Справа № 729/264/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

06 вересня 2017 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Бойко В.І., при секретарі Шлапак Н.А.

за участю представників позивача Нелин Т.М., Спінулової В.В.,

відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ПАТ "Європейський страховий альянс" до ОСОБА_3 про відшкодування збитків у порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

Позивач у своїй позовній заяві до суду просить стягнути з відповідача суму збитків у розмірі 2950,00 грн., 1600,00 грн. у повернення сплаченого судового збору.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 01.12.2014 між ПАТ «Європейський страховий альянс» та ТОВ «Ферреро Україна» був укладений договір страхування автотранспортного засобу № 1043716/С4-В, відповідно до умов якого страховик зобов'язувався відшкодовувати збитки, що могли настати у зв'язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля «Хюндай», д.р.н. НОМЕР_1. 14.03.2016 відбулася ДТП за участю застрахованого автомобіля та автомобіля «Камаз 5320» д.р.н. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 Вартість відновлюваного ремонту, що настав у зв'язку з пошкодженням застрахованого автомобіля у результаті вищевказаної ДТП склала 52950,00 грн. На підставі повідомлення страхувальника про подію з застрахованим автомобілем та заяви на виплату страхового відшкодування, сформованого страхового акту, страховик на виконання умов договору страхування виплатив страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 52950,00 грн.

Відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №АІ/5169638 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ»УПСК» ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає 50000,00 грн. Тому ОСОБА_3 зобов'язаний відшкодувати збитки у 2950,00 грн.

Постановою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 18.07.2016 ОСОБА_3 звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Представники позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, та посянив , що 14.03.2016 він керував транспортним засосбом «Камаз 5320» д.р.н. НОМЕР_2 , що належить ТОВ " Наташа Агро " з яким він перебував в трудових відносинах. В результаті ДТП з його вини був пошкоджений транспортний засіб «Хюндай», д.р.н. НОМЕР_1.

Вислухавши сторони , дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, та керуючись законом, суд приходить до обгрунтованого висновку про неможливість прийняття визнання відповідачем позовних вимог, як таких які суперечать закону та та порушують його права , виходячи із наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 01.12.2014 між ПАТ «Європейський страховий альянс» та ТОВ «Ферреро Україна» був укладений договір страхування автотранспортного засобу № 1043716/С4-В, відповідно до умов якого страховик зобов'язувався відшкодовувати збитки, що могли настати у зв'язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля «Хюндай», д.р.н. НОМЕР_1 (а.с. 4-7).

14.03.2016 відбулася ДТП за участю застрахованого автомобіля та автомобіля «Камаз 5320» д.р.н. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3

Постановою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 18.07.2016 ОСОБА_3 звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме полісу страхування, страхувальником є юридична особа ТОВ «НАТАША-АГРО» (а.с. 27).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Пленум Верховного суду України у Постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 N 6 (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Більше того, при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню лише тоді, коли шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого (абз. 1, 2 п. 2 Постанови). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (абз. 2, 3 п. 4 Постанови).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим роботодавцем в регресному порядку.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 06.11.2013 у справі № 6-108цс13.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цією статтею.

У відповідності до вимог ст. 10 ЦПК України щодо змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин.

Належність відповідача визначається перш за все, за нормами матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити саме від позивача, який повинен подати клопотання.

Відповідно до ухвали Бобровицького району суду Чернігівської області від 29 червня 2017 року у справі в якості відповідача було залучено ТОВ " Наташа Агро " .

06.09.2017 ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області провадження у справі за позовом ПАТ "Європейський страховий альянс" до ОСОБА_3, ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія", ТОВ «НАТАША АГРО» про відшкодування збитків у порядку регресу в частині позовних вимог ПАТ "Європейський страховий альянс" до ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія", ТОВ «НАТАША АГРО» про відшкодування збитків було закрито, як таких, що не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, незважаючи на визнання позовних вимог ОСОБА_3, а також той факт, що винуватим у вчинені ДТП , яка мала місце 14.03.2016 між транспортними засобами Хюндай», д.р.н. НОМЕР_1. 14.03.2016 та «Камаз 5320» д.р.н. НОМЕР_2 є ОСОБА_3, враховуючи, що матеріали справи свідчать про те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач потрапив у ДТП на автомобілі, що належить ТОВ «НАТАША АГРО», тому вимога позивача про стягнення з нього витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування не може бути задоволена, оскільки повинна бути пред'явлена до юридичної особи з якою він перебував у трудових відносинах на момент скоєння ДТП та розглядатися в порядку господарського судочинства.

Враховуючи вище викладене, суд вважає доцільним відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ "Європейський страховий альянс" до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу, оскільки він поданий до останнього, як до неналежного відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 22, 979, 1166, 1172, 1187 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ПАТ "Європейський страховий альянс" до ОСОБА_3 про відшкодування збитків у порядку регресу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Бобровицький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.І. Бойко