Справа № 127/4414/17
Провадження № 2/127/2500/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

30 червня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого Ан О.В.,

при секретарі Бондарчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Мотивуючи позов тим, що 15.05.2012 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про, що зроблено відповідний актовий запис № 673. 18.09.2012 року від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3, яка з вересня 2015 року проживає разом з позивачем, окремо від матері. Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.01.2016 року, було розірвано шлюб між сторонами. В період шлюбу у травні 2014 року за спільні кошти подружжя були придбані три земельні ділянки на прилюдних торгах. Вказані земельні ділянки зареєстровані на ОСОБА_2, що посвідчується свідоцтвами про право власності від 02.06.2014 року та від 27.01.2015 року. 02.06.2014 року між сторонами було укладено шлюбний договір, надалі 03.03.2015 року на підставі нотаріально посвідченого договору було внесено зміни до шлюбного договору відповідно до якого майно, що підлягає державній реєстрації, набуте в період шлюбу, є особистою приватною власністю чоловіка та дружини, в наступних частках: 1/3 частки за чоловіком та 2/3 часки за дружиною. Сукупна нормативно грошова оцінка трьох спірних ділянок становить 2536938,70 грн. У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що має право на 1/3 частину земельних ділянок, та погоджується отримати при поділі майна тільки земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:011:0082, у звязку з чим звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя.

Позивач до судового засідання не зявився, однак від нього надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності позивача, уточнені позовні вимоги підтримує та просить суд останні задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення суду.

Відповідач до судового засідання не зявилася із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у розгляді справи, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач та її представника не заперечують, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.05.2012 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про, що зроблено відповідний актовий запис № 673 ( на 7 а.с. ), також встановлено, що даний шлюб було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.01.2016 року ( на 9 а.с. ).

Згідно свідоцтва про народження ( на 8 а.с. ) 18.09.2012 року у сторін народилася донька ОСОБА_3

Перебуваючи у шлюбі між сторонами було придбано три земельних ділянки кадастрові номери: :02:011:0081, :02:011:0082, :02:011:0083, площею 0,2168 га, 0,2500 га та 0,2500 га відповідно ( на 10-12 а.с. ). Загальна площа земельних ділянок становить 0,7168 га. Сукупна нормативно грошова оцінка трьох земельних ділянок становить 2536398,70 грн.

Зазначені земельні ділянки зареєстровані за ОСОБА_2 на праві приватної власності. Також встановлено, що 02.06.2014 року між сторонами було укладено шлюбний договір ( на 16 а.с. ), 03.03.2015 року на підставі нотаріально посвідченого договору було внесено зміни до шлюбного договору відповідно до якого майно, що підлягає державній реєстрації, набуте в період шлюбу, є особистою приватною власністю чоловіка та дружини, в наступних частках: 1/3 частки за чоловіком та 2/3 часки за дружиною ( на 17 а.с. ).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, можна дійти обґрунтованого висновку, що під час шлюбу сторонами було набуте майно три земельні ділянки з кадастровими номерами :02:011:0081, :02:011:0082, :02:011:0083.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно з ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

А тому, з огляду на вищевикладене та зважаючи на те, що спірне нерухоме майно було придбане сторонами у період шлюбу, джерелом набуття останнього були спільні сумісні кошти та спільна праця подружжя,оскільки зі сторони відповідача не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне, суд приходить до обґрунтованого висновку, що спірне майно є спільною сумісною власністю, а частки подружжя у спільному сумісному майні є рівними.

Відповідно, до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 N 11 якщо шлюбним договором змінений передбачений законом режим спільної сумісної власності, то при розгляді спору про поділ майна

подружжя суду необхідно виходити з умов такого договору. При цьому

слід мати на увазі, що положення шлюбного договору, що ставлять одного з

подружжя у надзвичайно невигідне матеріальне становище, порушують

його права та інтереси, на вимогу такої сторони за рішенням суду

можуть бути визнані недійсними.

Суд приймає до уваги позовні вимоги ОСОБА_1 та вважає, що умови шлюбного договору укладеного між сторонами, не порушують інтереси один одного. Отже, частки сторін у праві спільної сумісної власності на спірні земельні ділянки складають: 1/3 частки за ОСОБА_1 та 2/3 частки за ОСОБА_2, та відповідають нормам законодавства.

При вирішенні питання судового збору суд керується ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з тим, що позивач був звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягнення з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 69-72 СК України, ст.ст. 355, 357, 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 158, 212-215,218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНП НОМЕР_1 ) право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :02:011:0082, площею 0,2500 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадиюна ділянка), яка розташована за адресою: Вінницький р-н, с. Лука Мелешківська, Тиврівське шосе, б/н. , і увійшла у межі міста вінниці ідповідно до постанови Верзовної ради України № 401-УІІІ від 13.05.2015 року.

Припинити право спільної сумісної власності за ОСОБА_1 ( ІНП НОМЕР_1 ) на нерухоме майно, а саме: - земельну ділянку, кадастровий номер: :02:011:0081, площею 0,2168 га яка розташовується за адресою: Вінницький р-н, с. Лука Мелешківська, Тиврівське шосе, б/н; земельну ділянку, кадастровий номер: :02:011:0083, площею 0,2168 га яка розташовується за адресою: Вінницький р-н, с. Лука Мелешківська, Тиврівське шосе, б/н.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 640 грн. ( шістсот сорок гривень 00 коп.) в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: