РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/1666/17

провадження у справі № 2/0285/1123/17

21 червня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суду Житомирської області у складі судді Сташків Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В., та осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: представник не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чижівської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

У травні місяці 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить: встановити факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2, яка померла 18 квітня 2015 року, оскільки позивачка з 2009 року і до дня сперті спадкодавця проживала з нею однією сім`єю, доглядає за спадковим майном по даний час; визнати за нею, як за спадкоємцем четвертої черги, право власності на спадкове майно, а саме: домоволодіння по вул. Огородній, 11, с. Красилівка, Новоград-Волинського району.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з 2009 року вона стала проживати ІНФОРМАЦІЯ_1, що по вул. Огородній в с. Красилівка, Новоград-Волинського району, що належав ОСОБА_2. Остання була похилого віку, тому вона допомагала їй вести господарство, обробляла городину. 18.04.2015 року ОСОБА_2 померла, похорони позивачка провела за свій рахунок. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку, у якому постійно проживала померла. Брат померлої ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини та подав відповідну заяву. При звернені до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у видачі такого свідоцтва ОСОБА_1 відмовлено, оскільки відсутній факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, позивач просить суд встановити факт проживання однією сімєю з померлою та визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечень не має.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача на підставі наявних доказів.

Заслухавши позивача та свідків, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 квітня 2015 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ТП № 258184 від 21.04.2015 року (а.с.11).

Згідно запису погосподарської книги будинок № 11 по вул. Огордній, в с. Красилівське, Новоград-Волинського району рахувався за померлою ОСОБА_2 (а.с.9).

Відповідно до акта обстеження сімї від 21.03.2017 року в житловому будинку № 11 вул. Огородня, у с. Красилівське, Новоград-Волинського району, що належав померлій ОСОБА_2, проживала ОСОБА_1, починаючи з 2009 року та по день смерті ОСОБА_2 ОСОБА_1 провела похорони ОСОБА_2 за свій рахунок. (а.с.10).

Брат померлої ОСОБА_2 ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини, про що склав відповідну заяву (а.с.7).

Відповідно до повідомлення КП «Новоград-Волинське МБТІ» від 6.04.2017 року право власності на житловий будинок № 11 по вул. Огородній у с. Красилівське, Новоград-Волинського району, Житомирської області не зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.8).

Постановою приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу від 23.05.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 18.04.2015 року, у звязку з відсутністю факту прийняття спадщини (а.с.19).

Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами (а.с.5-19).

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали суду пояснення та підтвердили факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали більше пяти років до часу відкриття спадщини однією сімєю та вели спільне господарство.

Враховуючи вищевикладені обставини, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 з 2009 року постійно проживала однією сімєю разом з ОСОБА_2 до дня її смерті - 18.04.2015 року, тобто більше пяти років до часу відкриття спадщини.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року розяснено, що якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Оскільки зазначені позивачкою обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про встановлення факту є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України).

За змістом статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 р. Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Обовязок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку обєкти нерухомості введено лише з 29.06.98р. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 9.06.98р. №121.

Таким чином права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.98р. з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації, можна вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Правовстановлюючі документи про належність будинку спадкодавцеві у даній справі, наявні лише ті, про які йдеться у позовній заяві - відповідний запис у по господарській книзі сільської ради, що відповідало вимогам чинного на той час законодавства.

Щодо сучасної правової оцінки правовстановлюючих документів, слід звернутись до п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року, яким встановлено - права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Судом встановлено, що відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності у спадкодавця на спірне майно, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося наступним чином: після закінчення будівництва у по господарську книгу сільської ради вносився відповідний запис та відкривався особистий рахунок на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало.

За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна (зобов'язана) довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України) та приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за законом четвертої черги та прийняла спадщину, до складу якої входить спірний житловий будинок, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 174, 209, 212215, Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_2, яка померла 18 квітня 2015 року однією сімєю з 2009 року до часу відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок № 11по вул. Огородній у с. Красилівське, Новоград-Волинського району, Житомирської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 18 квітня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 26 червня 2017 року.

Суддя Т.Б. Сташків