Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/665/17
Провадження № 2/273/442/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Новицького Є. А. секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до Баранівської міської ради про визнання права власності на спадковий житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року до Баранівського районного суду звернувся ОСОБА_2 (надалі також позивач) з позовом до Барановської міської ради (далі також відповідач) про визначення права власності на спадковий житловий будинок.

Позов обґрунтовувався тим, що 26.10.1999 року мати позивача ОСОБА_3 склала заповіт на його користь. 10.03.2010 року ОСОБА_3 померла, спадщина після її смерті відкрилася за заповітом.

Позивач спадщину прийняв у визначені законом строки та у червні 2017 року звернувшись до державного нотаріуса Барановської державної нотаріальної контори з проханням видати йому свідоцтва про право на спадщину, але 27.06.2017 року отримав повідомлення нотаріуса про те, що отримати свідоцтво про право на спадковий будинок він не може у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

З огляду на викладене позивач вирішив звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав.

Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву якою підтримав заявлені позовні вимоги, позов просив задовольнити, а справу слухати без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надійшла заява про визнання відповідачем заявлених позивачем вимог, справу просив слухати без його участі, не заперечував проти ухвалення рішення.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів.

Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, що 10.03.2010 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії-1-ТП №136370 (а.с._).

Згідно свідоцтва про народження серії IV-ЯР №191757 ОСОБА_3 записана матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

26.10.1999 р. ОСОБА_3 склала заповіт на користь свого сина ОСОБА_2.

Згідно довідки виконавчого комітету Барановської міської ради Житомирської області від 07.04.2017 р. №325 за померлою ОСОБА_3 згідно запису в погосподарській книзі №9 на 2016-2020 р. рахується житловий будинок, що знаходиться в с. Володимирівка Баранівського району по вул.. Корольова, 2.

Вище вказаний будинок не був зареєстрований за померлою ОСОБА_3, що відповідає записам у повідомленні КП «Новоград-Волинського міжміського бюро технічної інвентаризації».

З огляду на викладене нотаріусом Барановської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Оглянувши та дослідивши матеріали спадкової справи відносно померлої ОСОБА_3 суд встановив, що інших спадкоємців у померлої ОСОБА_3 окрім позивача немає, який у встановлені законом строк подав заяву про прийняття спадщини.

Житловий будинок було збудовано в 1961 році, а решту господарських будівель і споруд біля нього в період з 1961 по 1962 р.р., що відповідає запису Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, що відповідає приписам пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Окрім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року. Законом України "Про власність". Законом України від 7 грудня 1990 року № 533- XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

Таким чином, будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності ЦК України в редакції 2003 року. Тому враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для встановлення виникнення права власності у спадкодавця на зазначене майно слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Стаття 100 ЦК УРСР 1963 року визначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов'язкову державну реєстрацію нерухомого майна.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1297 ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Враховуючи той факт що позивач дійсно є спадкоємцем померлої та прийняв спадщину в порядку і в строки передбачені ст.ст. 1268, 1270 ЦК України, з огляду на неможливість іншим чином оформити право власності на нерухоме майно спадкодавця у зв'язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що в даному випадку вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідент. номер: НОМЕР_1, як за спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно померлої 10 березня 2010 року в с. Рогачів Баранівського району Житомирської області матері ОСОБА_3, а саме: на житловий будинок за №2 по вул.. Корольова в с. Володимирівка Баранівського району Житомирської області з усіма господарськими спорудами та будівлями- верандою «а», ганком №1, сараями Б,В,Г,Д, убиральнею «Є», колодязем №2, хвірткою №3, огорожею №4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4