Справа № 449/644/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2017 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Гуняк О.Я.,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

відповідача: ОСОБА_4,

представника відповідача: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 сільської ради Перемишлянського району Львівської області про встановлення нікчемності заповіту,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 сільської ради Перемишлянського району Львівської області, в якому просить, (з урахуванням заяви про зміну предмета позову а.с.93) встановити нікчемність (підтвердити недійсність в силу закону) заповіту ОСОБА_7 від 14 листопада 2014 року щодо спадкування ОСОБА_4 всього майна ОСОБА_7, зокрема, житлового будинку з господарськими спорудами та земельною ділянкою, що знаходиться в селі Вовків по вул. Шкільна,7 Перемишлянського району Львівської області.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що 14.11.2014 року сільським головою ОСОБА_6 сільської ради посвідчено заповіт його рідного брата ОСОБА_7, 06.07.1944р.н., згідно змісту якого останній заповів все своє майно, зокрема, житловий будинок з господарськими спорудами та земельною ділянкою, що знаходиться в селі Вовків по вул. Шкільна,7 Перемишлянського району Львівської області - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Зазначає, що 28.11.2014 року помер його рідний брат, якому на праві власності належав житловий будинок №7 з приналежними будівлями і спорудами по вул. Шкільній в с. Вовків Перемишлянського району Львівської області. В грудні 2014 року він звернувся до нотаріуса про відкриття та оформлення спадщини за законом від померлого брата ОСОБА_7 Однак, його було зобовязано представити документи, що посвідчують право власності померлого брата ОСОБА_7 на житловий будинок. На вказаний спадковий будинок він виготовив технічний паспорт, постійно доглядає такий, ремонтує, сплачує обовязкові платежі, обробляє та збирає урожай з присадибної земельної ділянки, тобто фактично володіє і управляє спадковим майном. Звертає увагу суду на те, що його брат ОСОБА_7 ще при житті вказав та оприлюднив серед родини та односельчан, що залишить лише позивачу належне йому майно, в тому числі і будинковолодіння за вказаною адресою.

Окрім цього, зазначив, що його брат постійно хворів, він забезпечував його належним піклуванням, матеріально допомагав, купував ліки, надавав кошти на лікування та харчування. Вважає, що відповідачами було використано волевиявлення ОСОБА_7 при складенні заповіту, про що свідчить незаконність самої процедури складення та подальшого посвідчення заповіту ОСОБА_7, оскільки на момент складення оспорюваного заповіту, ОСОБА_7 тривалий час хворів і практично не міг рухатися, а отже не усвідомлював у повній мірі процедури вчинення даного правочину. Покликається на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 26.04.2016р., яким встановлено обставини, які дають підстави вважати, що заповіт ОСОБА_7 від 14.11.2014 р. є недійсним. Вважає, що заповіт ОСОБА_7 на імя ОСОБА_4 складений із грубим порушенням вимог щодо форми та порядку його посвідчення, а тому в силу закону такий заповіт є нікчемним та не потребує визнання його недійсним в судовому порядку. В обґрунтування позову покликається на вимоги ст.ст.215,216,215,220,222,224,225,1233,1257 ЦК України. Звертає увагу суду на те, що всупереч вимогам п.п. 7,8,15,16,18 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994р. №419:

- спадкоємець особисто підписав заповіт, але фразу Цей заповіт мною прочитаний вголос і мною особисто підписаний ОСОБА_7 написаний не заповідачем, а дружиною відповідача ОСОБА_8, оскільки заповідачу важко було писати, бо він забув окуляри;

- при складенні заповіту всупереч прямій законодавчій забороні щодо присутності при вчиненні заповіту спадкоємця та його близьких родичів, були присутні спадкоємець ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_9, яка без законних підстав вносила запис у текст заповіту. Більше того, присутність вказаних осіб жодним чином не відображена у тексті заповіту від 14.11.2014року;

- заповіт складено і посвідчено без залучення двох свідків, присутність яких є обовязковою умовою вчинення даного правочину;

- рядок під записом: Заповідаю гр. ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 є незаповненим та не прокресленим.

У судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що за тиждень до складання заповіту його брат ОСОБА_7 був у дуже важкому стані, оскільки хворів та перебував в м. Тернопіль на лікуванні. Сімя ОСОБА_4 є їхніми далекими родичами, які спочатку приходили до його брата в гості, а потім прийшли жити до його господарства, в травні 2014 року. Згодом, дана сімя почала вимагати у брата, щоб він їх приписав в даному житлі, але він відмовлявся це робити. Брат жалівся йому, не знав що має робити з даною сімєю, їжу давали йому лише тоді, коли він працював по господарстві. Потім, брат захворів, і він забрав його на лікування в м. Тернопіль. Після лікування, він привіз його в с. Вовків до його оселі та залишив під доглядати сімї ОСОБА_4, оскільки сам потребував лікування. Після цього, він телефонував йому щодня, але брат слухавки жодного разу не взяв, оскільки за станом свого здоровя не міг розмовляти. Згодом, йому зателефонували і повідомили, що брат помер. Він приїхав та організував похорони і довідався, що його брата належним чином не доглядали, він був у жахливому стані. Ще за життя його брат ОСОБА_7 неодноразово пропонував йому переоформити своє майно на нього, оскільки спірний будинок є родинним та належить сімї ОСОБА_7. Інших спадкоємців окрім нього немає, оскільки у ОСОБА_7 не було дружини, дітей. Після смерті брата, звернувся до нотаріуса, щоб оформити спадкове майно і йому стало відомо про існування даного заповіту. Звертає увагу суду на те, що коли складався заповіт, 14.11.2014 року його брат не міг нічого писати, оскільки він привіз його з лікарні і бачив його стан, такий самостійно не ходив і не розмовляти, тому фізично не міг перебувати в ОСОБА_6 сільській раді для посвідчення даного заповіту.

Відповідач ОСОБА_4 позов заперечив, у задоволенні такого просив відмовити. Пояснив суду, що спадкодавець ОСОБА_10 є його дядько, його матері двоюрідний брат. Весною 2014 році він із своєю родиною прийшов жити до будинку ОСОБА_7, бо не мали де проживати. ОСОБА_7 запросив його проживати у свою оселю, обіцяв йому після своєї смерті залишити житловий будинок, бо у нього відсутні спадкоємці. Жили вони добре. Усе допомагали ОСОБА_7, готували їжу та доглядали його. ОСОБА_7 запропонував йому особисто скласти заповіт. В день складання заповіту, він взяв ОСОБА_2 та свою дружину і поїхали на підводі в сільську раду складати заповіт. Біля обіду, вони зайшли в кабінет сільського голови і ОСОБА_7П повідомив, що хоче скласти заповіт. Голова сільської ради - ОСОБА_5 склав заповіт, він та його дружина були присутні в кабінеті голови сільської ради під час складення та посвідчення заповіту. Його дружина заповнила рядок в самому заповіті, бо спадкодавець забув окуляри і не міг писати. Він особисто зачитав вголос текст заповіту, а ОСОБА_7 його підписав.

Перед складенням заповіту ОСОБА_7П два тижні перебував у лікарні в м. Тернополі у свого брата - ОСОБА_2 Згодом додому його привіз позивач та запитав, чи буде він його доглядати, він згодився. Усі медикаменти ОСОБА_7 привіз його брат ОСОБА_2, а він їх давав хворому, фельдшер приходила додому давала уколи. За тиждень до смерті, ОСОБА_7 почав себе почувати погано, вони викликали фельдшера.

Представник відповідача ОСОБА_6 сільської ради Перемишлянського району ОСОБА_5 позов заперечив, у задоволенні такого просив відмовити. Повідомив суду, що ОСОБА_7 запросив молоду сімю ОСОБА_4 до свого будинку проживати, навесні 2014 року. ОСОБА_7 хотів їх прописати у своєму житлі, про це йому розповідав покійний - ОСОБА_7 Він добре знав ОСОБА_7, оскільки йому добре відомі мешканці села, але про наявність рідного брата ОСОБА_7 ОСОБА_2 дізнався лише у листопаді 2014 року.

Зранку, восени 2014 року, перебуваючи у своєму робочому кабінеті ОСОБА_6 сільської ради ОСОБА_4 із своєю дружиною привели ОСОБА_7 і той повідомив його, що хоче скласти заповіт в користь ОСОБА_4. Він взяв паспорт і склав та посвідчив заповіт. При цьому були присутні ОСОБА_7 і ОСОБА_4 Дружину ОСОБА_4 ОСОБА_9, він запросив із коридору, щоб та здійснила запис у самому заповіті: Цей заповіт мною прочитаний вголос і мною особисто підписаний ОСОБА_7, оскільки у заповідача не було окулярів і він не міг самостійно це зробити, після цього вона вийшла в коридор. Змісту статей 1241,1253,1307 ЦК України він заповідачу не розяснював. ОСОБА_7 особисто заповіту не читав, він йому читав його вголос. Державне мито за заповіт, в сумі однієї гривні заплатив сам ОСОБА_7

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Районним судом встановлено, що ОСОБА_7 помер 28.11.2014 року, згідно свідоцтва про смерть, серії І-СГ 368604 від 28.11.2014р. (а.с. 47).

14.11.2014 року сільським головою ОСОБА_6 сільської ради ОСОБА_5 посвідчено заповіт ОСОБА_7 (а.с. 11). Згідно якого, ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробив розпорядження: все своє майно де б воно не було із чого б воно не складалося, а також все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право, зокрема, належний мені на праві власності житловий будинок з господарськими спорудами та земельною ділянкою, що знаходиться в селі Вовків по вул. Шкільна,7 Перемишлянського району Львівської області заповідаю ОСОБА_4

Згідно повідомлення Перемишлянської державної нотаріальної контори від 27.03.2017 р. та копій документів спадкової справи вбачається, що спадкова справа після померлого ОСОБА_7 на даний час закінчена, свідоцтво про право на спадщину заявникам не видавались, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Згідно заяви ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом.

Як вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, наданого Перемишлянською державною нотаріальною конторою до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис щодо спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_7

Згідно заяви ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" заповіт, як правочин, підпорядковується загальним правилам про вчинення правочинів та їх недійсність, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила.

Згідно положень статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Статтею 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (статті 219, 220, 224 ЦК України тощо), та на оспорювані, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті 222, 223, 225 ЦК України тощо).

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частина перша статті 1257 ЦК України визначає недійсніть заповіту, якщо він складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно із ст.1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст. 1251-1252 ЦК України. Крім того, ст.1248 ЦК України визначено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбутися при свідках (1253 цього Кодексу)

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування заповіт складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Однак, за змістом п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від06.11.2009року вимога про встановлення оспорюваного правочину недійсним підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може предявлятися окремо,без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення вказується про нікчемність правочину або відмову в цьому.

До заповітів, посвідчених посадовими, службовими особами, застосовуються положення статті 1247 ЦК України (п.8 ст.1252 ЦК). Такі заповіти прирівнюються до нотаріально посвідчених заповітів, порядок їх посвідчення затверджений постановою КМУ від 15.06.1994 року №419 Про порядок посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених

Пунктами 7,16, 18,21 Порядку посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених визначено, що фізична особа, на користь якої заповідається майно, не може бути присутньою під час підписання заповіту, а також підписувати його за заповідача. Не заповнені до кінця рядки та інші вільні місця прокреслюються. Заповідач може написати заповіт власноручно або надрукувати за допомогою технічних засобів. Посадова, службова особа може на прохання заповідача записати заповіт з його слів власноручно або надрукувати за допомогою технічних засобів. У такому разі заповіт вголос зачитується заповідачем, який робить запис перед своїм підписом. Присутність не менш як двох свідків є обовязковою умовою при посвідченні заповітів. Свідком не може бути:спадкоємець за заповітом, член сімї та близький родич за заповітом. У заповіті зазначаються прізвище, імя та по батькові свідка, дата його народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Посадова, службова особа під час посвідчення заповіту зобовязана розяснити заповідачу зміст статей 1241,1307 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 1.4 ч. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 N 3306/5 при посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247,1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбутися в присутності не менш як двох свідків. Свідками не можуть бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сімї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текс заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвища, імя, по батькові кожного з них, дату народження, місце народження, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Згідно п. 1.6 ч.3 зазначеного Порядку посадова особа органу місцевого самоврядування при посвідченні заповіту зобовязана розяснити заповідачу зміст статей 1241,1307 Цивільного кодексу України, про що зазначається у тексті заповіту.

Районним судом встановлено, що 14.11. 2014р. о 10 годині 25 хвилин в приміщенні ОСОБА_6 сільської ради в с. Вовків Перемишлянського району Львівської області сільським головою ОСОБА_6 сільської ради - ОСОБА_5 посвідчено заповіт ОСОБА_7 При посвідченні такого заповіту, були присутні ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_9, яка здійснила власноруч написання в тексті заповіту фрази - Цей заповіт мною прочитаний вголос і мною особисто підписаний ОСОБА_7, оскільки заповідач забув окуляри і не міг самостійно здійснити запис. Зміст ст.ст. 1241,1253,1307 ЦК України заповідачу не було розяснено, про що ствердили в судовому засіданні відповідачі - ОСОБА_4 та представник ОСОБА_6 сільської ради Перемишлянського району ОСОБА_5

Окрім цього, оскільки заповідач не міг самостійно писати, очевидним є факт не можливості самостійно прочитати текст самого заповіту, про що свідчать пояснення відповідачів, які повідомляли, що кожен із них зачитував текст такого вголос заповідачеві.

Свідок ОСОБА_11 двоюрідний брат позивача, проживає поруч із господарством ОСОБА_7 в с.Вовків, близько 50 метрів, дав показання про те, що позивач завжди допомагав своєму брату ОСОБА_7, давав кошти на газ, одяг, на оформлення спадщини після смерті батьків, на похорони. ОСОБА_7 привіз із лікарні свого брата ОСОБА_2 в с. село Вовків до свого будинку та перебував із ним три дні і попросив його, щоб він зайшов до брата подивитися, бо сам їде у Тернопіль. Він приходив додому ОСОБА_7 його провідувати, перебував з ним близько однієї години, говорив до нього, але він не промовив жодного слова, лежав скулений, не рухався. Він не реагував, навіть з ним не привітався. Зранку 28.11.2014 року до нього прийшов ОСОБА_4 і повідомив його, що помер ОСОБА_7 Коли він зайшов до нього, він був у зігнутому стані, не могли його розігнути. Згодом, сільський голова повідомив його, що посвідчив заповіт, але він такий знищить. Йому відомо, що сімя ОСОБА_4 попросилася проживати до ОСОБА_7 тимчасово, бо в них не було свого житла. По догляду за ОСОБА_7 соціальна служба закріпила працівника - ОСОБА_12, яка проживає в с. Вовкові та допомагала ОСОБА_7 по господарству при потребі. ОСОБА_7 розповідав йому, що хоче позбутися сімї ОСОБА_4, не хотів прописувати їх у своєму будинку.

Свідок ОСОБА_4 відповідач, допитаний в порядку ст.184 ЦПК, дав показання про те, що раніше проживав у ІНФОРМАЦІЯ_3. Напередодні його переїзду до житла ОСОБА_7, такий приїхав до нього і запросив його сімю оселитися для проживання в його господарстві. Він погодився і пішов проживати до ОСОБА_7 з метою спадкування його житлового будинку. Згодом, через тиждень, як ОСОБА_7 повернувся із лікарні, він запитав його чи той складе в його користь заповіт. ОСОБА_7 погодився. Він взяв підводу, зі своєю дружиною та ОСОБА_7 поїхали в сільську раду посвідчувати заповіт. У нього був паспорт ОСОБА_7, оскільки такий йому дав його рідний брат ОСОБА_2 Дійсно, коли брат ОСОБА_7 ОСОБА_2 привіз його з лікарні, два дні він не підводився з ліжка. Згодом, коли брат поїхав, через два дні почав себе почувати краще самостійно підводився, розмовляв, харчувався, цілий день лежав. В кабінеті сільського голови під час складання та посвідчення заповіту він був весь час присутній. Його дружина була на коридорі, зайшла в кабінет, коли її покликав ОСОБА_7 і попросив, щоб вона здійснила в заповіті запис, що вона і зробила і після цього вийшла. ОСОБА_7 заповіту не читав, бо не бачив. Голова сільської ради прочитав вголос йому заповіт. Не памятає, чи розяснювались головою сільської ради права заповідачу.

Свідок ОСОБА_13 дружина позивача, дала показання про те, що житловий будинок, згідно заповіту на який здійснено розпорядження будували цілою сімєю ОСОБА_13. Вона із своїм чоловіком ОСОБА_2 постійно приїжджали в село і допомагали. Після смерті батьків, постійно піклувались про ОСОБА_7, давали гроші,одяг. ОСОБА_7 жалівся їм, що хоче позбутися сімї ОСОБА_4, яка в нього проживала.

Свідок ОСОБА_9 дружина відповідача ОСОБА_4, дала показання про те, що ОСОБА_7 є дядько її чоловіка. В квітні 2014 року вони переїхали проживати в житловий будинок ОСОБА_7 ОСОБА_7 захворів і його брат забрав його у лікарню. Згодом, такий повернувся додому та через кілька днів, коли його брат ОСОБА_2 поїхав, його стан покращився. Вона із своїм чоловіком та ОСОБА_7 їздила в сільську раду посвідчувати заповіт. Чоловік зайшов із ОСОБА_7 в кабінет сільського голови, а вона чекала в коридорі. Через деякий час її покликали та ОСОБА_7 сказав, щоб вона здійснила запис в заповіті замість нього, що і було нею зроблено.

Отже, досліджуючи та аналізуючи матеріали справи та нормативні акти, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що заповіт було складено з порушенням нормативно-правових актів, вимог щодо його посвідчення, оскільки посвідчення даного заповіту відбувалося без свідків, в присутності особи, на користь якої заповідалося майно. Запис у тексті заповіту Цей заповіт мною прочитаний вголос і мною особисто підписаний ОСОБА_7 здійснений членом сімї спадкоємця за заповітом, без відображення присутності такої в самому заповіті та визначення статусу такої, про що свідчить відсутність відмітки про те, що заповіт прочитаний вголос. Посадовою особою під час посвідчення заповіту не розяснено заповідачу зміст ст.ст. 1241,1253,1307 ЦК України. Тому, такий заповіт є нікчемним, який не породжує для сторін юридично-правових наслідків.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Встановити нікчемність заповіту ОСОБА_7, вчиненого на користь ОСОБА_4 та посвідченого 14.11.2014 року сільським головою ОСОБА_6 сільської ради Перемишлянського району Львівської області ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №16 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6 сільської ради Перемишлянського району Львівської області на користь ОСОБА_2 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_14