Справа № 161/8267/17
Провадження № 4-с/161/145/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гриня О.М.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Свою скаргу обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до неї про визначення способу участі батька у вихованні дитини, встановлено спосіб участі батька у вихованні дочки ОСОБА_4 Зазначає, що з часу набрання даним рішенням законної сили вона добровільно та сумлінно виконувала його, жодних перешкод у спілкуванні батька з дочкою вона ніколи не створювала, більше того, ОСОБА_3 завжди мав можливість побачень з дитиною понад встановлені судом години. Незважаючи на відсутність необхідності у здійсненні будь-яких заходів з примусового виконання рішення, 18 травня 2017 року їй стало відомо про відкрите виконавче провадження щодо неї, оскільки отримала на роботі постанову головного державного виконавця Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_5 про звернення стягнення на заробітну плату від 15 травня 2017 року, з якої вона дізналася, що постановою державного виконавця від 20 березня 2017 року на неї накладено штраф у розмірі 1700 грн. за невиконання рішення суду. Вказує, що до цього часу вона не знала про існування даного виконавчого провадження, адже постанови про відкриття виконавчого провадження та жодних викликів державного виконавця на її домашню чи робочу адресу не надходило. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, вона зясувала безпідставність оскаржуваних нею постанов, адже державним виконавцем не здійснювались передбачені законом заходи щодо перевірки добровільного виконання нею рішення суду. Підстав, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», для застосування до неї заходів примусового виконання рішення державний виконавець не мав.

З огляду на наведене, просить визнати незаконними та протиправними дії головного державного виконавця Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_5 щодо винесення постанови від 20 березня 2017 у ВП №51605553 про накладення на неї штрафу та постанови від 15 травня 2017 року у ВП №51605553 про звернення стягнення на її заробітну плату; Скасувати постанову головного державного виконавця Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_5 від 20 березня 2017 у ВП №51605553 про накладення на неї штрафу; Скасувати постанову головного державного виконавця Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_5 від 15 травня 2017 у ВП №51605553 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Скаржник ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, заявою від 16 червня 2017 року просила розгляд справи здійснювати без її участі, скаргу задовольнити.

Головний державний виконавець Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, 07 липня 2017 року подала суду заяву, в які просила справу розглядати без її участі, вимоги скарги заперечила та надала суду копію матеріалів виконавчого провадження №51605553.

Дослідивши матеріали скарги та виконавчого провадження №51605553, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

В силу ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 визначено ОСОБА_3 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, другого та четвертого тижня місяця з 19 години пятниці до 19 годину неділі з переданням йому дитини за місцем її постійного проживання у м. Луцьку, та встановлено спільний відпочинок батька з дитиною протягом 14 календарних днів влітку за межами м. Луцька.

На підставі вищевказаного рішення суду 07 липня 2016 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист №161/2404/16-ц.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначених у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення .

Встановлено, що 08 липня 2016 року головного державного виконавця Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №161/2404/16-ц, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 07 липня 2016 року.

Приписами ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобовязаний вчинити певні дії.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Зміст виконавчого листа №161/2404/16-ц, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 51605553, не містить жодних зобовязань боржника ОСОБА_2 особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, а лише визначає дні та години побачень батька з дитиною.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження вбачається, що відомості про отримання боржником ОСОБА_2 постанови про відкриття провадження в ньому відсутні.

Із актів головного державного виконавця Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_5 від 23 лютого 2017 року та 09 березня 2017 року зафіксовано факт неявки боржника ОСОБА_2 на виклики державного виконавця, хоча підтвердження вручення їй належним чином оформленого виклику в матеріалах виконавчого провадження немає.

З акту державного виконавця від 26 серпня 2016 року вбачається, що при виході державного виконавця за адресою місця постійного місця проживання дитини ОСОБА_4 в час, визначений стягувачу ОСОБА_3 для побачення з дитиною, на стук у двері не відповідали. Даний акт складено в присутності стягувача та представника служби у справах дітей.

Разом з тим, в матеріалах виконавчого провадження міститься численна кількість повідомлень та заяв стягувача, в яких він, зокрема, вказує на те, що його донька Крістіна перебуває з ним понад строки встановленні рішенням суду, тобто в ті дні, коли дитина мала би бути з матірю і саме в цьому він вбачає невиконання боржником рішення суду. З даних повідомлень також можна зробити висновок, що порядок передання дитини від одного з батьків до іншого відбувалось за попередньою, добровільною домовленістю між ними.

Постановою головного державного виконавця Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_5 від 20 березня 2017 року встановлено, що боржник на виклики державного виконавця щодо надання пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа не зявилась, постановлено накласти на ОСОБА_2 штраф на користь держави в розмірі 1700,00 грн.

Постановою головного державного виконавця Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_5 від 15 травня 2017 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2, а саме на її заробітну плату у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 1700,00 грн.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу наведеної норми встановлено, що підставою для накладення штрафу є умисне невиконання боржником рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконанні лише боржником, у встановлений державним виконавцем строк без поважних причин, тобто державний виконавець має перед застосуванням штрафних санкцій з'ясувати, зокрема, наявність або відсутність поважних причин невиконання рішення і обов'язку виконати певні дії лише боржником.

Враховуючи, що виконавчий документ, за яким відкрито виконавче провадження №51605553, не зобовязує боржника ОСОБА_2 вчинити певні конкретні дії чи утриматися від їх вчинення, а також те, що державний виконавець не вжив всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій для зясування того, чи здійснюються боржником заходи для виконання рішення суду в добровільному порядку, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для винесення постанови від 20 березня 2017 року про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду.

Письмових документів, які б свідчили про те, що боржник ОСОБА_2 своїми діями навмисно чинила будь-які перешкоди виконанню рішення суду в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 68 вищевказаного Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Згідно переліку документів в матеріалах виконавчого провадження відсутні запити до установ банку, виклики на предмет з'ясування у боржника її матеріального стану або з'ясування його іншим чином, тому суд дійшов висновку, що винесення постанови суб'єктом оскарження про звернення стягнення на заробітну плату від 15 травня 2017 року є необґрунтованою та передчасною.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

За таких обставин суд вважає, що постанови державного виконавця від 20 березня 2016 про накладення штрафу на ОСОБА_2 та постанова від 15 травня 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника винесені в супереч до вимог ч.2 ст. 63, 68 ЗУ «Про виконавче провадження» та з порушенням ч.1 ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження», що свідчить про неправомірність дій державного виконавця. У звязку із чим суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваних постанов.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_5 щодо винесення постанови від 20 березня 2017 у ВП №51605553 про накладення штрафу та постанови від 15 травня 2017 року у ВП №51605553 про звернення стягнення на заробітну плату, - неправомірними.

Скасувати постанову головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_5 від 20 березня 2017 у ВП №51605553 про накладення штрафу на боржника ОСОБА_2.

Скасувати постанову головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_5 від 15 травня 2017 у ВП №51605553 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.