РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Башинська Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей виконкому Корабельної районної у м. Херсоні ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 25.12.2009 року. Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З часу припинення шлюбних відносин й до теперішнього часу вони з відповідачем не дійшли згоди щодо визначення місця проживання сина. Вважає, що в інтересах сина проживати разом з нею, а не з батьком, оскільки вона має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача з сином і готова зі свого боку сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування батька. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.08.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.07.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. У відповідача змінилося матеріальне становище у звязку з чим бажає вирішити питання про збільшення розміру стягнутих аліментів на утримання дитини до 1000,00 грн. щомісяця. Просить визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ОСОБА_1 за адресою: м. Херсон, пров. Солдатський, 12; збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.08.2013 року по цивільній справі № 667/5221/13-ц з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 500,00 грн. до 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала повноваження представнику.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їх правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 16.10.2013 року розірвано.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.08.2013 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.07.2013 року до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 500,00 гривень щомісячно на користь ОСОБА_1 на її утримання, починаючи з 01.07.2013 року і до досягнення їх спільною дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку.

Згідно довідки від 24.10.2016 року № 105, виданої Органом самоорганізації населення № 17 за адресою: м. Херсон, пров. Солдатський, 12 проживає ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3, що також підтверджується будинковою книгою.

Відповідно до довідки № 31 від 24.10.2016 року ОСОБА_3 відвідує Херсонський ясла-садок № 21 Херсонської міської ради з 06.03.2014 року по теперішній час.

Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до вимог ч.1 статті 184 СК України (визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі) - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що за рішенням суду від 07.08.2013. відповідачу були визначені аліменти на сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн.

На час розгляду справи про стягнення аліментів за позовом ОСОБА_1 від 07.08.2013р. їх сину ОСОБА_3 не виповнилось і 2 років, тобто дитина була дошкільного віку.

Разом з тим, на час подання позову про збільшення розміру аліментів ОСОБА_3 поступив до яслі-садк, що підтверджується відповідною довідкою.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2013 рік» прожитковий мінімум з 01 січня 2013р. на одну дитину віком до 6 років був встановлений у розмірі 972 грн., віком від 6 до 18 років у розмірі 1 210 грн.

«Про державний бюджет на 2017 рік» окремо визначає прожитковий мінімум на дитину дошкільного віку і дитину, що навчається.

З часу визначення судом у рішенні від 07.08.2013р. розміру аліментів у сумі 500 грн. їх син пішов до яслі-садка, що, відповідно потягло за собою збільшені витрати на дитинку на її навчання, яких не було раніше.

За таких обставин, суд погоджується з доводами позивача, що із збільшенням витрат, повязаних з навчанням сина, при тих же самих всіх інших обставинах, її матеріальне становище змінилось в бік погіршення.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заявою від 11.04.2017 року ОСОБА_2 визнав позовні вимоги в частині збільшення про зміну аліментів до 1000 грн.

Оскільки, визнання відповідачем позову, не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд приймає таке визнання відповідачем позову.

Окрім того, ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2017 рік» встановлено, що прожитковий мінімум, необхідний для нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, для дітей віком до 6 років з 01 травня 2017 року становить 1426 гривень.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, позов підлягає задоволенню в частині збільшення розміру аліментів, оскільки судом враховано стан здоровя та матеріальне становище дитини, а тому суд вважає за необхідне збільшити визначений рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона розмір аліментів до 1000,00 грн. щомісячно.

Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України).

Згідно із ст. 27-1 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен забезпечити захист прав малолітніх або неповнолітніх осіб.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визначення його недійсним та поділ майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради орган опіки та піклування вважає доцільним проживання малолітнього ОСОБА_3, 11.01.2011 року, разом з матірю ОСОБА_1

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно розяснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Крім цього, відповідно до ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову, не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд приймає таке визнання відповідачем позову.

З огляду на встановлені у справі обставини та враховуючи інтереси дитини, позицію представника органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з матірю визначення місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю за адресою: м. Херсон, пров. Солдатський, 12.

На підставі викладеного, ст.ст.161, 182-84,192 СК України, суд керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60,174, 212, 213-215 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_1, за адресою м. Херсон, пров. Солдатський, 12.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.08.2013 року по справі № 667/5221/13-ц, до 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Прохоренко