УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ГулькаБ.І., Луспеника Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: Заводська міська рада Лохвицького району Полтавської області, приватне підприємство «Геосфера-А», про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 жовтня 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_4 є власником 2/3 частин земельної ділянки площею 0,167 га по АДРЕСА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 11 червня 2002 року серії НОМЕР_1 та договору дарування земельної ділянки від 22 січня 2008 року, укладеного між нею та братом ОСОБА_5 Іншим співвласником цієї земельної ділянки (1/3 частина) є її сестра ОСОБА_5

ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31 грудня 2006 року належить земельна ділянка площею 0,173 га по АДРЕСА_3

ОСОБА_7 належить сусідня земельна ділянка площею 0,177 га по АДРЕСА_2 на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку від 14 червня 2005 року серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3

Зазначали, що відповідач порушив межові знаки, у зв'язку з чим відбулось накладення земельних ділянок.

Ураховуючи викладене, позивачі просили зобов'язати ОСОБА_7 усунути перешкоди в користуванні належною їм земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинного будівництва - гаража, усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3 шляхом знесення паркану, а також відновити межові знаки за адресою АДРЕСА_1 і АДРЕСА_3

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 1 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 12 жовтня 2016 року рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 1 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_5

Зобов'язано ОСОБА_7 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3 яка належить ОСОБА_5, шляхом знесення паркану.

Зобов'язано ОСОБА_7 відновити межові знаки за адресою: АДРЕСА_3 шляхом звільнення земельної ділянки площею 0,0006 га, що належить ОСОБА_5, та за адресою: АДРЕСА_1 у м. Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області шляхом звільнення земельної ділянки, площею 0,0133 га, що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до додатку № 7 до висновку № 153 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 29 квітня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_5 відмовлено.

Додатковим рішенням апеляційного суду Полтавської області від 12 грудня 2016 року стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1 193 грн 64 коп., витрати по проведенню експертиз та супутніх робіт у сумі 3 822 грн 50 коп. і витрати на правову допомогу у розмірі 2 750 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 106, 107, 152 ЗК України, надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права та з урахуванням висновків додаткової судової земельно-технічної експертизи від 29 квітня 2016 року № 153, обґрунтовано виходив із того, що відповідач самовільно зайняв частину земельних ділянок, які перебувають у власності позивачів, та встановив паркан, чим порушив їхнє право землекористування.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд апеляційної інстанції, керуючись нормами ст. ст. 84, 88 ЦПК України, врахувавши роз'яснення п. 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», дійшов правильного висновку про те, що рішенням суду позов було задоволено частково, а саме: задоволено дві позовні вимоги із чотирьох, тому, на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню половина сплачених нею розміру судового збору, витрат на проведення експертизи та витрат на правову допомогу.

Колегія погоджується з такими висновками, оскільки вони відповідають вимогам закону.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд із урахуванням встановлених обставин справи дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 жовтня 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель
Б.І. Гулько Д.Д. Луспеник