АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді: Чумак О.В.
суддів: Бондаревської С.М., Дряниці Ю.В.
при секретарі Ткаченко Т.І.
за участю представника відповідача ОСОБА_1
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2010 року по справі за заявою ПАТ КБ "ПриватБанк" про забезпечення позову за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до Філії ТОВ "Українське фінансове агентство "Верус" в Октябрському районі м. Полтави, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2010 року заяву представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову задоволено частково. Обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань. В іншій частині позову відмовлено. Ухвала допущена до негайного виконання (а.с. 31).

З вказаною ухвалою не погодився боржник ОСОБА_2 , оскарживши її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохає скасувати ухвалу з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує, що нормами ЦПК України не передбачено такого виду забезпечення позову як тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України, а тому задовольняючи заяву банку, суд першої інстанції вийшов за межі наданих йому процесуальним законом повноважень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в грудні 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до місцевого суду з позовом до Філії ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» в Октябрському районі м. Полтави, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Одночасно з позовною заявою, позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій прохав накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати відчуження майна в межах суми стягнення. Направити до ПФ ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України заяви про реєстрацію обтяжень на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 .

Крім цього, просили обмежити у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

Заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Комсомольського району УМВС України в Полтавській області видачу ОСОБА_2 паспорта/проїзного документа та зобов`язати у разі наявності у нього іншого паспорту/проїзного документа внести відмітку про вилучення першого паспорта до того документа, що залишився в користуванні ОСОБА_2 .

Адміністрації Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у ОСОБА_2 паспортів/проїзних документів (а.с. 5-7).

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03.12.2010 року відкрито провадження по справі (а.с. 32).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03.12.2010 року заяву про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на рухоме та нерухоме майно в межах суми заявлених позовних вимог 51297,56 грн. Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії по відчуженню вищезазначеного майна (а.с. 30).

Крім цього, ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03.12.2010 року заяву представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову задоволено частково. Обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань. В іншій частині заяви відмовлено. Ухвала допущена до негайного виконання (а.с. 31).

Задовольняючи частково заяву позивача в частині обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань та відмовляючи в задоволенні іншої частини заяви, суд першої інстанції вважав наявними підстави для задоволення заяви позивача в порядку забезпечення позову.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" (далі Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду до закінчення провадження у справі (п. 8).

За змістом пункту 2 цього Закону можливість обмеження у виїзді не пов`язується з розглядом цивільних справ, а передбачається така можливість для громадян суб`єктів цивільних відносин, які мають неврегульовані відносини до судового розгляду.

Відповідно до ст. 8 Закону № 3857-XII вирішення спорів про відмову в оформленні паспорта чи продовження терміну його дії або тимчасове затримання паспорта чи його вилучення можуть бути оскаржені громадянином до суду за місцем його проживання. У разі відмови громадянину України у виїзді за кордон з підстав, передбачених пунктами 1, 2 і 6 ч. 1 ст. 6 цього Закону, він може оскаржити цю дію у судовому порядку за місцем свого проживання. Відмова у виїзді з України з підстав, передбачених пунктами 3 5 і 9 ч. 1 ст. 6 цього Закону, оскарженню не підлягає.

Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Пунктом 8 ст. 19 Закону від 3 квітня 2003 р. № 661-VI "Про Державну прикордонну службу України" (далі Закон № 661-VI) встановлено, що на Державну прикордонну службу України (далі ДПС) відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в`їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів.

Відповідно до ст. 124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (далі ДВС), яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі Закон № 606-XIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову. Перелік видів забезпечення позову визначений у ст. 152 ЦПК.

Серед видів такого забезпечення у ст. 152 ЦПК не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

З огляду на те, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151-153 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, а вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377--1 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону № 606-XIV у зв`язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII), суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову шляхом встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

Отже, ухвала суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви представника банку про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань. В іншій частині ухвала підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд:змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 312 ч.1 п.2, ст.ст.314,315,317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2010 року скасувати в частині часткового задоволення заяви представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про обмеження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Комсомольським МВ УМВС України в Полтавській області 15.01.2003 року) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

Постановити в цій частині нову ухвалу.

У задоволенні заяви представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про обмеження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Комсомольським МВ УМВС України в Полтавській області 15.01.2003 року) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань, - відмовити.

В іншій частині ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя : /підпис/ О.В.Чумак
Судді: /підпис/ Ю.В.Дряниця
/підпис/ С.М.Бондаревська
ЗГІДНО:
Суддя Апеляційного
суду Полтавської області О.В.Чумак