провадження № 2-з/294/8/17
справа № 294/587/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року суддя Чуднівського районного суду Житомирської області Лесько М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2Н.Т.» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобовязання внести запис до трудової книжки, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

23.05.2017 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб у межах розміру ціни позову. Заява обґрунтована лише одним припущенням, що відповідач може здійснити продаж чи переоформлення майна на інших осіб чи вчинити інші дії, що в подальшому можуть призвести до утруднення виконання рішення суду.

До заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження викладених у заяві обставин. Тому, вивчивши заяву позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види заходів забезпечення позову визначені у статті 152 ЦПК України.

Частиною 1 статті 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як розяснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, за змістом ч.1 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 4 вказаної Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що підприємство відповідач має ознаки неплатоспроможного, що могло б в майбутньому призвести до утруднення чи неможливості виконання рішення суду; не зазначено рахунків відповідача, відкритих у банківських установах, та майна відповідача, на які позивач просить накласти арешт, тому у суду відсутня можливість оцінити співмірність розміру ціни позову із обсягом грошових та майнових активів відповідача та можливий вплив такого арешту на господарську діяльність відповідача юридичної особи.

Враховуючи наведене вище обґрунтування та керуючись статтями 151 - 153 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2Н.Т.» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобовязання внести запис до трудової книжки, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги через Чуднівський районний суд Житомирської області протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя: М.О. Лесько