Справа №521/6841/17
Провадження №2/521/3594/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 липня 2017 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Гуревського В.К.

За секретаря - Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бриз», про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бриз», із вимогою про визнання недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «Nissan Maxima», сірого кольору, рік випуску 1990, кузов № НОМЕР_1, НОМЕР_4 від 18 червня 2015 року; Скасувати державну реєстрацію прав власності на автомобіль марки «Nissan Maxima», сірого кольору, рік випуску 1990, кузов № НОМЕР_1, та визнання недійсним Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Nissan Maxima», сірого кольору, рік випуску 1990, кузов № НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2; Витребування у ОСОБА_2 транспортний засіб - автомобіль марки «Nissan Maxima», сірого кольору, рік випуску 1990, кузов № НОМЕР_1, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини.

09 квітня 2002 року автомобіль «Nissan Maxima», сірого кольору, рік випуску 1990, кузов № НОМЕР_1, на підставі біржової угоди № 81644 від 27 березня 2002 року, виданої ОСБН став власністю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті ОСОБА_3 автомобіль залишився його дружині ОСОБА_1, що підтверджується листом державного нотаріуса Шостої одеської державної нотаріальної контори Пенчева К.Л., №2410/02-14 від 05 липня 2016 року, в якому зазначається, що спадкоємцем на все майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 є його дружина - ОСОБА_1, яка прийняла спадщину на підставі заяви про прийняття спадщини № 962.

Проте даний автомобіль був переоформлений 18 червня 2015 року за допомогою ТОВ «БРИЗ», яке надає послуги по виписці довідок-рахунків на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та автомобілю НОМЕР_2, згідно довідки-рахунку ААЕ № 032255 від 18 червня 2015 року. Але, ОСОБА_3 не міг підписати договору купівлі-продажу транспортного засобу, оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а угода підписувалась 18 червня 2015 року, тобто через чотири роки після смерті власника автомобіля - ОСОБА_3, що унеможливлює підписання ним документів, це свідчить про те, що невстановлена особа діяла від імені померлого ОСОБА_3. Невстановлена особа продаючи автомобіль від імені ОСОБА_3, не мала на те жодних повноважень, тому такий договір є недійсним, а автомобіль на підставі положень ст. 216 ЦК України підлягає поверненню ОСОБА_1. Тобто, ОСОБА_3, не мав жодного відношення до самого правочину, жодним чином не бажав настання наслідків у вигляді переходу права власності на транспортний засіб до третіх осіб та не мав волі до укладання договору купівлі-продажу, оскільки на момент вчинення правочину помер. Таким чином при укладенні договору купівлі-продажу було порушено вимоги ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України. За вказаним договором ОСОБА_1 не отримувала грошові кошти, тому не неї не може бути покладений обов'язок по їх поверненню в порядку реституції. У зв'язку з цим, ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву про визнання позову у повному обсязі.

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бриз» у судове засідання не з'явився, був сповіщений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про часткове задоволення позову.

Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених ними письмових доказів.

09 квітня 2002 року автомобіль «Nissan Maxima», сірого кольору, рік випуску 1990, кузов № НОМЕР_1, на підставі біржової угоди № 81644 від 27 березня 2002 року виданої ОСБН став власністю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після смерті ОСОБА_3 автомобіль залишився його дружині ОСОБА_1, що підтверджується листом державного нотаріуса Шостої одеської державної нотаріальної контори Пенчева К.Л., №2410/02-14 від 05 липня 2016 року, в якому зазначається, що спадкоємцем на все майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 є його дружина - ОСОБА_1, яка прийняла спадщину на підставі заяви про прийняття спадщини № 962.

Даний автомобіль був переоформлений 18 червня 2015 року за допомогою ТОВ «БРИЗ», яке надає послуги по виписці довідок-рахунків на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, державний номер НОМЕР_3, згідно довідки-рахунку ААЕ № 032255 від 18 червня 2015 року.

ОСОБА_3 не міг підписати договір купівлі-продажу транспортного засобу, оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а угода підписувалась 18 червня 2015 року, тобто через чотири роки після смерті власника автомобіля - ОСОБА_3, що унеможливлює підписання ним документів, це свідчить про те, що невстановлена особа діяла від імені померлого ОСОБА_3.

Невстановлена особа, продаючи автомобіль від імені ОСОБА_3, не мала на те жодних повноважень, тому такий договір є недійсним, а автомобіль на підставі положень ст. 216 ЦК України підлягає поверненню ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» суд встановивши, що спірний договір, який за формою і змістом відповідає вимогам закону, але підтверджено, що одна зі сторін його не підписувала визнає цей договір недійсним за нормами ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України(підписання договору особою, яка не має на це повноваження та відсутність волевиявлення).

Тобто, ОСОБА_3, не мав жодного відношення до самого правочину, жодним чином не бажав настання наслідків у вигляді переходу права власності на транспортний засіб до третіх осіб та не мав волі до укладання договору купівлі-продажу, оскільки на момент вчинення правочину помер.

Таким чином при укладенні договору купівлі-продажу було порушено вимоги ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно із ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання нього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, зазначені норми встановлюють, що основним наслідком недійсності правочину, є двостороння реституція.

Враховуючи те, що за вказаним договором ОСОБА_1 не отримувала грошові кошти, тому не неї не може бути покладений обов'язок по їх поверненню в порядку реституції.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» в п. 10 якої зазначено, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух»державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 3, 8 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (затверджено постановою КМУ від 07 вересня 1998 року №1388) (в редакції яка діяла на момент відчуження автомобіля), державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках;

укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договір комісії між власником транспортного засобу і суб'єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб'єкт господарювання, які підписані від імені суб'єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), - у разі продажу транспортних засобів суб'єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу.

Відповідно до п. 40, 41 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (затверджено постановою КМУ від 07 вересня 1998 року №1388), зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в сервісному центрі МВС на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду.

У разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, виявлення транспортних засобів, зареєстрованих, (перереєстрованих), знятих з обліку в уповноважених органах МВС, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв'язку з незаконним заволодінням, уповноважені особи сервісних центрів МВС оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортних засобів і передають усі відповідні документи та за наявності транспортні засоби до відповідного органу досудового розслідування.

Відповідно до п. 5.7.Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них (затверджено Наказом МВС від 11 серпня 2010 року №379), на підставі документів, що підтверджують встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин ТЗ, виявлення ТЗ, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в Центрі, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами, таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв'язку з незаконним заволодінням, або інформацію про реєстрацію яких несанкціоновано внесено до автоматизованої бази даних АІС "Автомобіль" та (або) Єдиного державного реєстру Державтоінспекції, працівники Центру оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку ТЗ і передають усі відповідні документи до органу досудового розслідування для подальшого проведення перевірки.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист своїх) інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту свого права зокрема може бути визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України).

Враховуючи обставини справи, а також визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим. Визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки «Nissan Maxima», сірого кольору, рік випуску 1990, кузов № НОМЕР_1, НОМЕР_4 від 18 червня 2015 року недійсним. Скасувати державну реєстрацію прав власності на автомобіль марки «Nissan Maxima», сірого кольору, рік випуску 1990, кузов № НОМЕР_1, та визнати недійсним Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Nissan Maxima», сірого кольору, рік випуску 1990, кузов № НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2. Витребувати у ОСОБА_2 транспортний засіб - автомобіль марки «Nissan Maxima», сірого кольору, рік випуску 1990, кузов № НОМЕР_1.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Керуючись ст.ст. ст. 16, 203, 215, 216, 229, 230, 233, 717 ЦК України, ст.ст. ст. ст. 11, 88, 154, ч. 4 ст. 174, ст. ст. 213, 215, 217 Цивільного процесуального кодексу України, СУД-

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки «Nissan Maxima», сірого кольору, рік випуску 1990, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_4 від 18 червня 2015 року - недійсним.

Скасувати державну реєстрацію прав власності на автомобіль марки «Nissan Maxima», сірого кольору, рік випуску 1990, кузов № НОМЕР_1, та визнати недійсним Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Nissan Maxima», сірого кольору, рік випуску 1990, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_4 на ім'я ОСОБА_2.

Витребувати у ОСОБА_2 транспортний засіб - автомобіль марки «Nissan Maxima», сірого кольору, рік випуску 1990, кузов № НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ: В.К.Гуревський