№ 556/907/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.06.2017 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області

під головуванням судді Іванків О.В..

при секретарі Кньовець Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до СВК «Україна» про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до СВК «Україна» про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що понад десять років проживає у вказаній квартирі, і з того часу користується житлом без будь-чиїх заперечень, виконує всі обов'язки власника - утримує житло, користується та володіє квартирою. Оскільки приватизація квартири в даний час неможливо, підтвердити право власності інакше, ніж в судовому порядку, позивач не може. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, клопотала про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача - СВК «Україна» - визнав позовні вимоги, про що надав суду письмову заяву, клопотав про розгляд справи у його відсутності.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, у відповідності до ст.344 Цивільного Кодексу України, особа, яка відкрито і безперешкодно володіє нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно за рішенням суду.

В судовому засіданні поясненнями сторін та письмовими доказами достовірно доведено, що позивач з квітня 2006 року безперешкодно, відкрито та добросовісно користувались квартирою АДРЕСА_1, що підтверджується актом від 13.06.2017 року та довідкою №10 від 13 червня 2017 року.

Вказана квартира розташована у житловому будинку, який перебуває на балансі СВК «Україна» як гуртожиток для проживання молодих спеціалістів, що підтверджується довідкою №7 від 13.06.2017 року та рішенням Новаківської сільської ради №61 від 27 грудня 2016 року.

Враховуючи сукупність встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 на законних підставах, відкрито та безперешкодно користувались житловим приміщенням.

У відповідності до положень Закону України № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках мають їх мешканці, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, і можуть бути приватизовані відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (стаття 4).

У відповідності до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2482-ХП від 19.06.1992 року, приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Як вбачається зі ст..ст.5,8 цього ж Закону, право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 набула права на приватизацію квартири, яке не може бути реалізоване у встановленому законом порядку, оскільки документація на будівлю гуртожитку втрачена балансоутримувачем.

В судовому засіданні сукупністю досліджених доказів достовірно доведено, що позивач понад 10 років безперешкодно, відкрито та добросовісно користується житловим приміщенням, яке передано їй для проживання відповідачем.

Враховуючи сукупність встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що позивач добросовісно заволодів, а також належним чином, відкрито та безперешкодно користується нерухомим майном.

Як вбачається зі ст.16 ЦК України, одним із способів захисту права є його визнання. Враховуючи викладене, а також керуючись ст.ст.15, 208, 209 ЦПК України, ст.344 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, НОМЕР_1, виданий 06.12.1996 року Володимирецьким РВ УМВСУ, РНОКПП НОМЕР_2, право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд. Апеляційна скарга може бути подана сторонами протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча: