Справа № 324/1277/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

27 червня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Дністрян О.М.,

при секретарі Буюклинській К.О.,

за участю позивача, представника позивача адвоката ОСОБА_1, відповідача, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецавтогруп» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецавтогруп», про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ТОВ «Спецавтогруп» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що 17.08.2011р. він придбав у автомобільному салоні легковий седан RENUALT LOGAN бежевого кольору, кузов X7LLSRB2HBH426204, та зареєстрував його в ОСОБА_5 №1 УДАІ України в Запорізькій області за державним номером АР 5663 СВ (технічний НОМЕР_1). 11.09.2014 р. до чергової частини Мелітопольського MB ГУМВС України в Запорізькій області надійшло повідомлення з Ленінського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області про надходження його заяви про те, що 06.09.2014 p., приблизно о 20 год., коли він знаходився на літньому майданчику кафе «Мандарин», розташованого по вул. Гризодубової у м. Мелітополь Запорізької області, раніше незнайомі йому особи незаконно викрали його та утримували у невідомому місці, при цьому незаконно заволоділи його автомобілем RENUALT LOGAN, державний номер НОМЕР_2, а також документами, у т.ч. паспортом, технічним паспортом на автомобіль, кредитними картками. 11.09.2014 р. орган досудового розслідування розпочав досудове слідство у кримінальному провадженні №0004387 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України. Потерпілим у даній справі було визнано його, він неодноразово надавав пояснення стосовно обставин вчинення злочину проти нього, підкреслюючи той факт, що злочинці незаконно заволоділи його автомобілем, що він нікому його не продавав, нового власника ОСОБА_4 ніколи раніше не бачив і договір з ним або з третіми особами щодо продажу авто не підписував. Під час очної ставки ОСОБА_4 заявив, що потерпілий ОСОБА_3 підписав договір комісії з реалізації транспортного засобу в його присутності в м.Бердянську 05.09.2014р. приблизно о 14 год. (хоча місцем підписання договору взагалі зазначене місто Київ). Але він повністю заперечив факт підписання ним спірного договору комісії і може довести той факт, що в зазначений день та час він знаходився в м. Запоріжжя на своєму робочому місці в Комунальній установі «Міська стоматологічна поліклініка №6». Крім того, він не визнає факту підписання договору комісії з реалізації транспортного засобу від 05.09.2014 р., наполягає на тому, що підпис від його імені підроблений іншою особою, нікому ніяких доручень вчиняти дії від свого імені він не надавав, а тому підтримав слідчого у намірі проведення почеркознавчої експертизи та надав усі необхідні зразки свого підпису для проведення такої експертизи. 25.02.2016 р. постановою слідчого була призначена судово-почеркознавча експертиза, за висновком якої (№145п від 27.05.2016 р.) встановлено у т.ч., що підпис в графі «Підпис», виконаний від імені ОСОБА_3 в договорі комісії від 05.09.2014р. серії ВІА №845823, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою, не відповідають також зразки підписів ОСОБА_4 та ОСОБА_6. Позивач вважає, що ці обставини дають йому змогу оспорити право власності та перереєстрацію технічного транспортного засобу за відповідачем ОСОБА_4С, а також відновити своє право власності шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння. Враховуючи той факт, що особи, зазначені у договорі комісії від 05.09.2014 p., фактично його не підписували, то цей правочин є неукладеним, тобто фактично відсутня дія осіб, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, відсутня воля та волевиявлення сторін на зміну правовідносин, а тому і зміна власника на підставі фактично відсутнього договору є безпідставною та незаконною. Також позивач зазначив, що довідка-рахунок Серія ВІА №845823 від ТОВ «Спецавтогруп» про продаж автомобіля є також незаконною, так як видана не уповноваженою особою, всупереч волі власника. Незалежно від того, чи знав відповідач ОСОБА_4 про те, що автомобіль є викраденим, чи ні, але для задоволення позову достатньо довести лише той факт, що майно (автомобіль) у власника вибув не з його волі, в т.ч. шляхом підроблення підписів на договорі комісії, який став підставою для видачі незаконної довідки-рахунку та перереєстрації транспортного засобу. Підроблення підписів на спірному договорі комісії від 05.09.2014р. виключає законність придбання транспортного засобу та його подальшої перереєстрації, тому право власності відповідача ОСОБА_4 не підлягає захисту, а автомобіль має бути повернутий йому - власнику ОСОБА_3, так як він вибув у нього з володіння незаконним шляхом та не з його волі. Крім того, позивач зазначив, що за обставинами даного спору він вважає, що відповідач ОСОБА_4 не може бути визнаний добросовісним набувачем, так як під час досудового слідства він стверджував, що ОСОБА_3 особисто в його присутності підписував спірний договір та інші документи щодо перереєстрації автомобіля, в той час як це не відповідає дійсності, суперечить доказам, а тому свідчить про неправдивість слів ОСОБА_4 та його навмисні дії, тобто про його співучасть у незаконному порушенні його прав. На підставі підроблених документів відповідач ОСОБА_4 здійснив перереєстрацію автомобіля, який на даний час має державний номер НОМЕР_3. Просив суд визнати за ним право власності на автомобіль -легковий седан RENUALT LOGAN, бежевого кольору, кузов X7LLSRB2HBH426204, державний номер НОМЕР_3, а також витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 на його користь автомобіль - легковий седан RENUALT LOGAN бежевого кольору, кузов X7LLSRB2HBH426204, державний номер НОМЕР_3.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 (договір про надання правової допомоги від 06.11.2015р. та від 06.11.2016р.) у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що позиція ОСОБА_3 повністю підтверджується показаннями свідків: медичної сестри КУ «Міська стоматологічна поліклініка №6», медичної сестри ПП «Отус», ОСОБА_7, та письмовими доказами: графіком роботи співробітників КУ «Міська стоматологічна поліклініка №6» за вересень 2014 року; табелем обліку робочого часу КУ «Міська стоматологічна поліклініка №6» з 01.09.2014 по 30.09.14 року; випискою з журналу чергувань за 06.09.2014 р.; графіком роботи по суботах за вересень 2014 р.; довідкою з місця роботи за сумісництвом позивача в стоматологічній клініці ПП «Отус» від 03.03.2017 р. №4. ОСОБА_3 повністю заперечує продаж автомобіля та підписання договору комісії від 05.09.2014 р., нікому цього не доручав, ніколи не зустрічався з відповідачем ОСОБА_4, не отримував від нього гроші, не оформлював та не переоформлював свій автомобіль в Бердянському МРЕВ, ніколи не зустрічався та не мав жодних справ з представниками та працівниками ТОВ «Спецавтогруп». Крім того, за висновком експерта у призначеній постановою слідчого судово-почеркознавчій експертизі встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 в договорі комісії від 05.09.2014 р., виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою, підпис, розташований в графі «Директор» в договорі комісії від 05.09.2014 р., виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою. Враховуючи той факт, що отримати оригінали договору з кримінальної справи та призначити експертизу в цивільній справі є неможливим, експерт був попереджений про кримінальну відповідальність у встановленому законом порядку, його висновки є однозначними, підтверджуються іншими доказами у цивільній справі, а відповідач не надав жодного доказу, який би спростовував висновки експерта, тому суд має право прийняти висновок експерта від 27.05.2016 р. №145п в якості письмового доказу та оцінити його за сукупністю з іншими доказами у справі. Натомість, відповідач ОСОБА_4 та його представник під час розгляду цивільної справи видали три різні та суперечливі версії подій. На її запитання відповідач ОСОБА_4 не зміг пояснити: чому не перевіряли технічний стан авто, не проводили тест драйв, звідки з'явилися посередники ТОВ «Спецавтогруп»; де, ким та коли готувався договір комісії (договір заповнений та роздрукований технічними засобами), хто та яким чином заповнював бланк довідки-рахунку; чому немає жодних доказів на підтвердження передачі грошей ОСОБА_3. Всі пояснення відповідача ОСОБА_4 викликають сумніви, суперечать обставинам та доказам у справі, свідчать про намір ОСОБА_4 вести суд в оману. ОСОБА_4 є незаконним власником цього автомобіля, досудове слідство триває до теперішнього часу, коли їм стало відомо на підставі чого було переоформлено право власності на автомобіль, а також після проведеної почеркознавчої експертизи, у них зявилися підстави для звернення до суду з цим позовом, кримінальне провадження не закінчене, вироку немає, нікому було предявляти позов, а оскільки є особа новий власник, то вони доводять не факт викрадення, а факт вибуття незаконним шляхом договір комісії, довідка-рахунок, ОСОБА_4 - не є добросовісним набувачем. Просила задовольнити позов ОСОБА_3 у повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що він не продавав свою машину ОСОБА_4, 5 та 6 вересня він був на роботі, в цей же день 06.09.2014р. на нього напали у кафе «Мандарин» у м.Мелітополь і він був побитий невідомими, які добу продержали його у підвалі, насильно відібрали у нього автомобіль RENUALT LOGAN, державний номер НОМЕР_2, бежевого кольору, а також все що було в автомобілі металошукач, мобільний телефон, паспорт, дві кредитні картки, медичну книжку, дозвіл на зброю, документи на автомобіль технічний паспорт, водійські права. Вечером 07.09.2014р. привезли його в Запоріжжя і відпустили, але через те що він був у поганому моральному та фізичному стані заяву в міліцію одразу не написав, а тільки 11-12 вересня написав таку заяву, пройшов СМЕ, зустрічався зі слідчим, але йому знову стали надходити погрози фізичної розправи і наприкінці вересня 2014 року він забрав заяву, але потім у листопаді 2014 року зателефонували з прокуратури та поцікавилися чому він забрав заяву, він приїхав і розповів про погрози і заяву поновили. Також зазначив, що наприкінці вересня частину документів йому повернули, але водійські права та технічний паспорт не повернули. Крім того позивач зазначив, що він не підписував ніякий договір про передачу права на свій автомобіль 06.09.2014р., він не отримував від ОСОБА_4 грошових коштів 10 тисяч доларів за автомобіль, вперше він побачив ОСОБА_4 у листопаді 2015 року на очній ставці, раніше його взагалі не знав. Просив задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав у повному та поянив, що 05.09.2014 р. він зі своїм другом ОСОБА_8 десь о 7 год. ранку поїхав до Запоріжжя купувати автомобіль, близько 9 год. були там, відвідали декілька авто ринків, а потім на Славянському автомобільному ринку до них підійшов чоловік (за національністю вірменин) і запропонував автомобіль «Рено», покликав ОСОБА_3, той сказв що автомобіль його, ОСОБА_8 подивився стан автомобіля, сказав, що автомобіль хороший і можна переоформлявати, вони наполягли щоб переоформляти автомобіль в Бердянському МРЕВ, по дорозі в Запоріжжі ОСОБА_3 кудись заїзжав, вони їхали на «Таврії», а ОСОБА_3 за ними на «Рено», десь ближче до обіду приїхали в Бердянськ, в МРЕВ все перевірили, віддали документи, потім вони отримали довідку-рахунок та підписали на капоті автомобіля трьохсторонній договір, тут же біля автомобіля він передав гроші ОСОБА_3, розписку не брав, але з ним і тут був ОСОБА_8, по ціні ОСОБА_3 запропонував 10 тисяч доларів, договір ОСОБА_3 підписував, в МРЕВ ОСОБА_3 не заходив, після передачі грошей ОСОБА_3 сів в автомобіль «Део» сірого кольору та поїхав. Цього дня він отримав тільки договір комісії, а 10 вересня зранку отримав тех.паспорт, оскільки в МРЕВ не працювала ламінувальна машина.

Представник відповідача ОСОБА_2 (довіреність НАТ № 304872 від 03.02.2016р.) у судовому засіданні позовні вимоги за первисним позов не визнала у повному обсязі та звернулася до суду із зустрічними позовом до ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4 добросовісним набувачем та визнання за ним права власності на автомобіль, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 є власником автомобіля RENUALT LOGAN, держ.номер АР 2627 СВ, бежевого кольору, кузов № НОМЕР_4, його право власності підтверджується: свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХХ-421926 та довідкою-рахунком на його придбання серії ВІА № 845823 від 05.09.2014р.. На наступний день після продажу автомобіля, згідно до заяви відповідача, тобто 06.09.2014р. його викрали, забрали автомобіль та документи, насильно утримували і катували. 11.09.2014р. матеріал за заявою ОСОБА_3 було передано до Мелітопольського MB ГУМВС, внесено відомості до ЄРДР під № 0004387 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 146 КК України. 30.09.2014р. ОСОБА_3М звернувся із заявою припинити досудове розслідування, у зв'язку з чим кримінальне провадження № 0004387 було закрито на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України. 19.11.2014р. заступником прокурора Запорізької області Вороновим О.О. винесено постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження. 16.03.2015р. кримінальне провадження № 0004387 прийнято до свого провадження слідчим управлінням ГУМВС України в Запорізькій області. 23.04.2015р. внесено зміни до ІПС „ Армор" ІП „ Угон" - відновлено розшук автомобіля RENUALT LOGAN, держ.номер АР 5663 СВ. 08.10.2015р. старшим слідчим СВ Бердянського MB ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_9 проведено огляд автомобіля RENUALT LOGAN, держ.номер АР 2627 СВ, у результаті якого було вилучено вказаний автомобіль. 21.12.2015р. ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя накладено арешт на цей автомобіль. 04.08.2016р. ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за заявою ОСОБА_4 цей арешт на автомобіль частково скасовано на підставі того, що відпала потреба у вилученні автомобіля у власника (ОСОБА_4С.), тому суд ухвалив, повернути автомобіль у користування власнику. 22.08.2016р. ОСОБА_4, як власнику, повернули у користування спірний автомобіль. На теперішній час відкрито два кримінальні провадження, які знаходяться на стадії досудового слідства: провадження № 0004387, внесено в ЄРДР 11.09.2014р. за ознаками злочину, передбаченого ст.ст. 146, 289 КК України, де ОСОБА_3 є потерпілим, а ОСОБА_4С - свідком, усі оригінали документів на придбання автомобіля знаходяться у матеріалах вказаної кримінальної справи; а також провадження № 0000004, внесено в ЄРДР 06.01.2016р., за заявою ОСОБА_4 від 24.02.2015р. про скоєння проти нього злочинів, передбачених ст.ст. 190, 383, 384 КК України, ОСОБА_3, де ОСОБА_4 є потерпшим. Обидва провадження знаходяться на стадії досудового розслідування, проводяться слідчі дії, за якими встановлюється, обставини придбання спірного автомобіля. Також зазначила, що ОСОБА_4 придбав цей автомобіль, його право власності підтверджується: свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХХ-421926 та довідкою-рахунком на його придбання серії ВІА № 845823 від 05.09.2014р., на законних підставах, він є власником автомобіля та добросовісним набувачем спірного автомобіля. До того ж, при оформленні довідки-рахунку, будь-які обмеження були відсутні, що підтверджується довідкою ЦНППВАЗ м. Бердянська, Бердянського та Приморського районів № 32/10-1514 від 05.09.2014р. за підписом начальника (Гунько). З моменту придбання автомобіля 05.09.2014р. та до моменту його вилучення 08.10.2015р. (майже рік) право власності на автомобіль ОСОБА_3 не оспорював, ОСОБА_4 весь час відкрито користувався транспортним засобом, мав змогу його продати, але не зробив цього, тому ця обставина доводить, що він дійсно купив автомобіль у ОСОБА_3, був впевнений у добросовісності своїх дій і спокійно, ні про що не підозрюючи, користувався власним майном. Вилучення автомобіля та потім очна ставка з ОСОБА_3 (де ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_3 відразу, не дивлячись на те, що ОСОБА_3 заперечував факт знайомства з ним), стала для ОСОБА_4 та його родини шоком, оскільки незадовго до придбання автомобіля ОСОБА_4 одружився на весілля молодим подарували кошти і вони вирішили придбати автомобіль, на який батьки дружини додали недостатню суму, що разом становила десять тисяч доларів. 05.09.2014р. ОСОБА_4 зранку виїхав до м. Запоріжжя, де на одному з авторинків побачив машину, яка йому сподобалась, познайомився з власником та разом вирушили до Бердянська, в МРЕВ автомобіль було перевірено, після цього підписали комісійний договір та оформили рахунок-фактуру, згідно до якого ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 142700 грн. (що еквівалентно 10 тисич доларів. Після розрахунку ОСОБА_3 виїхав до Запоріжжя. Вважає, що проведена у кримінальному провадженні почеркознавча експертиза взагалі нічого не довела та суперечить показанням свідків по кримінальній справі та іншим документам. ОСОБА_4 вважає, що ОСОБА_3 навмисно поставив підпис зміненим почерком, бо заздалегідь планував злочин, використовуючи автомобіль, а експерту питання про можливість навмисно зміненого почерку не ставилось. ОСОБА_3 намагається заволодіти майном ОСОБА_4 та придбати право власності на спірний автомобіль шляхом обману (підписав договір навмисно зміненим почерком, надав завідомо неправдиві показання та повідомлення про скоєння злочину). Просила суд визнати ОСОБА_4, добросовісним набувачем автомобіля RENUALT LOGAN, бежевого кольору, кузов № НОМЕР_4, держ.номер АР 2627 СВ, свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) серії СХХ № 421926, придбаного ним у ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 845823 за 05.09.2014р., виданою ТОВ «Спецавтогруп», вартістю 142700 грн., та визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобіль RENUALT LOGAN, бежевого кольору, кузов № НОМЕР_4, держ.номер АР 2627 СВ, свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) серії СХХ № 421926, вартість якого на момент подачі позову складає 260 тисяч грн..

Представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги за зустрічною позовною заявою не визнала та пояснила, що вимога ОСОБА_4 про визнання добросовісним набувачем спірного автомобіля є неналежними способом захисту. Крім того, під час судового слідства було встановлено, що ОСОБА_4 діяв недобросовісно, а саме, він придбав автомобіль у особи, яка діяла за вкраденими документами ОСОБА_3, підробленим договором комісії, незаконною довідкою-рахунком. Також ОСОБА_4 наполягає, що його підпис на договорі комісії зроблений ним особисто, тоді він точно знає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не розписувались у договорі комісії, так як за висновком експерта підписи виконані іншими особами, свідок ОСОБА_8 показав, що автомобіль запропонував до продажу «перекуп», ОСОБА_4 не міг 05.09.2014р. отримати автомобіль від ОСОБА_3 тому, що за доведеними обставинами 05.09.2014р. та вдень 06.09.2014р. авто знаходилось у власника ОСОБА_3 у м. Запоріжжі; ОСОБА_4 не надав жодного доказу, що переоформлення автомобіля в Бердянському МРЕВ відбулося саме 05.09.2014 р. (жодного письмового доказу чи свідка); немає доказів відплатного придбання автомобіля: довідка-рахунок ТОВ «Спецавтогруп» видана за неукладеним договором комісії, не відповідає вимогам закону, підписана невстановленими особами, відсутні необхідні реквізити. Сам ОСОБА_4 заявив, що гроші на користь ТОВ «Спецавтогруп» не сплачував, тобто має місце фіктивна видача довідки-рахунку без фактичної оплати; немає письмових доказів передачі грошей ОСОБА_3 (відсутня розписка, квитанція, банківський платіж, тощо); немає жодного доказу про обачну та обережну поведінку покупця ОСОБА_4 мав справу з перекупщиком, автомобіль не оглядав та не перевіряв на СТО (жодних свідків); покупець та його свідок ОСОБА_8 (з їх власних слів) не розбираються в автомобілях, а також не змогли пояснити, як визначали вартість б/у автомобіля; свідок ОСОБА_8 не певний в упізнанні ОСОБА_3, мають місце підроблені підписи на документах. Під час проведення почеркознавчої експертизи в кримінальній справі експерт не виявив жодного збігу відібраних зразків підпису ОСОБА_3 з підписом, виконаним від його імені на договорі комісії. В тексті експертизи (стор. 11) експертом чітко визначено: «встановлені розбіжності істотні, стійкі і достатні для висновку про те, що підпис, розташований в графі «Підпис», виконаний від імені ОСОБА_3 в договорі комісії від 05.09.2014 р. серії ВІА №845823, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою»; припущення представника ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 навмисно міг підробити свій підпис на договорі комісії, не підтверджується жодним доказом у справі; представник ОСОБА_4 заявила клопотання про повторну перевірку лише підпису ОСОБА_3, хоча за висновками експерта підробленим підписом також є й підпис директора ТОВ «Спецавтогруп» - ОСОБА_6, що також спростовує позицію ОСОБА_4 та доводить неукладеність спірного договору комісії; під час судового розгляду не вдалося взагалі встановити жодну особу, яка підписувала чи була свідком підписання спірного договору комісії; довідка-рахунок ВІА №845823 від 05.09.2014 р. не має юридичної сили з огляду на те, що видана невстановленими неповноважними особами за неукладеним договором комісії від 05.09.2014 р.; немає значення питання відповідності форми довідки-рахунку нормам інструкції про її складання, так як фактично спірна довідка-рахунок складена і видана неповноважними особами. Просила суд первинний позов задовольнити, а зустрічні позовні вимоги залишити без задоволення у повному обсязі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що працює з позивачем на посаді медичної сестри в КУ «Міська стоматологічна поліклініка №6», вона знаходилась на роботі у поліклініці 05.09.2014р., це була пятниця, працювала у 2-гу зміну, з лікарем ОСОБА_3 з 12.43 год. до 19.00 год., ОСОБА_3 в цей день нікуди не відлучався та нікуди не їздив, автомобіль - іномарка бежевого кольору, на якому ОСОБА_3 їздив на роботу і в цей день приїхав на ньому хвилин за 10 до початку зміни, був весь час припаркований під їх вікнами, уїхав на ньому він після 19.00 год.. Наступного дня, 06 вересня у них була зміна з 8.30 год. до 14.30 год., ОСОБА_3 приїхав на роботу на цій же машині, яка також весь день стояла у них під вікнами їх кабінету, в цей день у них були пацієнти з гострим болем, про що є записи у відповідному журналі, який вона заповнювала. Після закінчення їх зміни десь о 14.40 год. ОСОБА_3 поїхав ще на роботу в ПП «Отус», також вона знає, що вечером цього дня йому треба було забирати дружину з Кирилівки. В понеділок 08 вересня ОСОБА_3 на роботі розказував, що у нього в Мелітополі забрали машину, на нього напали, звязали, побили, тримали у закритому приміщенні, а потім відпустили, забрали документи, телефони, машину. У нього була розбита губа, на запястях рук крововиливи, була крепатура йому було тяжко повертатися

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що працює медичною сестрою у ПП «Отус», працювала разом з лікарем ОСОБА_3 06 вересня 2014 року у другу зміну з 15.00 год. до 19.00 год., він приїхав на роботу на своїй машині «Рено Логан», бежевого кольору металік, номер вона не знає. Ця машина була припаркована перед стоматологією у них під вікнами, їх стоматологія розташована на 1-му поверсі двоповерхового житлового будинку, вихід і площадка у них окремо. Коли відпрацювали зміну ОСОБА_3 пїхав за своєю сімєю у Кирилівку, вона бачила як він сів у машину і поїхав. Пізніше вона дізналася, що ОСОБА_3 не доїхав, його побили та забрали машину. Вона бачила пошкодження у нього на обличчі розбита губа.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що позивач ОСОБА_3 його друг, 05 вересня 2014 року вечером вони зустрічалися після роботи, десь о восьмій годині, у паркі Побєди в Запоріжжі це в центрі в районі 5-ої лікарні. Вони поспілкувалися і після того він провів ОСОБА_3 до його автомобіля «Рено Логан», бежевий металік який він припаркував біля його будинку, він особисто бачив там його автомобіль 05.09.2014р.. Наступного дня вони ще спілкувалися по телефону і він у нього уточнював, коли той збирається їхати забирати дружину та друзів, які його чекали з речами на морі в Кирилівці. А вже вечером 06.09.2014р. він на звязок вже не виходив і наступного дня він дізнався, що він не зявився на місце зустрічі і його почали розшукувати. Ніяких розмов про продаж чи наміри продажу автомобіля від він ОСОБА_3 не чув, машина нова і він не збирався її продавати. Побачив вже ОСОБА_3 у неділю - 07.09.2014р. - увечері, одежа у нього була порвана і в крові, на обличчі були синьці і ссадна, на руках сліди від наручників. Знає, що він приїхав без автомобіля, ключів та документів.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що він друг ОСОБА_4, який йому зателефонував і попросив допомогти вибрати автомобіль, це було десь весною 2014 року, вони поїхали в Запоріжжя на автомобільний ринок, там до них підійшов чоловік і запропонував автомобіль, який був дешевше на 2-3 тисячі його вартості. Приїхали в Бердянськ на двух машинах, біля МРЕВ підписували договір купівлі-продажу, як підписували він особисто не бачив, ОСОБА_4 передав гроші, в доларах, але скільки він не знає, чи писав ОСОБА_3 розписку він також не знає, він бачив, що ОСОБА_4 розрахувався, взяв пакет документів і пішов в МРЕВ.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги як за первісним позовом, так і вимоги по зустрічному позову задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Так, з наявних у матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, вбачається, що автомобіль «RENUALT LOGAN», 2011 року випуску, бежевого кольору, кузов №X7LLSRB2HBH426204, державний номер НОМЕР_2, з 17 серпня 2011 року був зареєстрований за ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвм про реєстрацію транспортного засобу CAE № 958448, виданим Запорізьким ВРЕР № 1 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області (а.с. 210).

З наданого договору комісії від 05 вересня 2014 року вбачається, що він укладений між ТОВ «Спецавтогруп», в особі ОСОБА_6, та ОСОБА_3. За умовами якого, ОСОБА_3 передав, а ТОВ «Спецавтогруп» прийняв на себе обов'язки з реалізації транспортного засобу - «RENUALT LOGAN», 2011 року випуску, бежевого кольору, кузов №X7LLSRB2HBH426204, встановлена ціна 142000,00 грн. Також в договорі наявні підписи: комісіонер директор ТОВ «Спецавтогруп», комітент ОСОБА_3, покупець ОСОБА_4 (а.с.6, 209).

Зі змісту довідки-рахунку серії ВІА № 845823 від 05 вересня 2014 року (а.с.7) вбачається, що ОСОБА_4 було продано і видано автомобіль «RENUALT LOGAN», кузов №X7LLSRB2HBH426204, вартістю 142000,00 грн..

10 вересня 2014 року Центром ДАІ № 2305 ОСОБА_4 видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХХ № 421926, в якому його зазначено власником автомобіля «RENUALT LOGAN», 2011 року випуску, бежевого кольору, кузов №X7LLSRB2HBH426204, державний номер НОМЕР_3 (а.с.50).

Також встановлено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження №0004387 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст. 289 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 11.09.2014р..

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 11.09.2014р. за № 0004387, відповідно до постанови слідчого СУ ГУ НП в Запорізькій області від 25.02.2016р. було призначено проведення експертизи (з дослідження почерку та підписів), відповідно до висновків якої (№ 145п від 27.05.2016р.), було встановлено, зокрема, що підпис в графі «Підпис», виконаний від імені ОСОБА_3 в договорі комісії від 05.09.2014 р. серії ВІА №845823, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою; підпис, розташований в графі «Директор» в договорі комісії від 05.09.2014 р. серії ВІА №845823, виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою.

До теперішнього часу у вищезазначеному кримінальному провадженню здійснюється досудове розслідування.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Одним з основних способів захисту права власності є віндикаційний позов, який визначають як позов про повернення свого майна з чужого незаконного володіння. Це вимога власника, який не володіє майном, повернути останнє в натурі.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч. 2 ст. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх видів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», одним із видів документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою є довідка-рахунок, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця та є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу.

Право власності на спірний автомобіль було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_4С на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 845823 від 05 вересня 2014 року (а.с.7), яка ніким не оспорена в передбаченому законом порядку.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Тобто при вирішенні даного спору суд виходить з того, що позивач не оспорював правочини - договір комісії та договір купівлі-продажу автомобіля, які в силу ст. 204 ЦК України є правомірними.

Також суд врахує, що ОСОБА_4 набув право власності на спірний автомобіль на підставі договору, який не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд не може застосувати окремий спосіб захисту порушеного права, що не має відношення до правової природи реституції витребування майна в особи, яка є набувачем майна за договором, що не визнаний недійсними і не є предметом судового розгляду у даній справі.

Така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року №640/10207/15-ц, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

За таких обставин суд вважає, що підстави для задоволення позову про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння відсутні, оскільки позивачем не доведено, що відповідач незаконно, без відповідної правової підстави заволодів його майном.

Суд також не приймає посилання позивача на висновки почеркознавчої експертизи, оскільки зазначені висновки є підставами для оспорювання правочину, а не для витребування майна з чужого незаконного володіння.

Крім того, відповідно до п.п. 24, 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі статтею 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач).

У такому разі пред'явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

За таких підстав, суд вважає, що вимоги по зустрічному позову ОСОБА_4 про визнання його добросовісним набувачем також не підлягає задоволенню з огляду на те, що така вимога є неналежним способом судового захисту (стаття 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна.

Крім того, оскільки ОСОБА_4 набув право власності на спірний автомобіль на підставі договору, який на теперішній час судом не визнаний недійсним, у звязку з чим визнання права власності за цим договором не потребує додаткового його встановлення у судовому порядку, і як наслідок тягне за собою відмову у задоволенні його вимоги по зустрічному позову про визнання права власності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецавтогруп» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецавтогруп», про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_13