Провадження № 4-с/761/353/2017
У Х В А Л А

Іменем України

04 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Припутневич В.І.,

за участю представника скаржника: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи - старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Микитин Оксана Степанівна, ОСОБА_4 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови від 13.06.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54114395,-

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2017 року до суду надійшла зазначена скарга.

В скарзі скаржник просить: визнати дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Микитин Оксани Степанівни щодо відкриття 13.06.2017 року виконавчого провадження №54114395 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Києва №428/3743/15-ц від 02.06.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу у сумі 1 446 654,00 грн. неправомірними; скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Микитин Оксани Степанівни про відкриття виконавчого провадження №54114395 від 13.06.2017 року.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що після набрання рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 14.02.2017 року законної сили за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 1 446 654,00 грн. позивачу видано виконавчий лист.

13.06.2017 року державною виконавчою службою відкрито виконавче провадження №54114395.

Заявник не погоджується із зазначеною постановою та вважає її незаконною на тій підставі, що у тексті виконавчого листа (графа резолютивна частина рішення, місцезнаходження стягувача) вказано місце проживання ОСОБА_4: АДРЕСА_1. Проте селище Дзержинське з 12.05.2016 року перейменоване на селище Зразкове, а тому у виконавчому листі зазначено некоректно місце проживання стягувача. Більш того, ОСОБА_4 одночасно не може проживати як в м.Луганська так і в м.Олександрівськ. Як зазначив представник, при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем порушені вимоги п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», так як виконавчий лист не відповідає вимогам п.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та мав бути повернутий стягувачу. Крім того, заявник зазначив, що виконавчий лист містить помилку, яка потребує виправлення.

Також державним виконавцем не було враховано, що у відповідності до п.7 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 постанова не містить мотивувальну частину із зазначенням мотивів з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), а також строк і порядок оскарження постанови.

Крім того, виконавчий лист оформлено з порушенням п.29.32-29.33 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 року №173, оскільки у ньому є виправлення «від руки» та в графі суддя було дописано О.А.Савицький поряд з О.Ф. Малинников та не зрозуміло хто із суддів підписав його.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити.

Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Микитин Оксана Степанівна в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила, до суду пояснення чи заперечення на заявлені вимоги не надійшли.

Стягувач - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила, до суду пояснення чи заперечення на вимоги скарги не надійшли.

Вислухавши представника скаржника, оцінивши в сукупності надані суду докази суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як встановлено в судовому засіданні, 14 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва розглянув справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та проголосив рішення за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 кошти в розмірі 50 000,00 євро, що за курсом НБУ на 14.02.2017 року складає суму 1 443 000,00 грн. та судові витрати в сумі 3 654,00 грн.

Рішення набрало законної сили та 02.06.2017 року судом видано виконавчий лист №428/3743/15-ц.

12.06.2017 року від імені ОСОБА_4 ОСОБА_8 звернулася до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Микитин Оксана Степанівна постановою від 13.06.2017 року відкрила виконавче провадження №54114395 з примусового виконання виконавчого листа №428/3743/15-ц.

Постановою від 03.07.2017 року державний виконавець зупинив виконавче провадження, оскільки Вищий спеціалізований суд України ухвалою від 19.06.2017 року зупинив виконання рішення суду.

Заявник зазначає, що у тексті виконавчого листа (графа резолютивна частина рішення, місцезнаходження стягувача) вказано місце проживання ОСОБА_4: АДРЕСА_1. Проте селище Дзержинське з 12.05.2016 року перейменоване на селище Зразкове, а тому у виконавчому листі зазначено некоректно місце проживання стягувача. Більш того, ОСОБА_4 одночасно не може проживати як в м.Луганська так і в м.Олександрівськ. Як зазначив представник, при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем порушені вимоги п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», так як виконавчий лист не відповідає вимогам п.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та мав бути повернутий стягувачу.

Частина 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначає вимоги до виконавчого листа та у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

У відповідності до положень ч.3 зазначеної статті, виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку.

Водночас частина 4 зазначеної статті передбачає випадки, коли виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Також заявник зазначив, що виконавчий лист містить помилку, яка потребує виправлення.

Крім того, заявник зазначає, що виконавчий лист оформлено з порушенням п.29.32-29.33 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 року №173, оскільки у ньому є виправлення «від руки» та в графі суддя було дописано О.А.Савицький поряд з О.Ф. Малинников та не зрозуміло хто із суддів підписав його.

Проаналізувавши норми чинного законодавства та враховуючи зазначене заявником суд вважає, що зазначення саме таким чином адреси стягувача та написання «від руки» прізвища судді, який підписав виконавчий лист не є перешкодою для відкриття виконавчого провадження та не порушує прав боржника.

Також заявник зазначає, що державним виконавцем не було враховано, що у відповідності до п.7 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 постанова не містить мотивувальну частину із зазначенням мотивів з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), а також строк і порядок оскарження постанови.

Проте заявник не зазначив які положення Закону України «Про виконавче провадження» порушено державним виконавцем при цьому. Тому суд вважає, що не зазначення мотивів прийняття постанови, строк і порядок її оскарження, не впливає на законність самої постанови.

Відповідно до вимог ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження не порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що звертаючись до суду із даною скаргою скаржник, як боржник у виконавчому провадженні не бажає виконати рішення суду та затягує проведення виконавчих дій, тому суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.383-389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересовані особи - старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Микитин Оксана Степанівна, ОСОБА_4 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови від 13.06.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54114395 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м.Києва до Апеляційного суду м.Києва. Сторона, яка приймала участь у справі, але не була присутня при проголошенні ухвали може її оскаржити протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Н.Г.Притула