АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Крижанівської Г.В., Кравець В.А.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання нотаріальних дій неправомірними, визнання правочинів недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію прав власності, скасування записів Державного реєстру прав власності,

в с т а н о в и л а :

Справа № 755/3105/16 -ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/6997/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є. Арапіна Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому, з урахуванням неодноразових уточнень, просив визнати дії останньої щодо створення і посвідчення свідоцтва про належність ОСОБА_8 на праві власності 1/2 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_1 неправомірними, а правочин недійсним та скасувати його; визнати дії відповідача щодо створення і посвідчення договору дарування частини квартири від 18.12.2014року та державної реєстрації на вказану частину права власності за ОСОБА_5 неправомірними, а правочин недійсним та скасувати його реєстраційний номер, номер запису про право власності та рішення про його реєстрацію; визнати дії відповідача щодо ухвалення рішення № 31213279від 18.12.2014 року про повторну державну реєстрацію права власності на 1/2 частину спірної однокімнатної квартири АДРЕСА_1 за реєстраційним № 000 від 18.12.2014року, номер запису про право власності 8131835за ОСОБА_8 неправомірними, правочину недійсним та скасувати вказане рішення та реєстраційні написи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнати дії відповідача щодо постановлення рішення № 18113879 від 18.12.2014року про визнання за ОСОБА_8 право власності на 1/3 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та вчинення державної реєстрації права власності за ОСОБА_8 неправомірними, а правочин недійсним та скасувати реєстраційний № 46 в реєстрі ОСОБА_3, скасувати номер запису про право власності 8131835та рішення № 18113879від 18.12.2014 року про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначав, що 16.01.2010 року ПН КМНО ОСОБА_3 ОСОБА_4 видано свідоцтво про належність на праві власності 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресом: АДРЕСА_2. 18.12.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір дарування 1/6 частини спірної квартири. Цього ж дня, ПН КМНО ОСОБА_3 прийнято рішення та здійснено державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на 1/3 частину цієї квартири. Вважає, що ПН КМНО ОСОБА_3 незаконним шляхом передано у власність частину квартири, яка належить йому на праві спільної сумісної власності.

Ухвалою суду від 22.08.2016 року до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог залучено ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.04.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не мав права залучати до участі у справі третіх осіб, оскільки вони не мають відношення до справи та не є власниками часток квартири, проти третіх осіб та нотаріуса порушено кримінальну справу. Вважає, що суддя заінтересована у розгляді справи, а рішення вважає завідомо неправосудним. Суд неправильно застосував положення ст. ст. 358, 361, 362 ЦК України та ч. 2 ст. 35 ЦПК України та не врахував, що квартира є неподільною, частки у квартирі не визначалися, а тому свідоцтва на 1/2, 1/3 чи 1/6 цієї квартири не можуть видаватися. Суд не врахував, що свідоцтво про право власності на квартиру видає Головне управління комунальної власності КМДА, а не нотаріус. Крім того, оскаржувалися дії щодо видачі свідоцтва про належність на праві власності майна, а не свідоцтва про право власності. Сама процедура проведення прилюдних торгів без подальшого оформлення належним чином їх результатів не тягне за собою правових наслідків для учасників цих торгів, а тому нотаріус мала відмовити у видачі свідоцтва. Суд не врахував, що однокімнатна квартира неподільна, а тому вона не могла виставлятися на торги, оскільки тоді квартира втрачає своє цільове значення. Суд не звернув уваги на те, що 1/2 частина квартири продана на підставі ксерокопії не підписаного, не посвідченого і неіснуючого договору про надання послуг по реалізації і проведенню прилюдних торгів.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 11.06.1996 року ОСОБА_1, який діяв від власного імені та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_9 на Київській Універсальній біржі придбано квартиру АДРЕСА_3.

02.08.1996 року Київським міським бюро технічної інвентаризації Київської міської державної адміністрації позивачу видана реєстраційна посвідка про те, що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована за ОСОБА_1 та ОСОБА_9 на праві особистої власності, про що було зроблено запис в реєстраційну книгу № 2220.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 02.02.2007, постановленому у кримінальній справі № 1-15/2007 p., стягнуто з ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 солідарно на користь ОСОБА_13 40 000грн., по 10 000 грн. з кожного. Ухвалою Верховного Суду України від 10.07.2007 вирок Апеляційного суду м. Києва від 02.02.2007 відносно ОСОБА_14, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишено без змін, а щодо ОСОБА_12 вирок скасовано на підставі ст. 1 п. «б» Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 та звільнено ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності за ст. 296 ч. 2 КК України.

На виконання вироку Апеляційного суду м. Києва від 12.09.2007 було видано виконавчий лист № 1-15/07 про стягнення солідарно з ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на користь ОСОБА_13 боргу в сумі 30 000 грн. В добровільному порядку солідарним боржником ОСОБА_9 було відшкодовано заборгованість потерпілому ОСОБА_13 в розмірі 10 000 грн.

В порядку виконавчого провадження ТОВ «Юнор» було проведено прилюдні торги, на яких реалізована 1/2 частина квартири АДРЕСА_3, яка належала ОСОБА_9 Переможцем прилюдних торгів стала ОСОБА_8

16.01.2010 року ПН КМНО ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами) на підставі акта державного виконавця про проведення прилюдних торгів, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_15 15.01.2010 року, видано свідоцтво про належність ОСОБА_8 на праві власності майна, яке складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_8 та придбано за 66 850 грн., що раніше належала ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Київською універсальною біржею 11.06.1996 року за № В4635/6141, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 02.08.1996 року за реєстрованим номером 2220. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі № 46.

Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 18.12.2014 року проведена державна реєстрація права власності 1/2 частки спірної квартири за суб`єктом ОСОБА_8

18.12.2014 року ПН КМНО ОСОБА_17. посвідчено договір дарування, за умовами якого ОСОБА_8 подарувала, а ОСОБА_5, прийняв у дар 1/6 частину квартири АДРЕСА_4.

Цього ж дня відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 1/6 цієї квартири.

Відповідно до свідоцтва про шлюб 22.12.2015року ОСОБА_8 уклала шлюб із ОСОБА_4 та взяла прізвище чоловіка.

У реєстраційній справі на об'єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_5, містяться витяг про державну реєстрацію прав Комунальним підприємством «Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 27.08.2012 року права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_6 за ОСОБА_8, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 18113879 від 18.12.2014 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про державну реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_7 за третьою особою ОСОБА_8, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 18.12.2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_7 за ОСОБА_8 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 18113879від 18.12.2014 року (№ запису про право власності 8131835), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження № 18120710 від 18.12.2014 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про державну реєстрацію права власності 1/6 частини квартири АДРЕСА_6 за ОСОБА_5, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 18.12.2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 1/6 частини квартири АДРЕСА_6 за ОСОБА_5 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 18120710 від 18.12.2014року в Державному реєстрі право власності (№ запису про право власності 8135311).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріальні дії вчинені відповідно до діючого на час їх вчинення законодавства та позивач звернувся до неналежного відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.09.2010 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_9 відмовлено у позові про визнання прилюдних торгів недійсними щодо реалізації в порядку виконавчого провадження 1/2 частини квартири АДРЕСА_4.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.03.2012 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_9 відмовлено у позові про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, визнання недійсними акта державного виконавця та свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 від 16.01.2010 року, яке посвідчене ПН КМНО ОСОБА_3 та зареєстроване у реєстрі за № 46.

На час проведення прилюдних торгів порядок оформлення прилюдних торгів було визначено пунктом 6 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року N 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 року за N 745/4038. Згідно з даним пунктом після повного розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копії документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного відділу державної виконавчої служби. Затверджений акт державний виконавець видає покупцеві. На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Відповідно до п. 244 та п. 245 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03. 2004 року N 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року за N 283/8882, яка була чинна на час видачі свідоцтва від 16.01.2010 року, придбання арештованого або заставленого майна з публічних торгів (аукціонів) оформляється нотаріусом за місцем знаходження такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва. Видача свідоцтва про придбання заставленого майна, яке складається лише з рухомого майна, здійснюється за місцем проведення аукціону. Свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів видається нотаріусом на підставі складеного державним виконавцем акта про проведені публічні торги, затвердженого начальником відповідного відділу державної виконавчої служби.

Керуючись вимогами вищезазначених норм суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що відповідач діяла відповідно до вимог чинного, на час вчинення нотаріальних дій, законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно мало видавати Головне управління комунальної власності КМДА суперечать вимогам вищезазначеного Тимчасового положення та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. З цих же підстав необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що документом у підтвердження права власності має бути лише свідоцтво про право власності на майно, а не свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що нотаріус не може бути відповідачем у справі щодо оскарження угод, які нею посвідчуються за позовом особи, прав та інтересів якої такі дії не стосуються.

Доводи апеляційної скарги про те, що не могла бути виставлена на торги частина квартири, яка є неподільною колегія суддів не може визнати обгрунтованими, оскільки нотаріус вчиняла нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва після проведення прилюдних торгів. Вимоги ж щодо визнання прилюдних торгів недійсними чи такими, що не відбулися були предметом розгляду у інших справах, у яких ухвалено судові рішення, що набрали законної сили.

Посвідчуючи 18.12.2014 року договір дарування, за умовами якого ОСОБА_8 подарувала, а ОСОБА_5, прийняв у дар 1/6 частину квартири АДРЕСА_4 та проводячи реєстрацію права власності за сторонами договору на частки нерухомого майна нотаріус діяла відповідно до Закону України «Про нотаріат» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції цих законів, що діяли на час виникнення спірних правовідносин.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно встановив обставини справи на основі об'єктивної оцінки доказів, наданих сторонами та правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді