Справа № 136/738/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"21" червня 2017 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді Кривенка Д.Т.

при секретарі Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку по спадщині за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 28.08.2014 року помер його дід ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина. За життя, 08.05.2014 року ОСОБА_3, на випадок своєї смерті, вчинив заповітне розпорядження, яким заповів в рівних частинах житловий будинок із погосподарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Вахнівка, Липовецького району Вінницької області, по вулиці 60-річчя Жовтня, 120а (зараз вул. Миру), позивачу ОСОБА_1, доньці (відповідач по справі) ОСОБА_2, та ОСОБА_4. Позивач протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця прийняв спадщину в установленому законом порядку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний у заповіті обєкт нерухомості нотаріус відмовив, мотивуючи тим, що даний будинок належить до суспільної групи колгоспний двір, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, тому встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю нотаріусу не представляється можливим. Ураховуючи на те, що спадщина належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини, а таке право позивача невизнається, тому позивач просить суд визнати за ним право власності на часту у спадковому майні, яка становить 2/3, оскільки інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 відмовилась від своєї частки у спадковому майні на його користь.

В судове засідання позивач не зявився, проте надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання також не зявилась, в заяві, яку адресувала суду вказала про визнання позову та просила справу розглянути без її участі.

У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 06.06.1989 року, житловий будинок за №120а по вул. 60-річчя Жовтня, (після перейменування вул. Миру) в селі Вахнівка Липовецького району, належить до суспільної групи колгоспний двір головою якого є ОСОБА_3С.(а.с.10).

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"(зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ст. 120 «Власність колгоспного двору» Цивільного кодексу УPCP - майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

На підставі ст.ст. 121, 123 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Згідно відомостей по Вахнівській сільській раді, які відображено у довідках №496 від 22.07.2016 року, №654 від 03.05.2017 року, станом на 15.04.1991 року головою колгоспного двору значився ОСОБА_3, членами колгоспного двору були: ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які були зареєстровані та постійно проживали у вказаному житловому будинку (а.с. 7,9).

Отже, право власності на майно колгоспного двору, в яке входив житловий будинок за №120а по вул. 60-річчя Жовтня, (зараз вул. Миру) в селі Вахнівка Липовецького району належав в рівних частках двом співвласникам ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

19.10.1998 року померла ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина.

Із відповіді Державного нотаріального архіву Вінницької області було встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заведена.

З довідки №497 від 22.07.2016 року слідує, що ОСОБА_3 спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_5, яка померла 19.10.1998 року, фактично прийняв шляхом спільного проживання та реєстрації із нею на протязі шести місяців після її смерті, а саме: доглядав за будинком, робив поточний ремонт, обробляв земельну присадибну ділянку (а.с. 5).

За приписами ст.548, 549 ЦК УРСР, ОСОБА_3 вважається таким, що прийняв спадщину, яка йому належить з моменту відкриття, у тому числі частку у вищевказаному обєкті нерухомості.

28.08.2014 року в с. Вахнівка Липовецького району Вінницької області помер ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть а.с. 4). Після його смерті відкрилась спадщина.

Із матеріалів спадкової справи, які були витребувані судом було зясовано, що за життя 08.05.2014 року ОСОБА_3, на випадок своєї смерті, вчинив заповітне розпорядження, яким заповідав в рівних частинах житловий будинок із погосподарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Вахнівка, Липовецького району Вінницької області, по вулиці 60-річчя Жовтня, 120а (зараз вул. Миру), позивачу ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_4 (а.с. 24-60).

Згідно матеріалів спадкової справи судом встановлено, що позивач протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, прийняв спадщину, подавши нотаріусу відповідну заяву 24.02.2015 року. Крім нього, своїм правом на спадкування скористалась відповідач ОСОБА_2, яка спадщину прийняла, шляхом подання до органів нотаріату заяву відповідного змісту. ОСОБА_4 від своєї частки в спадковому майні відмовилась на користь позивача ОСОБА_1, подавши заяву відповідного змісту нотаріусу за місцем відкриття спадщини, що відповідає приписам ст.1274 ЦК України.

24.02.2016 року Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від позивачеві відмовлено у видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, через те, що даний будинок належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, отож встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю не представляється нотаріусу можливим.

За правилами ст.1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року за №7, зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини викладені ним у позовній заяві, а отже суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на 2/3 частки (1/3 яку успадкував позивач за заповітом + 1/3 від якої відмовився інший спадкоємець за заповітом на користь позивача) в житловому будинку з господарськими будівлями, який увійшов до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3, та яке прийняв позивач у визначеному законодавцем порядку та строки.

Крім того, відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення.

Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1218, 1223, 1267, 1268, 1270, 1296, 1297, 1298 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60,158,169, 174, 209-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на 2/3 частки житлового будинку «А», 1958 року побудови, з верандою «а», загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 25,4 кв.м. та господарськими будівлями: сарай з погрібом «Б», сарай «б», сарай «б1», сарай «Г», убиральня «в», огорожа «№2», ворота «№», хвіртка №1, які розташовані в с. Вахнівка, Липовецького району Вінницької області, по вулиці 60-річчя Жовтня, 120а (після перейменування вул. Миру), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 28.08.2014 року в селі Вахнівка Липовецького району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Т. Кривенко