Справа 206/6229/15-ц
Провадження 2/206/23/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" липня 2017 р. Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Пучковій О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз», Публічне акціонерне товариство «Дніпрообленерго», про усунення перешкод у здійсненні права власності на домоволодіння, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 районна у м.Дніпрі рада, про усунення перешкод у реалізації права власності шляхом знесення прибудови та ґанку,

в с т а н о в и в :

12 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності на домоволодіння.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 лютого 1999 року, виданого Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, належить 47/100 частин жилого будинку з відповідними господарчими добудовами та спорудами, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дитинства, 34. Відповідачка ОСОБА_2 є співвласником домоволодіння №34 по вул. Дитинства в м. Дніпропетровську і їй належить 53/100 його частин. З нею в неї склалися неприязні стосунки, так як відповідачка постійно створює конфліктні ситуації, перешкоджаючи їй в користуванні власністю. Її з відповідачкою частки в домоволодінні є повністю відокремленими, у них немає будь-яких будівель та споруд у спільному користуванні. Їй в домоволодінні належить: в житловому будинку А-1 приміщення - 2-1 - кухня площею 10,8 кв.м; 2-2 - санвузол площею 6,6 кв.м; 2-3 - коридор площею 11,4 кв.м; 2-4 - житлова кімната площею 26,4 кв.м; 2-5 - житлова кімната площею 9,4 кв.м; 2-6 - житлова кімната площею 7,1 кв.м. Загальна площа належної їй частки будинку складає 71,7 кв.м, а житлова - 42,9 кв.м. Також належать надвірні будівлі та споруди: сараї - Л, И,Н; літня кухня - Д; душ - П; убиральні - М; споруди №№1,2,7,13, 14, 15,17. Належна їй частина будинку та надвірні будівлі і споруди розташовані на земельній ділянці площею 0,10 га, яка належить їй на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 16.07.2009 року № 205/49. Стіни її житлових кімнат 2-5 ( 2,68 м) та 2-6 ( 2,03 м) з вікном виходять в двір відповідачки. Також в двір відповідачки з цієї сторони виходить вікно в погріб. До своїх стін вона доступу не має, тому позбавлена можливості здійснювати догляд за стінами та вікнами (в кімнату та підвал), проводити поточні та капітальні ремонти, навіть не може належним чином регулярно мити вікна. Відповідачка спеціально робить так, щоб всі опади потрапляли у вікно погребу. Стіни погребу під приміщеннями 2-5 та 2-6 через постійну вологу руйнуються, покрилися пліснявою, через вологість користуватися погребом за призначенням неможливо. Крім того, належну їй на праві власності стіну відповідачка використовує на свій розсуд. Так, вона встановила на стіні свої прибору обліку газу та електроенергії, розмістила електродроти навіть біля труб газопостачання. Її згоди на використання стіни відповідачка не запитувала і не вважає це за потрібне. На її неодноразові вимоги звільнити стіну від приладів обліку та дротів відповідачка не реагує. В порушення її прав та законних інтересів відповідачка встановила зі сторони вулиці паркан висотою більше 2-х метрів, який капітально приєднала цементним розчином до стіни її частини будинку (зовнішній кут приміщення 2-5), тому доступу до своєї стіни вона не має. До себе в двір відповідачка не впускає. Межею зі сторони двору між земельними ділянками її та відповідачки є старий дерев'яний паркан, який встановлений так, щоб відповідачка мала можливість обслуговувати свою частину будинку. Тому вона не має можливості підходу до частини своєї стіни (приміщення 2-3). Під цією частиною стіни глухий простір, в якому накопичується сміття, атмосферні опади, в зв'язку з чим через постійну вологу, відсутність провітрювання та доступу сонячних променів належна їй стіна руйнується та негайно потребує догляду та ремонту. Встановлений паркан належить їй. Але відповідачка категорично заперечує проти того, щоб вона замінила паркан, так як він фактично зруйнований, або хоча б встановила в ньому хвіртку для того, щоб вона могла періодично заходити на земельну ділянку відповідачки для догляду та ремонту своєї стіни. Всі її спроби закінчувалися сварками та погрозами фізичною розправою.

На підставі викладеного позивач за первісним позовом ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким усунути їй перешкоди в здійсненні права власності на домоволодіння №34 по вул. Дитинства та зобов'язати відповідачку: звільнити належну їй стіну житлового будинку А-1 (приміщення 2-5 та 2-6) від приладів обліку газу та електроенергії та всіх дротів; від'єднати паркан від належної їй стіни житлового будинку А-1 (приміщення 2-5); не чинити їй перешкод в постійному доступі на земельну ділянку відповідачки ОСОБА_2 зі сторони вулиці Дитинства для здійснення догляду за своєю частиною житлового будинку (приміщення 2-5 та 2-6) шляхом встановлення хвіртки в паркані відповідачки біля належної їй стіни житлового будинку; не чинити їй перешкод в ремонті старого паркану №6, встановленні нового паркану замість паркану під №6 згідно технічного паспорту на домоволодіння між земельними ділянками, які перебувають у власності її та ОСОБА_2; не чинити їй перешкод в постійному доступі на земельну ділянку відповідачки ОСОБА_2 зі сторони належної їй частини домоволодіння (приміщення 2-3) та належної відповідачці ОСОБА_2 частини домоволодіння (приміщення 1-4) для здійснення догляду за стіною належної їй частини житлового будинку (приміщення 2-3) (том 1 а.с.2-4, 25-26).

11 січня 2016 року відповідач ОСОБА_2 предявила зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про усунення перешкод у реалізації права власності шляхом знесення прибудови та ґанку.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_2 обґрунтувала тим, що житловий будинок, з відповідною частиною надвірних споруд, який розташований по вул. Дитинства за № 34 згідно матеріалів технічної інвентаризації (технічні паспорта від 24.12.98р., 07.07.00 р. та від 14.11.08 р. є домоволодіння спільного заселення та належить: їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.08.00 р. серія ААР № 082917 належить 59/100. 41/100 ч. - ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.02.99 р., серія ААР № 082917. Також згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 557231 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.08.2000 р. № 2-1330 вона є власником 0.0278 га, та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 557230 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.08.2000р. № 2-1330 вона є власником 0,1000 га. В 2008 році ОСОБА_1 яка являється її сусідкою, почала свої незаконні дії по прибудові та будівництва ганку. Вона самовільно без дозволу Департаменту Державної Архітектурної - Будівельної Інспекції у Дніпропетровській області почала виконувати будівельні роботи з будівництва прибудови та ганку. Проведення незаконних будівельних робіт відповідачкою порушують її законні права як землекористувача сусідньої земельної ділянки так і норми законодавства. У результаті проведення незаконних побудовою її земельна ділянка та домоволодіння, оскільки своєю незаконною побудовою відповідачка ОСОБА_1 цілодобово затінена від сонячного проміння. Також затінено цілодобово кімнати від світла, оскільки виходять вікна, і до вікон цілодобово не поступає світло. Самарським судом м. Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року встановлено, що згідно технічного паспорту на садибний індивідуальний будинок, виготовленого станом на 27.10.2010 року за реєстровим № 446-21 та виданого ОСОБА_1Г, на житловий будинок № 34 у м. Дніпропетровську, вбачається, що в дійсності за зазначеною адресою було самовільно збудоване нерухоме майно: А4-1 - прибудову, сарай - ОСОБА_4 прибудова та ганок є самочинним будівництвом, оскільки збудована без належного дозволу та належно затвердженого проекту та з порушеннями норм чинного законодавства.

На підставі викладеного з урахуванням уточнень, позивач ОСОБА_2 просить суд зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в реалізації її права власності, шляхом знесення самовільного збудованої - прибудови літ. А4-1 площею 17,4кв.м та споруду та ганку літ. "а" площею 8, 10кв.м, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дитинства 34/2 (том 1 а.с.82-87, 195-200).

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1Г, та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити їх з підстав наведених у позовній заяві, зустрічний позов ОСОБА_2 не визнали в повному обсязі.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 вказали, що у сторін неприязні відносини. Стіни житлових кімнат виходять у двір ОСОБА_2, тому не має змоги їх обслуговувати. Також зазначили, що позов ОСОБА_2 є необґрунтований, не зазначено в чому полягає незаконність дій ОСОБА_1 Прибудова та ганок жодним чином не перешкоджає. Вікно повністю відкрито для сонця. Ганок і прибудова побудовані на своїй земельній ділянці. ОСОБА_2 не пускає на свою земельну ділянку. Також розмістила на стінах дроти без її згоди, поставила паркан бетонний. Інший паркан № 6 належить їй по техпаспорту, його ставив ще її дід. Догляд стін полягає в тому, що на стіні розташоване вікно, яке постійно необхідно доглядати. Стіну необхідно побілити. Доступ повинен бути постійний. У спільній власності ніяких споруд не має.

В судовому засіданні відповідач по первинному позову та позивач по зустрічному позову ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечували в повному обсязі. Свої зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити їх з підстав, викладених в позовній заяві.

Зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в своїх поясненнях в судовому засіданні вказали, що з стіна у неї у дворі вона спільна. Лічильники стояли ще при колишніх власниках, тому вона не має до них відношення. ОСОБА_1 вона раніше пускала у двір, а на разі остання і не просила її пустити, тому з її боку перешкод не має. Коли вона відкриває вікно, то дивиться на шафу, яку поставила ОСОБА_1 і він їй затемняє вікно. Прибудова сприяє посирінню її стіни. Вода з ганку змивається на паркан і її сторону. Паркан нею дійсно встановлений, але хвіртка відкрита завжди. Прибудова і ганок є самочинні, тому підлягають знесенню. Що стосується приладів, то вони встановлені відповідними органами згідно норм та правил. Якщо вони заважають ОСОБА_1, то нехай переносить за свій рахунок. Щодо знесення паркану ОСОБА_1, то вона не заперечує. Але хоче, щоб остання питала її про дозвіл заходити на її ділянку.

Третя особа за первісним позовом, Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" подали заяву у якій просять справу розглядати за відсутності їх представника (т. 1 а.с.138, 144, 173).

Третя особа за первісним позовом, Публічне акціонерне товариство «Дніпрообленерго» подали заяву у якій просять справу розглядати за відсутності їх представника, а також надали пояснення в яких зазначають, що у випадку задоволення позовних вимог вплине на їх обов'язки в частині перенесення приладу обліку і встановлення його на фасаді будівлі., яка належить відповідачці за первісним позовом ОСОБА_2 Також зазначають, що дані роботи являються допоміжними у сфері ліцензійної діяльності з електропостачання, є платними і здійснюються за заявою споживача. Тобто, енергопостачальна організація не має права самовільно вирішувати, де і в якому місці на об'єкті, який є власністю фізичної особи, встановлювати прилад обліку - це буде порушенням конституційного права власності. Відтак за умови задоволення первісних позовних вимог, виконання судового рішення в частині, що стосується інтересів ПАТ "ДТЕК "Дніпрообленерго" буде похідним від дій відповідача, а саме: звернеться у встановленому порядку за наданням послуги, здійснить оплату робіт - прилад обліку буде встановлений в іншому, вказаному відповідачем місці (т. 1 а.с.161-162).

Третя особа за зустрічним позовом, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, надали до суду клопотання, в якому просили розглядати справу за відсутності їх представника (т.2 а.с.87).

Аналогічне клопотання надійшло від Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради (т. 1 а.с.232).

Представник третьої особи, за зустрічним позовом, ОСОБА_3 районної у м. Дніпрі ради ОСОБА_7, ОСОБА_8, в судовому засіданні залишили питання на розсуд суду. Пояснили, що ОСОБА_2 неодноразово до них зверталася з заявами про знесення самочинного будівництва. Було зібрано комісію і це питання вирішено давно.

Вислухавши пояснення та доводи позивача по первинному позову та її представника, пояснення та доводи відповідача по первинному позову та позивача по зустрічному позову та її представника, пояснення третіх осіб, оглянувши докази на місці, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав встановлених у судовому засіданні.

Судом встановлено, що дійсності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.02.1999 року ОСОБА_1 належить 41/100 частини житлового будинку з відповідними господарчими побудовами та спорудами, що знаходяться в м. Дніпропетровську, вул. Дитинства, 34, розташованих на земельній ділянці розміром 2765кв.м. (т. 1 а.с.5).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЯИ № 096232, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 205/49 від 16.09.2009 року, ОСОБА_1 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована по вулиці Дитинства, будинок № 34 у м. Дніпропетровськ. Земельну ділянку було передано для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (т. 1 а.с.18-19).

Із технічного паспорту на садибний індивідуальний будинок, виготовленого станом на 06 жовтня 2015р. виданого ОСОБА_1 на житловий будинок № 34 по вул. Дитинства у м. Дніпропетровську, вбачається, що в дійсності за зазначеною адресою було самовільно збудоване нерухоме майно: А4-1 прибудова (т. 1 а.с.6-16).

В технічному паспорті на садибний індивідуальний будинок, виготовленого станом на 07 липня 2000р. виданого ОСОБА_2 на житловий будинок № 34 по вул. Дитинства у м. Дніпропетровську зазначено, що сарай Н є самочинний (т. 1 а.с.101-106).

Також з технічних паспортів вбачається, що ОСОБА_2 належить кв. 1, а ОСОБА_1 кв. 2 в буд. № 34 літ. А-1 по вул. Дитинства.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.08.2000 року ОСОБА_2 належить 59/100 частини житлового будинку з відповідними господарчими побудовами та спорудами, що знаходяться в м. Дніпропетровську, вул. Дитинства, 34, розташованих на земельній ділянці розміром 1487кв.м., з них приватизовано 1278кв.м. (т. 1 а.с.91).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЯГ № 557230 та державного акту на право приватної власності на землю серії ЯГ № 557231, виданих на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.08.2000р. № 2-1330, ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,1000га та 0,0278га, що розташована по вулиці Дитинства, будинок № 34 у м. Дніпропетровськ. Цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (т. 1 а.с.89-90).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2014 року у задоволенні позову про визнання права власності за ОСОБА_1 на самочинно збудоване нерухоме майно прибудову літ.АІІІІ-1 (поз. 2-1, 2-2) загальною площею 17,4 кв. м, сарай літ. Н загальною площею 4,3 кв. м, що розташовані за адресою вул. Дитинства, 34 у м. Дніпропетровську відмовлено (т. 1 а.с.96-99).

З листа ОСОБА_3 районної у м. Дніпропетровську ради від 12.08.2015р. № К-89 на ім'я ОСОБА_1 вбачається, що її звернення щодо установки паркану ОСОБА_2 розглянуто. Встановлено, що господарями будинку № 34/1 по вул. Дитинства встановлено паркан, який прицементований до будинку ОСОБА_1, тим самим перекрито вільний доступ до власного будинку (т.1 а.с.20).

Листом № 2580/6071 від 01.09.2015р. ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", підтверджується той факт, що для виконання робіт по переносу приладу обліку необхідно звернутися власнику з заявою та сплатити цю послугу (т. 1 а.с.50).

Листом № 1004-06/589 від 30.09.2015р. та № 40-703-19/10093 від 17.11.2015р. Державної архітектурно-будівельної інспекції України підтверджується, що по вул. Дитинства, 34 розташовано домоволодіння на два власника, власником частини домоволодіння за № 34/2 є ОСОБА_1 На час перевірки у неї будівельні роботи не ведуться. ОСОБА_1 у 2008 році самовільно виконала будівельні роботи та 21.10.2009р. була притягнута до адміністративної відповідальності. Також встановлено, що ОСОБА_1 подала недостовірні дані до декларації про готовність об'єкту до експлуатації, за що була притягнута до адміністративної відповідальності, видано припис про усунення порушень та скасовано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації щодо прибудови літ. А4-1, сараю літ. Н (т. 1 а.с.73-74, 95).

Відповідно до листа Управління-інспекції Дніпропетровського архітектурно-будівельного контролю від 04 червня 2010 року на ім'я ОСОБА_2 вбачається, що на момент проведення візуального обстеження в житловому будинку № 34/2, що належить ОСОБА_1 виконані роботи з реконструкції, шляхом демонтажу частини допоміжних приміщень та влаштування нових прибудов, що призвело до збільшення загальної площі квартири № 2 на 10,2кв.м, крім цього, для входу в будинок з північної сторони прибудовано ганок зі східцями, площею 8,1кв.м на відстані 1,10м від кв. 1 житлового будинку № 34. В житловому будинку № 34/1, що належить ОСОБА_2 із житлової кімнати 4, наявний віконний проріз (1,6м?1,7м) виходить напрямком на схід-північ у двір домоволодіння № 34/2, де самочинно влаштовано вхід до кв. 2. Ганок для входу до будинку № 34/2 прибудований з порушенням вимог діючого законодавства (т.1 а.с.93).

З листа Головного архітектурно-планувального управління від 28.12.2015р. № 10/22-1532 вбачається, що будинок по вул. Дитинства, 34 має статус - пам'ятник історії. При реконструкції допускається режим регенерації, реставрації пам'ятки. Зміна розміру прорізу вікна не допускається (т.1 а.с.126).

З акту ідеальних часток від 04.06.1999 року Дніпропетровського бюро технічної інвентаризації вбачається, що у користуванні ОСОБА_1, зокрема знаходиться в житловому будинку А-1 приміщення 2-4, 2-5, 2-6, огорожа № 6 (т. 1 а.с.127-129).

Лист ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" підтверджує той факт, що енергопостачальна компанія за свої кошти проводить встановлення приладів обліку з комунікаційним апаратом в герметичній шафі закритого комплексу обліку електроенергії, який передбачає відключення напруги у випадку виникнення аварійної ситуації. Крім того, при проведенні робіт по виносу приладів обліку на фасад проводиться одночасна заміна наявного, старого вводу на новий виконаний самонесучім ізольованим дротом. Також зазначені причини встановлення приладів обліку саме на фасаді будинку (т. 1 а.с.190).

ОСОБА_3 районної у місті Дніпропетровську ради від 06.07.2016 року № В-6 підтверджує той факт, що підвальне приміщення будинку № 34/1, що належить ОСОБА_2 має піч для згорання твердого палива, ознак плісняви (грибка) та підтоплення не виявлено. У підвальному приміщенні будинку 34, що належить ОСОБА_1 наявне руйнування стін, волосяні тріщини у підвальному приміщенні, сирість та немає скління вікна на що було рекомендовано привести до ладу приміщення та утеплення. Також рекомендовано дотримуватися ст. 103 Земельного кодексу України "Добросусідство" (т. 1 а.с.191).

Відповідно до висновку будівельно-технічного експертного дослідження № 1150-07 за замовленням ОСОБА_2 судового експерта ОСОБА_9 від 29.07.2016 року, згідно з яким дослідженню підлягали будівлі та споруди, земельна ділянка домоволодіння, яке розташоване за адресою м. Дніпро вул. Дитинства, буд. 34, встановлено порушення при будівництві ганку літ.а та порушення при будівництві ганку літ.а спільної межі між крапками "6" та "7" державного акту на право приватної власності на землю, що втілилося у викривленні прямої лінії розташування паркану літ. № 6 у "Z" - образну форму шляхом виступу на 0,14м. у північно-східний бік будівлі житлового будинку літ. А-1 напроти стіни південно-західного боку споруди ганку літ.а на довжину 2,44м (т.1 а.с.214-227).

Відповідно до висновку будівельно-технічного експертного дослідження № 1172-02 за замовленням ОСОБА_2 судового експерта ОСОБА_9 від 15.02.2017 року, згідно з яким дослідженню підлягали будівлі та споруди, земельна ділянка домоволодіння, яке розташоване за адресою м. Дніпро вул. Дитинства, буд. 34, маються порушення меж земельної ділянки, встановлених державними актами на право приватної власності на землю від 23.08.2006 та 06.01.2010 їх власниками по фактичному користуванню земельними ділянками домоволодіння, а саме спільної межі між крапками "6" та "7" державного акту від 23.08.2006, що втілилось у викривленні прямої лінії розташування паркану літ. № 6 у Z-образну форму шляхом виступу та накладенні земельної ділянки ОСОБА_1 на земельну ділянку ОСОБА_2 (т.2 а.с.49-59).

З листа Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпропетровської міської ради від 23 грудня 2016 року № 3/9002 вбачається, що за даними історико-опорного плану, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 25.07.2007 № 2/17 у складі генерального плану розвитку міста, будинок № 34 по вул. Дитинства (без збудованих прибудови та ганку) за історико-культурною цінністю відноситься до щойно виявлених об'єктів культурної спадщини за видом "архітектура" - "Особняк" (т.2 а.с.12, 17).

Відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 25.07.07р. № 2/7 про затвердження проекту генерального плану розвитку міста Дніпропетровська до 2026 року в переліку пам'яток архітектури м. Дніпропетровська на які розроблено проекти зон охорони особняк по вул. Дитинства № 34 відсутній (т.2 а.с.43-45).

З протоколу засідання комісії з питань розгляду земельних спорів ОСОБА_3 районної у м. Дніпропетровську ради від 04 травня 2016 року та рішення № 9/6 від 30.05.2016р. запропоновано та вирішено сторонам вирішувати питання у відповідності до ст. 103 ЗК України "Добросусідство". ОСОБА_1 необхідно звільнити самовільно зайняту земельну ділянку до домоволодіння ОСОБА_2, шляхом знесення добудови і ганку (т.2 а.с.61-65).

Лист від 16.03.2017р. ПАТ "Дніпрогаз" підтверджує той факт, що лічильник газу по вул. Дитинства, буд. 34 встановлено за заявою попереднього власника ОСОБА_10, а не ОСОБА_2, а згодом лише замінювався (т.2 а.с.74).

Відповідно до листа Управління державного-архітектурно-будівельного контролю від 17 березня 2017 року № 9/1-62 та 28 березня 2017 року № В-4/3 вбачається, що 09.03.2017 року за адресою: АДРЕСА_1, з боку ОСОБА_1, встановлено порушення вимог містобудівної діяльності на об'єкті містобудування, а саме: роботи по будівництву прибудованого приміщення площею 17,4 кв.м і споруди ганку, площею 8,1 кв.м, до АДРЕСА_2, були виконані у 2008 році, та закладений віконний проріз на фасаді будинку виконані без дозвільної документації на виконання таких робіт та наявності письмового дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини, що є порушенням ст. 37 Закону України «Про охорону культурної спадщини»; при виконанні робіт по будівництву ганку, площею 8,1 кв.м до АДРЕСА_2, стіна ганку виконана на межі ділянки, чим не забезпечена нормативна відстань до межі сусідньої ділянки, для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни, яку слід приймати не менше 1,0 м. що є порушенням п 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». За результатами перевірки складено акт та протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також Управлінням було складено обов'язковий до виконання припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за вищезазначеною адресою (т.2 а.с.75-76).

Також Управлінням державного-архітектурно-будівельного контролю на запит суду було надано матеріали з приводу позапланової перевірки об'єкта АДРЕСА_3 від 09.03.2017 року з який дійсно вбачається порушення ОСОБА_1 вимог містобудівельної діяльності на об'єкті містобудування. В наслідок чого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та складено припис про усунення порушень (т.2 а.с.87-95).

Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні доказами, суд доходить до наступного.

У відповідності до ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. Замовником робіт із знесення зазначеного об'єкта є інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, за позовом якої прийнято відповідне рішення суду.

У відповідності до ст. 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Ч. 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У відповідності до п. «д» ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі.

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд лише за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Проводячи аналіз зазначених правових норм, суд доходить до висновку, що знесення самочинно збудованого нерухомого майна саме судовим порядком допускається тільки у тому разі, якщо зазначене майно збудовано з істотним порушення будівельних норм і правил, з істотним відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, у разі неможливості провести відповідну перебудову цього майна або відмови особи від проведення цієї перебудови.

Крім того, відповідно до п.п. 5, 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року, право на звернення до суду, згідно до вимог статті 376 ЦК, з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого обєкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. Відповідно до положень статті 38 Закону № 3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих обєктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути предявлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 Земельного кодексу України.

ОСОБА_4 правову оцінку спірним правовідносинам, суд доходить висновку, що в дійсності сторони є співвласниками домоволодіння № 34 по вул. Дитинства. Згідно технічного паспорту ОСОБА_1 належить кв. 2, ОСОБА_2 кв. 1. На території домоволодіння самочинно побудовані ОСОБА_1 прибудова літ.А4-1 та ганок літ. а. ОСОБА_2 побудовано паркан впритул частини домоволодіння ОСОБА_1 Паркан № 6, який належить ОСОБА_1 нахилився і потребує ремонту.

Та обставина, що прибудова літ.А4-1 та ганок літ. а самочинно побудовані ОСОБА_1, крім наявних доказів у справі, встановлена рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2014р. і у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. ОСОБА_3 районною у м. Дніпрі радою та Управлінням державного-архітектурно-будівельного контролю було зобов'язано ОСОБА_1 усунути порушення вимог містобудівельної діяльності на об'єкті містобудування.

Проте з наведених норм законодавства вбачається, що право на звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва на підставі статті 376 ЦК України позивач ОСОБА_2 не має, таке право належить зокрема відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю.

В пункті 22, 23 цієї ж Постанови зазначено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку зясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. ОСОБА_2 крім іншого не доведено підстави для крайньої міри шляхом знесення спірних побудов.

Крім того з матеріалів справи, а також фотокарток та протоколу огляду доказів на місці вбачається, що прибудова літ.А4-1 та ганок літ. "а" світло ОСОБА_2 не затуляють. Цеглина ганку зовсім у висоту не доходить до вікна.

Доводи ОСОБА_2 проте, що спорудами ОСОБА_1 затінено цілодобово кімната від світла свого підтвердження не знайшли.

Проте затуляє світло лише поставлена ОСОБА_1 шафа, яку не просить прибрати ОСОБА_2

Таким чином у відповідності до ст. 11 ЦПК України, справа має бути розглянута судом в межах заявлених позовних вимог, тобто суду виходити за межі позовних вимог не допускається, а тому і не має жодних підстав для задоволення позову.

За таких обставин суд не вбачає жодних підстав для задоволення позову ОСОБА_2, зважаючи на необґрунтованість та безпідставність позовних вимоги позивача.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про звільнення ОСОБА_2 належну їй стіну житлового будинку від приладів обліку газу та електроенергії та всіх дротів в цій частині позову суд вважає необхідно відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи прилади обліку були встановлені колишніми власниками, а не ОСОБА_2, перенесення лічильника можливо лише за зверненням власника. Газові труби це питання "Дніпрогазу".

Крім того дроти та труби йдуть по фасаду будинку, як по частині ОСОБА_1 так і по частині ОСОБА_2, після лічильника дроти йдуть по повітрю, а не по будинку.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобовязання ОСОБА_2 від'єднати паркан від належної їй стіни житлового будинку (приміщення 2-5 та 2-6), то в цій частині позов необхідно задовольнити.

В дійсності, зазначений паркан, що належить ОСОБА_2 розташовано впритул до стіни приміщення ОСОБА_1

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод в ремонті старого паркану № 6 згідно технічного паспорту на домоволодіння між земельними ділянками, які перебувають у їх власності, то суд доходить висновку про необхідність задовольнити цю частину позову частково.

Дійсно паркан № 6 є старий та нахилився у сторону земельної ділянки ОСОБА_2, потребує заміни на новий, що не оскаржується сторонами і у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Крім того ОСОБА_2 в цій частині позов визнала, не заперечує проти заміни паркану.

Проте суд не вбачає підстав встановлювати новий паркан згідно технічного паспорту на домоволодіння, оскільки межа не визначається даними технічного паспорту, а визначається даними зазначеними у державних актах на право власності на землю.

Також, судом встановлено, що частина домоволодіння ОСОБА_2 зі сторони паркану № 6 була утеплена, тому відстань змінена, що експертом ОСОБА_9 при дослідженні враховано не було і суд не може брати до уваги цей висновок в якому зазначено, що ОСОБА_1 порушила встановлені межі.

Крім того, за клопотанням ОСОБА_2 судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу, пероте щодо призначення експертизи саме експерту ОСОБА_9 відмовлено (т.1 а.с.166-167).

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 в частині позовних вимог не чинити ОСОБА_2 їй перешкод в постійному доступі на належну їй земельну ділянку, для здійснення догляду за належними їй частинами будинку, то в цій частині позову суд вважає необхідно відмовити.

Позивачем ОСОБА_1 не було надано жодних доказів з приводу того, що ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у догляді за своєю частиною будинку є безпідставні та не доведені в судовому засіданні, як того вимагає ст. 60 ЦПК України.

Окрім того, ОСОБА_2 зазначила, що хвіртка в її двір постійно відкрита, ОСОБА_1 жодного разу не зверталася до нею з проханням зайти на її земельну ділянку з проханням догляду за своїми спорудами.

В силу ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Змістом ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Положенням ч. 2 ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 376 Цивільного кодексу України, ст.ст. 103, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-64, 88, 130, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 відєднати паркан від належної ОСОБА_1 стіни будинку літ.А-1 (приміщення 2-5 та 2-6) за адресою вул. Дитинства, 34 у м.Дніпрі.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в ремонті паркану №6 та встановленні замість нього нового паркану між земельними ділянками, що перебувають у власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресою вул. Дитинства, 34 у м.Дніпрі.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати зі сплати судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.,

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков