У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 17 травня 2017 року у справі за позовом Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно одержаних коштів,

в с т а н о в и в:

Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що кошти в зазначеному розмірі були виплачені відповідачу у зв'язку з рахунковою помилкою з боку позивача (невідповідністю даних ОК-5 та АСОПД/КОМТЕХ за період січень-лютий 2001 року, а саме: у розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії за січень та лютий 2001 року внесено суму 168,80 грн за кожен місяць, хоча згідно індивідуальних відомостей про відповідача сума заробітної плати становить 128,80 грн за кожен місяць) в наслідок чого виникла переплата пенсії на загальну суму 56,43 грн за період з 20 червня 2012 року по 31 березня 2016 року.

У зв'язку з цим, позивач вважає, що вказані грошові кошти є безпідставно набутими відповідачкою та підлягають поверненню відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 1212 ЦК України.

Оскільки відповідач добровільно повернути безпідставно отримані кошти відмовилась, позивач просив стягнути з відповідача 56,43 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 17 травня 2017 року, у задоволенні позову Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області відмовлено.

У касаційній скарзі Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами установлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Тернопільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію.

Як вбачається з розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії відповідачці за січень та лютий 2001 року заробітну плату вказано - 168,80 грн.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу - ОСОБА_2 (форма ОК-5), сума заробітної плати за січень та лютий 2001 року становила 128,80 грн.

Відповідно до розпорядження начальника Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 24 березня 2016 року № 3, установлено, що сума переплати пенсії за віком відповідачу у розмірі 56,43 грн згідно з довідкою відділу з призначення (виплати) пенсії утворилася за період з 20 червня 2012 року по 31 березня 2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України висловленою у постановах від 22 січня 2014 року № 6-151цс13 та від 02 липня 2014 року № 6-91цс14.

Згідно ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони, які приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи наведене, суди дійшли обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність рахункової помилки, яка допущена працівниками позивача, та зловживань з боку відповідача або його недобросовісності.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову Тернопільського ОУ ПФУ Тернопільської області.

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Тернопільському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Тернопільської області у відкритті касаційного провадження на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 17 травня 2017 року у справі за позовом Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно одержаних коштів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов