Справа № 299/3482/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Бисаги Т.Ю., Собослоя Г.Г.,

при секретарі : Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї особи Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - Банк) оскаржило в апеляційному порядку рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2017 року, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1, загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1, загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м.

Зобов'язано ОСОБА_1 на підставі рішення суду здійснити державну реєстрацію визнаного за нею нерухомого майна.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити. Вказує на те, що 18.10.2005 року між відповідачем ОСОБА_2 і Банком було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит на купівлю спірного будинку, який у повному обсязі не повернув; - спірний будинок, відповідно до договору іпотеки, було передано в іпотеку Банку з метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором; - незалежно від факту розірвання шлюбу, позивач і відповідач мають право не лише на частину вказаного будинку, але й спільні обов'язки стосовно виконання зобов'язань за кредитним договором; - суд помилково вирішив питання про поділ будинку та не вирішив питання про виконання позивачем і відповідачем обов'язків з погашення заборгованості за кредитним договором; - Банк не давав і не дає своєї згоди на відчуження будь-яким способом предмету іпотеки, оскільки вважає, що спочатку повинні бути виконані зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, а потім вже повинен бути розв'язаний спір про поділ предмету іпотеки.

У судовому засіданні представник ПАТ «УкрСиббанк» Біловар Б.Ю. апеляційну скаргу підтримав.

Позивачка ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала, просила таку відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції установлено, що сторони ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 09.06.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Виноградівського районного суду від 08.04.2011 року, що набрало законної сили, розірвано (а.с.5).

За час перебування у шлюбі сторони купили жилий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1, який був оформлений на відповідача ОСОБА_2, що стверджується договором купівлі-продажу від 13.10.2005 року, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Липчак Г.І., та зареєстрований в реєстрі за №1748 (а.с.6).

Право власності на вказаний будинок, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 07.12.2016 року, зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 (а.с.17-18).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, в якому просила поділити між нею та відповідачем ОСОБА_2 спільно нажите майно за час шлюбу, а саме : визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку, та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину цього ж будинку.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що спірне майно сторонами було придбано за час шлюбу, таке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна позивачки та відповідача є рівними, а тому дійшов висновку про поділ спільного майна подружжя у спосіб, визначений позивачкою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції за таких обставин.

Згідно зі ст.60 СК України (чинного з 1 січня 2004 року) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік має право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

У пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова) роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (частина 4 статті 65 СК України).

Згідно із ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини у якому частки подружжя є рівними.

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 13.10.2005 року, житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1, згідно п.5, відповідачем ОСОБА_2 був придбаний за ціною 68175,00 грн., з яких 50000,00 грн., що еквівалентно 10000 доларів США, були кредитні кошти, отримані відповідачем ОСОБА_2 згідно кредитного договору №136/45/05-Р від 18.10.2005 року, укладеного між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», а 18175,00 грн. власні кошти подружжя.

Частиною 4 статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім»ї.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що з отриманих відповідачем ОСОБА_2 10 000 доларів США, банку було повернуто 6001,72 доларів США. Залишок заборгованості на 24.07.2017 року становить 3998,28 доларів США за кредитом, 1592,62 доларів США за відсотками, а також пеня в розмірі 19183,77 гривень, що стверджується довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом ОСОБА_2

Також встановлено, що 25 жовтня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачкою ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття та обслуговування банківського поточного рахунку фізичної особи НОМЕР_2, згідно якого Банк відкрив Клієнту рахунок НОМЕР_1 у USD на умовах тарифного пакету «Базовий» в іноземній валюті, з якого здійснювався переказ коштів на погашення кредиту згідно кредитного договору від 18.10.2005 року, укладеного між Банком і відповідачем ОСОБА_2, за період з 25.10.2011 року по 30.01.2015 року. Вказана обставина стверджується договором про відкриття та обслуговування банківського поточного рахунку фізичної особи НОМЕР_2, доданими до нього квитанціями та випискою за особовим рахунком НОМЕР_1.

Отже, судом встановлено, що вище вказаний будинок сторонами було придбано за ціною 68175,00 грн., що еквівалентно 13500 доларів США, з яких 10000 доларів США за кредитні кошти, які сторонами частково були повернуті, зокрема тіло кредиту 6001,72 доларів США та відсотки за користування кредитом, з яких позивачкою було сплачено більшу частину цих коштів, що документально підтверджено, а тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за сторонами права власності по 1/2 частині за кожним на спірний будинок.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що Банк не давав і не дає своєї згоди на відчуження будь-яким способом предмету іпотеки, оскільки вважає, що спочатку повинні бути виконані зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, а потім вже повинен бути розв'язаний спір про поділ предмету іпотеки, не спростовує висновок суду першої інстанції про можливість поділу спільного майна подружжя за відсутності такої згоди, оскільки норми Закону України «Про іпотеку» про те, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки, не можуть порушувати майнових прав позивачки на належне їй майно за наявності у матеріалах справи доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачка виконала свої зобов'язання по поверненню половини кредитних коштів, внаслідок укладення відповідачем кредитного договору, кошти за яким частково були використані на придбання майна (спірного будинку) в інтересах сім»ї. Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції не порушив права Банку, оскільки у разі невиконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором, Банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок належної йому 1/2 частини спірного будинку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.308 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Банку відхиленню, оскільки рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча Судді