АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4446/17 Справа № 175/904/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року у справ за позовом ОСОБА_4 до Дніпропетровської районної державної адміністрації, Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року у відкритті провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Дніпропетровської районної державної адміністрації, Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом відмовлено (а.с.6).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на незаконність ухвали, ставить питання про її скасування (а.с.38-40).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу скасувати наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Дніпропетровської районної державної адміністрації, Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельний пай в порядку спадкування за заповітом відмовлено (а.с.35-37).

В березні 2017 ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Дніпропетровської районної державної адміністрації, Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) (а.с.2-5).

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції керувався п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України та виходив з того, що сторони, предмет та підстави даних позовів є тотожними.

Однак, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права та без належного зясування обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначені позови не можна вважати тотожними, оскільки позовні вимоги ОСОБА_4 сосуються питання про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

Судом першої інстанції не взято до уваги те, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено у звязку з обранням позивачем неналежного способу захисту своїх порушених прав, отже, фактично її позовні вимоги по суті є нерозглянутими, а тому відсутні підстави для застосування п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України.

Колегія суддів звертає увагу на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року, в якому зазначено, що належним способом захисту прав позивача має бути вимога про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після ОСОБА_5. Саме з таким позовом на теперішній час звернулась позивачка.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обовязків.

Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» та Перший протокол до неї є складовою національного законодавства України, чинні для України з моменту ратифікації, яка відбулась на підставі Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17.07.1997 року.

Колегія суддів вважає, що суддя першої інстанції, відмовивши у відкритті провадження у справі, порушив гарантовані права позивача на доступ до суду, що є неприпустимим та порушує принципи діяльності судової влади. Судова влада повинна забезпечувати рівні права всіх осіб, чиї інтереси так чи інакше зачіпає судова діяльність.

За таких підстав колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст. 303, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року - скасувати і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Судді: