Справа № 455/560/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ніточко Л.Й.
Провадження № 22-ц/783/2969/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 10 серпня 2016 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року приватне акціонерне товариство (далі-ПрАТ) «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулась до суду з позовом, в якому просила в порядку суброгації стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 59494 грн. 84 коп., які страхова компанія виплатила ОСОБА_4 на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу марки «Форд» з реєстраційним номером ВС2929СТ, який було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП), яка сталась 27.04.2013 року з вини відповідача ОСОБА_2, який керував транспортним засобом марки «БАЗ А 079.23» з реєстраційним номером ВС3370АА.

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.08.2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 59494 грн. 84 коп. виплаченого страхового відшкодування, та 1378 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, просить рішення скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що справу розглянуто у відсутності відповідача ОСОБА_2, який не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, чим порушено його процесуальні права та вимоги процесуального закону. Крім того, зазначає, що відповідач не є власником транспортного засобу марки «БАЗ А 079.23» д.н.з ВС3370АА, яким в момент ДТП керував ОСОБА_2, а тому він не є належним відповідачем за вказаним позовом, оскільки не є особою, відповідальною за завдані збитки. На думку апелянта, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобовязання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Вважає неправильним посилання суду в рішенні на норми Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність у відповідача полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підтвердження чого апелянт долучив копію такого полісу.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України у відсутності сторони позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що з вини відповідача ОСОБА_2, який керував транспортним засобом марки «БАЗ А 079.23» з реєстраційним номером ВС3370АА, 27.04.2013 року о 12 год. 30 хв. у м.Львові в районі вул.Городоцька-Ряшівська сталась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Форд» з реєстраційним номером ВС2929СТ, який належить ОСОБА_4 (а.с.12,15).

Відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховиком) та ОСОБА_4 (страхувальником), останній застрахував свій транспортний засіб, зокрема, від пошкодження внаслідок ДТП (а.с.7-8).

Згідно страхового акту №ЗСКА-2426 від 23.05.2013 року (а.с.21), страховик ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» визначив розмір страхового відшкодування, який підлягав виплаті страхувальнику ОСОБА_4, у розмірі 59494 грн. 84 коп., яке останній отримав згідно з платіжним дорученням від 23.05.2013 року (а.с.22).

У відповідності до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.ст.22, 1192 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), має право на їх повне відшкодування, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, з урахуванням наведених вище норм, страховик потерпілої в ДТП особи має право на стягнення в порядку суброгації з винної в ДТП особи страхового відшкодування, яке він виплатив страхувальнику (потерпілому) на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (договору майнового страхування).

Посилання апелянта на те, що відповідач ОСОБА_2 не є відповідальною за завдані збитки особою, оскільки він не є власником транспортного засобу, яким керував під час ДТП, є безпідставними, оскільки безспірно встановлено, що ДТП вчинено з вини відповідача.

Інші доводи апелянта є теж безпідставними, оскільки під час оформлення працівниками ДАІ матеріалів даної ДТП у відповідача був відсутній поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується довідкою №9191315 про дорожньо-транспортну пригоду відділу ДАІ Львівського міського управління ГУМВС України у Львівській області від 14.05.2013 року (а.с.10).

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач ОСОБА_2, як водій транспортного засобу, причетний до ДТП, у встановленому статтею 33.1.4 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку повідомляв страховика забезпеченого транспортного засобу про ДТП, і доказів на підтвердження цієї обставини не було надано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду, а чинною на момент вчинення ДТП нормою статті 38 вказаного Закону передбачено, що у випадку недотримання цієї вимоги Закону щодо повідомлення страховика забезпеченого транспортного засобу про ДТП, страховик у разі виплати страхового відшкодування має право в порядку регресу стягнути виплачене страхове відшкодування з страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу (винної в ДТП особи).

Отже, посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем за позовом страховика потерпілої в ДТП особи, є безпідставними, а залучення до участі у справі страховика забезпеченого транспортного засобу, який зазначений в полісі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, долученому апелянтом до апеляційної скарги (а.с.131), не вплине на вирішення даної справи та на правильність висновків суду першої інстанції про відповідальність ОСОБА_2 за завдані ним збитки в порядку суброгації перед страховиком потерпілої в ДТП особи з наведених вище мотивів, оскільки недотримання відповідачем вимоги закону щодо повідомлення страховика забезпеченого транспортного засобу про ДТП передбачає відповідальність водія, як винної в ДТП особи, у виді стягнення з нього в порядку регресу страхового відшкодування, якби таке було виплачене страховиком забезпеченого транспортного засобу страховику потерпілої особи в порядку суброгації.

Таким чином, судом першої інстанції не допущено порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 10 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_5