Справа № 635/3473/17
Провадження по справі № 2/635/2367/2017
У Х В А Л А

12 липня 2017 року суддя Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В., розглянув позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_3 про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту,-

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить визнати за ним право власності на автомобіль марки та моделі Toyota Camry, 2005 року випуску, двигун обємом 2362, шасі ( кузов, рама, коляска) №JTDВE38К403050433, реєстраційний номер НОМЕР_1 та звільнити вказаний автомобіль з-під арешту, виключивши його з акту опису та арешту майна, складеного державним виконавцем Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

При предявленні позову до суду позивачем не було сплачено судового збору. Разом з тим, в позовній заяві міститься клопотання про відстрочення сплати судового збору.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору є взагалі необґрунтованим, в клопотання не зазначено жодних підстав для відстрочення сплати судового збору, крім того, до матеріалів справи не додано будь-яких доказів неможливості сплати судового збору позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заяву позивача про звільнення від оплати судових витрат такою, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звертається до суду із позовною заявою, в якій обєднані вимоги як майнового (визнання права власності на автомобіль), так і немайнового (звільнення автомобілю з-під арешту) характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Аналогічне положення міститься в п. 12,13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до якого у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). Відповідно до п. 10 зазначеної постанови, подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, позивач, за подання ним позовної заяви з вимогою немайнового характеру повинен сплатити судовий збіру розмірі 640,00 гривень.

Законом України «Про судовий збір» передбачена ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, поданої фізичною особою, а саме 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог п.2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову у позовах про визнання права власності на майно визначається вартістю майна.

Позивачем взагалі не сплачений судовий збір завимогу майнового характеру, а ціна позову, зазначена в позовній заяві позивачем не підтверджена жодними доказами, що позбавляє суд можливості встановити розмір судового збору, який позивачу необхідно сплатити за подання до суду позову з вимогою майнового характеру.

Крім того, відповідно до п.2 ч.2 ст. 119 ПК України позовна заява повинна містити ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі.

В порушення зазначених вище вимог, в позовній заяві не зазначено повної адреси відповідача ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області.

При таких обставинах, відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України, заява підлягає залишенню без руху з зазначенням недоліків заяви та наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_3 про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту - залишити без руху.

Встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити ОСОБА_1, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не усуне зазначені недоліки позовної заяви, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена лише до розміру судових витрат в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -