АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4100/17 Справа № 2-70/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И Л А :

07 грудня 2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 21 жовтня 2000 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого у них є неповнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2006 році сторони припинили шлюбні відносини і з того часу проживають окремо. ОСОБА_5 проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менш як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини.

Заочним рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менш як 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2010 року і до досягнення донькою повноліття, на користь ОСОБА_6; стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 51,0 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120,0 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного заочного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 21 жовтня 2000 року було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради міста Дніпропетровська 21.10.2000 року (а.с. 2).

За період шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно копії свідоцтва про народження I-КИ №123764 від 10.04.2001 року (а.с. 2).

Згідно довідки Томаківської селищної ради №1452 від 22.09.2010 року, ОСОБА_4 проживає разом з матірю ОСОБА_6 по вул. Лісовій 12/2 в смт. Томаківка Дніпропетровської області (а.с.3).

ОСОБА_5 перебуває на утриманні позивачки, між сторонами не досягнуто домовленості щодо сплати відповідачем коштів на утримання спільної дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають Істотне значення, суд за заявою або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та ухвалив законне рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2010 року і до досягнення донькою повноліття.

Посилання апелянта на відсутність підстав для стягнення з нього аліментів за судовим рішенням через те, що він у добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання доньки, - є недоведеними. Представлені суду квитанції свідчать про сплату відповідачем коштів на утримання дитини після ухвалення оскаржуваного рішення, тому не спростовують правильність висновків місцевого суду.

Згідно змісту апеляційної скарги, відповідач не оспорює розмір стягнутих аліментів та визначення аліментів у частці від його доходів; відповідач займається індивідуальною адвокатською діяльністю, про відсутність регулярного стабільного доходу, про наявність інших фактів, що враховуються при визначені розміру аліментів, в апеляційній скарзі не зазначив; відповідач в судове засідання не з»явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Суд апеляційної інстанції розглядає дану справу у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 303 ЦПК України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, приймаючи до уваги правильне застосування місцевим судом вимог ст.ст. 88, 367 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді