У х в а л а

іменем україни

20 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Ступак О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від

10 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він у період з 25 лютого

1974 року по 18 квітня 2007 року перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством ««Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком»), працюючи на різних посадах, зокрема: підземним електрозварювальником 5-го розряду з повним робочим днем під землею, підземним механіком з повним робочим днем під землею, електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання з повним робочим днем під землею, машиністом електровозу 4-го розряду з повним робочим днем під землею, гірничим робітником 3-го розряду з повним робочим днем під землею, в умовах тяжкої важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату.

18 квітня 2007 року він звільнився за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію.

Рішенням лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання Українського НДІ промислової медицини від 18 липня 2006 року йому було встановлені професійні захворювання, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання від 08 лютого2007 року.

Відповідно до п. 17 акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08 лютого 2007 року причиною професійного захворювання є тривалий (протягом 31 року

та 6 місяців) стаж роботи в умовах тяжкої фізичної праці.

За висновком НДІ гігієни праці і профзахворювань профпатологічної МСЕК від 02 березня 2007 року йому вперше було встановлено 35 % втрати професійної працездатності, а висновком від

06 лютого 2008 року - 35% втрати професійної працездатності по радикулопатії безстроково.

Зазначав, що з вини відповідача, який порушив норми з безпеки праці та не забезпечив безпечні умови праці, він отримав три хронічні професійні захворювання, що призвело до втрати професійної працездатності, внаслідок чого постійно відчуває біль, що позбавляє можливості вести звичну життєву діяльність та працювати. При цьому змушений постійно проходити амбулаторне та стаціонарне лікування, приймати лікарські препарати.

Посилаючись на наведене та на те, що йому спричинено моральні страждання, просив стягнути з відповідача на свою користь 600 000 грн без утримання податку на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2017 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_4 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізрудком» просить скасуватиоскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), врахувавши приписи ст. 237-1 КЗпП України та роз'яснення, викладенні у

п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня

1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обґрунтовано виходив із того, що внаслідок виконання трудових обов'язків на підприємстві відповідача, ОСОБА_4 отримав професійне захворювання, яке призвело до встановлення 35 % втрати професійної працездатності, внаслідок чого йому заподіяно моральну шкоду, відтак, врахувавши глибину, тривалість, характер моральних і фізичних страждань, та виходячи із засад розумності та справедливості, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

О.В. Ступак

І.М. Фаловська