Ухвала

іменем україни

03 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про заборону спілкування з дитиною та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей, за касаційними скаргами ОСОБА_4, яка діє через представника ОСОБА_6, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року та ОСОБА_4, яка діє через представника ОСОБА_6, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом про заборону спілкування з дитиною.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року, позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

У лютому 2016 року ОСОБА_5 подав до суду зустрічний позов, в якому просив усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та встановити графік зустрічей.

В обґрунтування вказаних вимог, ОСОБА_5 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з ОСОБА_4 народилась дитина - син ОСОБА_7. З перших днів життя сина він приймав активну участь у вихованні сина, проводив з ним свій вільний час, піклувався про його фізичний та духовний розвиток, забезпечував дитину всім необхідним та з цією метою надавав матеріальну допомогу відповідачеві для утримання сина. Після народження сина намагався офіційно оформити своє батьківство шляхом подання спільної з відповідачем заяви про визнання його батьком дитини, однак відповідач весь час ухилялась від цього під різними приводами.

На початку грудня 2013 року він випадково дізнався, що 31 липня 2013 року до актового запису про народження сина були внесені зміни: батьком дитини записаний громадянин України ОСОБА_8. З метою захисту своїх батьківських прав позивач звернувся до суду із позовом про визнання батьківства.

Однак, й після отримання рішень судів всіх інстанцій про визнання його батьком ОСОБА_7, відповідач перешкоджає спілкуванню з дитиною і зустрічам з ним. Вона не відповідає на усні звернення і телефонні дзвінки з питання зустрічей і спілкування з сином, ігнорує обговорення його навчання, виховання, оздоровлення та відпочинку. При спробах зустрічі з сином влаштовує скандали і провокації, що негативно впливає на здоров'я дитини, її психічний стан. Наголошує, що спроба ОСОБА_4 незаконно передати батьківство сторонній особі, що не має ніякого відношення до його сина, дає підстави вважати умисне створення ОСОБА_4 перешкод у спілкуванні батька з сином, і штучному створенні умов, при яких дитина буде обділена увагою і турботою саме рідного батька.

На підставі вказаного, ОСОБА_5 звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року, позов ОСОБА_5 задоволено.

Усунуто перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення графіку зустрічей для його батька - ОСОБА_5 наступним чином:

- кожну другу в місяці п'ятницю та суботу - з 13.30 години п'ятниці до 19.00 години суботи за місцем фактичного проживання позивача, за адресою: АДРЕСА_1, без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся;

- кожен день народження дитини, а саме 17 березня кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12:00 до 16:00 години;

- кожні шкільні канікули в літній та зимній період не менше 7 (семи) діб для відпочинку та оздоровлення дитини на території України.

У касаційних скаргах представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що їх необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

У частині 3 ст. 169 ЦПК України визначено, щоу разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_4 без розгляду, оскільки вона та її представник повторно не з'явилися в судове засідання. При цьому ні позивач, ні її представник не заперечують, що були обізнані про те, що судове засідання призначено на 09 серпня 2016 року, а тому їх твердження про неналежне повідомлення про розгляд справи на правильність висновків судів не впливає.

Також колегія суддів погоджується з висновком судів про задоволення позову ОСОБА_5

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Оскільки обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у його вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_5 та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, при цьому судом було враховано інтереси дитини та встановлено графік зустрічей, який не порушує режиму його дня та навчання, не відриває його від нормального, звичайного для дитини середовища та не заважає нормальному існуванню.

З урахуванням вказаного колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4, яка діє через представника ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана І.М. Завгородня О.В. Попович