.ст. 527, 530, 549 ЦК УРСР після смерті ОСОБА_5 на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1, скасована ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 січня 2017 року.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Бойко С. М.

Мельничук О. Я.