УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя в складі:

головуючого судді Кузнецова Д. В при секретарі Родак Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про відстрочку виконання рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просила відстрочити виконання вказаного рішення до закінчення антитерористичної операції і відповідного розпорядження Кабінету Міністрів України. В обґрунтування заяви вказує на те, що в березні 2016 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя було винесено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 24 861,15 гривень, в тому числі штрафні санкції (пеня та штраф), що на період дії АТО не передбачено діючим законодавством. Через проведення на території міста Маріуполя антитерористичної операції матеріальні можливості ОСОБА_1 погіршилися, а проживання в районах зони АТО створює загрозу здоровю і життю заявника. Вказані обставини перебувають поза її волею. Зазначає, що в результаті терористичної діяльності заявнику було завдано збитків, непередбаченими обставинами, які погрішили її фінансовий стан та спричинили за собою невиконання договірних обовязків за кредитним договором, укладеним із ПАТ КБ «ПриватБанк». У звязку із настанням для неї форс-мажорних обставин на період дії антитерористичної операції просить відстрочити виконання рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 21 березня 2016 року про стягнення заборгованості за кредитним договором до закінчення антитерористичної операції і відповідного Розпорядження Кабінету Міністрів.

Заявник ОСОБА_1 та її представник, що діє на підставі довіреності, ОСОБА_3 у судове засідання не зявились, надавши суду заяву з проханням розглядати заяву про відстрочку виконання рішення без їх участі. Просили суд задовольнити вимоги, викладені в заяві, у повному обсязі.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», що діє на підставі довіреності, ОСОБА_4 у судове засідання також не зявилась, просила розглядати заяву про відстрочку виконання рішення суду без її участі та надала письмові заперечення, в яких просила відмовити у задоволенні заяви про відстрочку, оскільки підставою для відстрочки виконання рішення суду відповідно до положень статті 373 ЦПК України є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо, тощо) та лише у виняткових випадках суд може відстрочити виконання рішення суду. Винятковим можуть бути визнані обставинами, які безпосередньо повязані з життям людини, оскільки в іншому разі порушуватиметься інтереси стягувача. Відстрочення в даному випадку не буде мати значного ефекту для боржника з причин продовження дії кредитних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 березня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ ОСОБА_2 «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.07.2007 року у розмірі 24861,15 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 6414,85 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 16232,34 грн., заборгованості за пенею та комісією 792,00 грн., штрафу (фіксована частина) 250,00 грн., штрафу (процентна складова) 1171,96 грн., а також стягнуто витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Рішення набрало законної сили та звернуто до виконання шляхом утримання із заробітної плати боржника.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення з об'єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер.

Згідно з ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, стихійне лихо тощо), заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз'яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Так, у своїй заяві боржник вказує на винесення стосовно нього рішення суду, яким стягнуто штрафні санкції, в порушення положень закону, який забороняє банкам нарахування пені та/або штрафів на час проведення АТО.

Із представлено рішення вбачається, що ОСОБА_1 було нараховано та стягнуто штрафні санкції за період дії антитерористичної операції по 31.12.2015 року. Водночас згідно із ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014р. №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно з ч.2 ст. 11 вказаного Закону його дія поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Відповідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-Р затверджено перелік населених пунктів, в яких проводиться антитерористична операція, серед яких місто Маріуполь також визначено, як місто яке відноситься до зони проведення АТО.

Із аналізу вказаних нормативних актів слідує, що на законодавчому рівні закріплено звільнення осіб на період проведення АТО від нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання ними цивільних зобовязань, що фактично являє собою нормативне врегулювання випадку обставин непереборної сили (форс-мажор).

В цьому випадку права ОСОБА_1 на звільнення від відповідальності за невиконання нею цивільно-договірних зобовязань на період дії форс-мажорних обставин були порушені, оскільки в період 2017 року в рахунок виконання рішення суду, яким стягнуто штрафні санкції, на користь банку проводилися утримання із заробітної плати та списання з банківського рахунку заявника, відкритого в ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується відповідною випискою та довідкою із підприємства.

Згідно із статтею 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно ч.1 ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно із пунктом 37 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання при виконанні рішення суду розглядаються в порядку, встановленому статтею 373 ЦПК, за результатами вирішення яких постановляється ухвала.

В разі задоволення заяви в ухвалі суду зазначається строк дії відстрочки виконання рішення суду. Межі дії відстрочки можуть бути визначені не лише датою, але й настанням якоїсь події (зміна матеріального становища відповідача, видужання тощо). Якщо обставини, через які особі була надана відстрочка, відпали раніше, ніж було зазначено в ухвалі суду, суд за заявою заінтересованої особи або державного виконавця може вирішити питання про припинення дії відстрочки.

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про можливість захисту прав заявника шляхом відстрочки виконання рішення суду на конкретно визначений період часу, а саме на один рік з моменту винесення та набрання ухвалою законної сили, але в будь-якому випадку не довше ніж до моменту прийняття уповноваженим органом рішення про завершення (припинення) антитерористичної операції.

На підставі вищевикладеного та у відповідності до ст. 373 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду задовольнити частково.

Відстрочити виконання рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 21 березня 2016 року у справі № 264/817/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.07.2007 року у розмірі 24861,15 грн., строком на 1 рік з моменту набрання цієї ухвали законної сили, але в будь-якому випадку не довше ніж до моменту прийняття уповноваженим органом державної влади рішення про завершення (припинення) антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в п'ятиденний термін з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_5