справа № 521/7386/17
провадження № 2/521/3690/17
Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:
Головуючого судді Михайлюка О.А.,
при секретарі Лефтеровій О.І.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення процентів за договором позики, індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми, -
ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення процентів за договором позики, індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми, посилаючись на те, що рішенням Приморського районного суду міста ОСОБА_1 від 19.10.2006 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 стягнутий борг, три відсотка річних від простроченої суми та проценти на рівні облікової ставки НБУ за договором позики.
Рішення суду відповідачем ОСОБА_1 не виконане.

Ухвалою Приморського районного суду міста ОСОБА_1 від 01.10.2014 року у виконавчому провадженні № 41620297 з примусового виконання вищевказаного рішення, замінено стягувача ОСОБА_5 її правонаступником ОСОБА_2

Оскільки відповідач рішення суду до теперішнього часу не виконує, позивачі просять суд стягнути з нього на їх користь процентів за договором позики, індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми.

Позивач ОСОБА_2, діючи ві д свого імені та від імені ОСОБА_3, надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, просить розглянути справу в його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання на повторний виклик до суду не зявився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 30.11.2000 року між ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладений договір позики, за яким ОСОБА_4 та ОСОБА_8 отримали від ОСОБА_7 суму позики в розмірі 20 000,00 доларів США.

Рішенням Приморського районного суду міста ОСОБА_7 від 19.10.2006 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 стягнутий борг у сумі 69 116, 99 гривень, на користь ОСОБА_10 борг в розмірі 138 233, 32 гривень, на користь ОСОБА_3 борг в розмірі 50 624, 85 гривень, рішення суду набрало законної сили.

Ухвалою Приморського районного суду міста ОСОБА_7 від 01.10.2014 року у виконавчому провадженні з примусового виконання вищевказаного рішення замінено стягувача ОСОБА_5 її правонаступником ОСОБА_2

На час розгляду справи рішення суду не виконано.

15.10.2014 року, 13.10.2015 року, 27.10.2016 року Малиновським районним судом міста ОСОБА_7 були розглянуті аналогічні позови ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Позов, який розглядається судом, предявлений позивачами в межах позовної давності.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідно ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася на банківський рахунок, або в момент реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно із ч. 1 ст. 48 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму позики, якщо інше не встановлено договором, або законом. У разі відсутності іншою домовленості сторін проценти виплачуються до дня повернення позики.

Статтею 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема плата неустойки.

Відповідно до ст. 612 ч. 1 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За неможливість виконання грошового зобовязання, боржник від відповідальності не звільняється, що передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України.

Виходячи з аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611, 1046, 1048, 1050 ЦК України, змісту договору позики, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора про стягнення суми боргу, не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та цього кодексу.

Враховуючи викладене, вимоги позивачів є обґрунтованими, розмір процентів за позикою, три відсотки річних та встановлений індекс інфляції, нарахований на прострочену суму боргу, підтверджується наданим розрахунком, який зроблений фахово та іншими доказами по справі не спростовується.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 599, 611, 1046, 1048, 1050 ЦК України, ст. ст. 10, 58, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 19 276,02 гривень - проценти за позикою; 67 259,35 гривень інфляційних витрат; 4012,02 гривень три відсотка річних з простроченої суми, а всього 90 547 гривень 39 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 4 819,01 гривень - проценти за позикою; 16 814,84 гривень інфляційних витрат; 1003,01 гривень три відсотка річних з простроченої суми, а всього 22 636 гривень 86 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 640,00 гривень в рахунок сплаченого судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_11