Справа № 708/375/17
Номер провадження № 2/708/210/17
Р і ш е н н я

Іменем України

04 липня 2017 року.

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої - судді Ткаченко С.Є.,

при секретарі Тендітній Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чигирині справу за позовом ОСОБА_1 до відділу культури і туризму Чигиринської районної державної адміністрації про стягнення невиплаченої індексації заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що з 20.06.2003 року до 09.08.2016 року вона працювала в Чигиринському районному будинку культури.

Так, з 20.06.2003 року до 07.06.2009 року вона працювала на посаді прибиральниці, з 08.06.2009 року до 31.03.2016 року - на посаді сторожа-двірника, а з 01.04.2016 року по 09.08.2016 року - на посаді сторожа.

Наказом № 9-к від 27.07.2016 року її звільнено з посади в звязку із скороченням штату працівників.

За період роботи вона неодноразово зверталася до адміністрації будинку культури з вимогою проведення індексації заробітної плати, а в 2016 році зверталася до управління Держпраці в Черкаській області з проханням провести перевірку щодо дотримання відносно неї вимог законодавства про оплату праці.

В ході проведеної перевірки інспекцією було виявлено порушення трудових прав щодо оплати праці в Чигиринському РБК, в тому числі і відносно неї.

Незважаючи на виявлені перевіркою порушення, відповідач не зреагував на них належним чином і виплату індексації не провів.

В лютому 2017 року вона вкотре зверталася до відповідача з вимогою провести передбачені законом виплати, на що їй відповіли відмовою, а тому змушена звернутися до суду за захистом своїх трудових прав.

У звязку з цим вона просить стягнути з відділу культури і туризму Чигиринської РДА невиплачену індексацію заробітної за період з 01.01.2011 року по 31.08.2016 року в сумі 5788,47 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 17535, 75 грн.

В судовому засіданні позивачка збільшила свої позовні вимоги і прохала стягнути з відповідача на її користь індексацію заробітної плати в сумі 9393грн. 03 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 20486,82 грн.75коп.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримала збільшені позовні вимоги та прохала стягнути з відповідача на користь позивачки індексацію заробітної плати в сумі 9393грн. 03 коп., посилаючись на ряд нормативно-правових актів, зазначаючи, що гарантії щодо її оплати передбачені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», але з довідки про доходи позивачки вбачається, що дані суми їй не виплачені, і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 20486,82 грн.75коп., мотивуючи тим, що відповідач не виконав положення ст.116 КЗпП України.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав, пояснивши суду, що відповідач не мав права на виплату індексації заробітної плати понад бюджетні кошти, оскільки це було б порушенням вимог ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу.

Згідно до ст.5 Закону про індексацію грошових доходів населення, індексація заробітної плати здійснюється в межах фінансових ресурсів і бюджетних асигнувань.

Відповідачем використано всі виділені кошти на оплату праці працівників в межах бюджетного асигнування, а тому кошти на виплату індексації заробітної плати позивачці у них відсутні.

Крім того, представником позивачки надано суду завищений розрахунок індексації заробітної плати, яка за їх підрахунками мала б складати 5102, 93 грн.

Щодо виплати середнього заробітку, то він вважає, що якби не було виплачено всю заробітну плату, то можна було б ставити питання про виплату лише індексації.

Представник відповідача ОСОБА_3 також позов не визнав та пояснив суду, що через недостатність коштів позивачці не проводилась виплата індексації заробітної плати, до того ж вони не могли здійснювати виплати вище бюджетних асигнувань.

Вислухавши позивачку та представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і вбачається з копії трудової книжки позивачки, що згідно до наказу № 9 «К» від 07.06.2009 року останню переведено на посаду сторожа-двірника Чигиринського районного будинку культури з 08.06.2009 року.

У відповідності до наказу № 10 «А» від 01.04.2016 року її переведено з посади сторожа-двірника на посаду сторожа Чигиринського районного будинку культури (а.с.11).

А згідно до копії з наказу № 9 «К» від 27.07.2016 року, позивачку звільнено з посади сторожа Чигиринського районного будинку культури у звязку зі скороченням штату працівників (а.с.12).

Як передбачено ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про оплату праці" організація оплати праці здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів.

А статтею 98 КЗпП України визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету , здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Так, в силу вимог ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Статтями 1 та 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексацією грошових доходів населення є встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці.

Згідно зі ст.5 даного Закону, підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у звязку з індексацією за рахунок власних коштів, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік.

Статтями 4 та 6 вказаного Закону передбачено підстави для проведення індексації грошових доходів та державні гарантії підвищення грошових доходів населення у звязку із зростанням цін, а також повноваження Кабінету Міністрів України на визначення Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що дає підстави для нарахування індексації заробітної плати, згідно з чинним Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

У рішенні Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями частини шостої статті 95 Кодексу, статей 33, 34 Закону «Про оплату праці», такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Нормами ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначається джерело коштів на проведення індексації. Ця норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов'язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів.

В свою чергу відповідачем не надано доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого він фінансується, гроші на індексацію заробітної плати відсутні.

Таким чином суд вважає, що невиплата індексації заробітної плати є обмеженням прав позивачки, що є незаконним.

Враховуючи, що індексація заробітної плати входить до структури заробітної плати, з якої проводяться відрахування податків та обов'язкових платежів як з заробітної плати, в наданому позивачкою розрахунку індексації, що підлягає виплаті, зазначені суми відповідних відрахувань податків і обов'язкових платежів.

З оглянутих судом довідок про доходи ОСОБА_1 за 2009-2016 р.р. вбачається, що за період з 01.05.2014 року по день звільнення позивачки з посади 08.08.2016 року при нарахуванні останній заробітної плати дані про виплату їй відповідачем індексації заробітної плати відсутні (а.с.59-60).

А судячи з листа Управління Держпраці у Черкаській області № К-241/14-1 від 08.06.2016 року, під час проведення перевірки відділу культури і туризму Чигиринської РДА з питань оплати праці працівників Чигиринського РБК виявлено ряд порушень, в тому числі і порушення вимог ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці» щодо невиплати їм індексації заробітної плати за період 2015-2016 р.р. (а.с.14).

Згідно до наданого представником позивача ОСОБА_2 та перевіреного судом уточненого розрахунку, з детальним розрахунком по кожному місяцю, сума невиплаченої позивачці індексації заробітної плати за період з 01.05.2014 року по 08.08.2016 року становить 9393грн. 03 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача (а.с.28-31, 46-58).

А наданий представником відповідача розрахунок сум індексації за період з грудня 2015 року по серпень 2016 року не може бути взятий в основу доказів, оскільки він не ґрунтується на вимогах закону, зокрема п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з врахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП.

А відповідно до п. 20, п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановивши, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпПУ стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення.

Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП.

Також, як випливає з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України у справі за № 6-259цс17 від 13.03.2017 року, яка в силу положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

Як зазначалося вище, індексація заробітної плати входить до структури заробітної плати, з якої проводяться відрахування податків та обов'язкових платежів як із заробітної плати, а тому суд вважає, що відповідачем під час звільнення позивачки було порушено вимоги ст. 116 КЗпП, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

А зважаючи на те, що індексація заробітної плати є складовою заробітної плати,що випливає і з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.05.2013 року № 708/0/4-13, законодавством передбачений діючий порядок її нарахування та виплати, у зв`язку з чим заперечення відповідача щодо стягнення з нього середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є необґрунтованими.

Згідно до наданого представником позивача ОСОБА_2 та перевіреного судом уточненого розрахунку, виконаного з урахуванням норм робочого часу на 2016-2017 роки, з детальним погодиним розрахунком за період з 10.08.2016 року по 04.07.2017 року, сума невиплаченого позивачці середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 20486,82 грн.75коп., яка підлягає стягненню з відповідача (а.с.32-45).

При цьому, суд вважає безпідставними доводи представників відповідача про те, що Чигиринський районний будинок культури отримував фінансування з бюджету і виплачував заробітну плату позивачці в межах фонду оплати праці, оскільки ця обставина не може бути підставою для порушення трудових прав позивачки та позбавлення її законного права на соціальний захист.

Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає, що даний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст. 95 ч.5, 117, 233 КЗпП України, ст., ст. 21, 22 Закону України Про оплату праці, Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року № 13, ст., ст. 8, 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з відділу культури і туризму Чигиринської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 невиплачену індексацію заробітної плати за період з 1 травня 2014 року по 8 серпня 2016 року в сумі дев`ять тисяч триста дев`яносто три гривні 03 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі двадцять тисяч чотириста вісімдесят шість гривень 75 коп.

Стягнути з відділу культури і туризму Чигиринської районної державної адміністрації на користь державного бюджету судовий збір в розмірі шістсот сорока гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуюча