АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 19.07.2012 р. на 334 км автодороги Київ-Харків сталася дорожньо-транспортна пригода ( ДТП) за участю автомобіля Toyota RAV 4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить їй, та автомобіля Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області ОСОБА_2 визнано винним в порушенні п.. 12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв'язку з виникненням ДТП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2013 р. позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» про стягнення страхового відшкодування задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Лафорт» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 172 011,15 грн., судові витрати у сумі 1 720,11 грн., а всього: 173 731,26 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.11.2013 р. порушено провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» та визнано грошові вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» у сумі 173 731, 26 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.10.2015 р. затверджено ліквідаційний баланс банкрута та ліквідовано ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт».

В порядку ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за її зверненням відшкодувало їй лише 50 000,00 грн., а тому просила стягнути з відповідача залишок невідшкодованої суми у розмірі 123 731,26 грн.

Справа № 755/17842/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/7617/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.04.2017 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмолено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначала, що суд не урахував того, що розмір зобов'язань ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» було встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2013 р. у розмірі 173 731,26 грн.

Крім того суд неправильно застосував п. 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за змістом якого розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого, в той час як повинен був застосувати пп. ґ п. 41.1 ст. 41 зазначеного закону, відповідно до якого МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема: у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу із наведених у ній підстав.

Представник МТСБУ в судове засідання не зЧявився, про час та місце розгляду справи зазначена особа була повідомлена належно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.07.2012 р. на 344 км автодороги Київ-Харків з вини ОСОБА_2, що керував автомобілем Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 сталася ДТП, внаслідок якої був пошкоджений належний на праві власності ОСОБА_1 автомобіль Toyota RAV 4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2013 р. позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» про стягнення страхового відшкодування задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Лафорт» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 172 011,15 грн., судові витрати у сумі 1 720,11 грн., а всього: 173 731,26 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.10.2015 р. затверджено ліквідаційний баланс банкрута та ліквідовано ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт».

З метою отримання страхового відшкодування позивачка 01.03.2016 р. та 15.04.2016 р. звернулася з відповідними заявами до МТСБУ, яке 15.06.2016 р. перерахувало їй страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що МТСБУ сплатило позивачу страхову суму у розмірі 50 000,00 грн. відповідно до договору цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а оскільки виплати за договорами про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховою сумою, яка діяла на дату укладення договору, то позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 123 731,26 грн. не підлягають задоволенню.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пп. ґп. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно застосував положення п. 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в той час як повинен був застосувати пп. ґп. 41.1 ст. 41 зазначеного закону не є переконливими з огляду на наступне.

Підпунктом ґп. 41.1 ст. 41 встановлено випадки у яких МТСБУ повинно здійснювати страхове відшкодування, а п. 9.2 цього Закону визначає межі такого відшкодування.

Таким чином, МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що регулює спірні правовідносини правомірно перерахувало позивачу лише 50 000,00 грн.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому вона задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітні 2017 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: