Справа №: 343/976/17
Провадження №: 2/0343/482/17
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

30 червня 2017 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Монташевич С. М., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль і зняття з нього арешту,

ВСТАНОВИЛА:

В Долинський районний суд Івано-Франківської області поступила позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль і зняття з нього арешту.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Занд проти Австрії" (заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року) комісія звернула увагу на те, що ст. 6 Конвенції передбачає: "всю організаційну систему судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певих видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції".

З огляду на вищевказане, можна стверджувати, що "судом, встановленим законом" не вважається суд, який розглядає справу, не дивлячись на те, що процесуальним законом розгляд цієї справи віднесено до підсудності іншого суду, хоча б тієї ж юрисдикції.

На обґрунтування дотримання правил підсудності, позивач посилається на положення ч. 2 ст. 114 ЦПК України. Однак, як вбачається зі змісту позовної заяви та долучених до неї документів, місцезнаходженням майна, з якого позивач просить зняти арешт, знаходиться на арештмайданчику м. Львова по вул. Конюшинній, 18. На місцезнаходження арештованого майна в м. Львові вказує і копія акта 4649 огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 08.03.2017 р. Інших доказів, які свідчать про те, що майно, з якого просить позивач зняти арешт, знаходиться на території, яка підсудна Долинському районному судом, до матеріалів позову не долучено.

Про вказані недоліки суд зазначав в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 12 червня 2017 року та надавав позивачу строк на їх виправлення. Однак, позивач, усуваючи зазначені в ухвалі суду недоліки, не зазначив та не долучив жодного доказу про підсудність цієї справи Долинському районному суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Згідно ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Враховуючи те, що позивачем не надано доказів, які свідчать про те, що майно, з якого він просить зняти арешт, знаходиться на території, яка підсудна Долинському районному судом, натомість зазначає, що таке майно знаходиться в м. Львові, територія якого не підсудна даному суду, тому позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль і зняття з нього арешту слід повернути позивачу для подання до належного суду.

Одночасно суд роз'яснює, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до належного суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, ст. 9 Конституції України, ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 109, 110 ЦПК України, керуючись ст. 115 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль і зняття з нього арешту повернути позивачу та вважати неподаними.

Копію ухвали разом із позовною заявою та всіма додатками до неї направити ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу Долинського районного суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: