22-ц/775/535/2017(м)
Категорія 69 Головуючий у 1-й інстанції Міхєєва І.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Кочегарової Л.М., Попової С.А.,

секретар - Гаркуша О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зацікавлена особа: Маріупольська міська рада за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 червня 2017 року,

В с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт закріплення в постійне користування присадибної земельної ділянки № 142 по вул. Панфілова у м. Маріуполі площею 1976 м? за ОСОБА_3.

В обґрунтування заяви зазначив, що він звертався до архівного відділу Маріупольської міської ради з проханням надати копію рішення Жданівської міської ради депутатів трудящих від 17 грудня 1954 року про закріплення в постійне користування присадибної земельної ділянки № 142 по вул. Панфілова у м. Маріуполі площею 1976 м? за ОСОБА_3 Однак, видача зазначеної інформації є неможливою, оскільки зазначені відомості зберігаються архіві, який розташовано на непідконтрольній Україні території. ОСОБА_3 була виділена земельна площа садибної ділянки для постійного користування. З цієї підстави розроблений генеральний план від 20 вересня 1944 року. Рішенням Жданівської міської ради депутатів трудящих від 17 грудня 1954 року проведено закріплення та реєстрація зазначеної земельної садибної ділянки в постійне користування ОСОБА_3Ф, що підтверджується генеральним планом від 10 листопада 1954 року. Після смерті батьків заявника ОСОБА_3, ОСОБА_4 будівлі розташовані на зазначеній земельній ділянці перейшли заявнику у спадок за законом.

Встановлення зазначеного факту необхідно для розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 червня 2017 року заяву ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зацікавлена особа: Маріупольська міська рада, залишено без розгляду.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема зазначає, що звертався до архівного відділу Маріупольської міської ради з проханням надати копію рішення Жданівської міської ради депутатів трудящих від 17 грудня 1954 року про закріплення в постійне користування присадибної земельної ділянки № 142 по вул. Панфілова у м. Маріуполі площею 1976 м? за ОСОБА_3 Однак, видача зазначеної інформації є неможливою, оскільки зазначені відомості зберігаються на непідконтрольній Україні території.

Після смерті батьків заявника, останній отримав у спадок за законом земельну ділянку на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Встановлення зазначеного факту заявнику необхідне для розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. При цьому заявник зазначив, що спір про право відсутній.

Також заявник зазначив, що суд неповно зясував обставини справи, що мають значення для справи, не запросив свідків у судове засідання, необґрунтовано констатував той факт, що у 1954 році із земельної ділянки померлого ОСОБА_3 вилучена та виділена земельна ділянка ОСОБА_5, а також, що власником спірної ділянки є Маріупольська міська рада. Ці обставини не досліджувались, оскільки наразі з цієї площі є приватизовані ділянки.

Крім того, наявність будь-яких спорів щодо володіння/користування річчю не позбавляє заявника права встановлювати факт, що має юридичне значення в частині набуття права власності в минулому. Рішення щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть також використовуватись в якості доказів під час позовного провадження, і не виключають можливість одночасного розгляду.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності заявника ОСОБА_2 та заінтересованої особи Маріупольської міської ради, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, про що свідчить запис в книзі телефонограм апеляційного суду за № 1069, 1070 (а.с. 47,48).

Від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.55).

Заслухавши суддю - доповідача,пояснення представника заявника - ОСОБА_6, який просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка, про яку просить заявник, загальним розміром 1976 кв.м., була виділена ОСОБА_3, на підставі рішення Жданівської міської ради депутатів трудящих від 17.12.1954 року. Із цієї земельної ділянки частина розміром 560 м.кв. була вилучена та виділена ОСОБА_5, яка в свою чергу продала домоволодіння, яке розташовано на виділеній земельній ділянці ОСОБА_7 Також, частка земельної ділянки виділялася в користування ОСОБА_8. Власником же зазначеної земельної ділянки у розмірі 1976 кв.м., розташованою за адресою № 142 по вулиці Панфілова у м. Маріуполя залишається Маріупольська міська рада.

Суд першої інстанції дійшов висновку про залишення заяви ОСОБА_2 без розгляду, оскільки між сторонами наявний спір про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

З таким висновком колегія суддів не може не погодитися виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема заяви ОСОБА_2, останній просив встановити факт закріплення в постійне користування присадибної земельної ділянки № 142 по вул. Панфілова у м. Маріуполі площею 1976 м? за ОСОБА_3 (а.с. 1,2).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 травня 2000 року, заявник ОСОБА_2 отримав у спадок від ОСОБА_9 жилий будинок з належним до нього побудовами подвіря, що знаходиться у м. Маріуполі по вул. Панфілова 142, на земельній ділянці Маріупольської міської ради (а.с. 7).

Відповідно інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, площа земельної ділянки № 142 по вул. Панфіловій складає 951 м? (а.с. 52).

Зазначена земельна ділянка належить Маріупольській міській раді, що підтверджується листом відділу у м. Маріуполі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (а.с. 54).

Перелік справ про встановлення факту які розглядає суд визначений ч.1 ст.256 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Як зазначено у заяві та апеляційній скарзі, встановлення зазначеного факту заявнику необхідно для розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_6 пояснив, що після надання Жданівською міською радою в постійне користування присадибної земельної ділянки № 142 по вул. Панфілова у м. Маріуполі ОСОБА_3 у розмірі 1976 м ?, частина цієї земельної ділянки, а саме 400 м?, Орджонікідзевською районною радою відокремлювалось та передавалось у користування племінниці ОСОБА_3 ОСОБА_5, а земельна ділянка, яка залишилась була поділена між ОСОБА_2 та ОСОБА_8.

Площа земельної ділянки, право користування якою належить заявнику складає 951 м?

Встановлення факту надання у користування ОСОБА_3 земельної ділянки саме у розмірі 1976 м? необхідно для здійснення процедури приватизації заявником земельної ділянки № 142 по вул. Панфіловій у м. Маріуполі.

При цьому зазначив, що письмова відмова у розробці технічної документації з приводу відсутності підтверджуючого документа про виділ земельної ділянки відсутня.

Враховуючи, що з земельної ділянки № 142 по вул. Панфілова у м. Маріуполі виділялись частини цієї ділянки та передавались ОСОБА_8, ОСОБА_5, яка в свою чергу продала будинок, розташований на цій земельній ділянці ОСОБА_7К.(а.с. 30), яка приватизувала цю ділянку (а.с. 24), враховуючи, що у заявника наявне право користування цією земельною ділянку лише в розмірі 951 м?, у справі колегія суддів вбачає спір про право.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що заявнику відмовляють у розробці технічної документації з приводу відсутності підтверджуючого документа про виділ земельної ділянки первинному землекористувачу, що унеможливлює встановлення зазначеного факту.

Відповідно до ч.4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлена ухвала з додержанням вимог ЦПК України, повно та всебічно досліджені обставини справи, правильно встановлено характер спірних правовідносин та вірно застосований закон , який регулює спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Враховуючи, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону, колегія суддів приходить до висновку, що на виконання п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді: Л.М.Кочегарова

ОСОБА_10