ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________

2/381/871/17
381/5025/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області
в складі:
головуючого судді: Осаулової Н.А.,
за участю секретаря: Криворучко А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Фастів цивільну справу за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2009 року позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 було задоволено та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 перерахунок різниці між фактично виплаченою надбавкою за безперервну військову службу та надбавкою за безперервну військову службу в розмірі 70% з 01 квітня 2003 року по 01 лютого 2005 року, без урахування листопад-грудень місяць 2003 року з урахуванням коефіцієнту інфляції, та стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нараховану різницю в розмірі 9314,75 грн.. Позивач зазначає, що військовою частиною було здійснено нарахування та оплату надбавок за безперервну вислугу років в розмірі 9314,75 гривень та виконавчий збір у розмірі 931,47 грн., а всього військовою частиною було сплачено 10246,22 грн.
Між тим, 20 січня 2015 року, постановою Вищого адміністративного суду України, постанову Фастівського міськрайонного суду від 07 серпня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2011 року скасовано, а у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частин НОМЕР_1 про визнання протиправними та зобов`язання виплатити грошове забезпечення відмовлено.
Окрім того, позивач зазначає, що в серпні 2015 року військова частина звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області із заявою про поворот виконання судового рішення від 07 серпня 2009 року, проте ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення було відмовлено, у зв`язку із відсутністю підстав. Позивач зазначає, що грошові кошти набуті відповідачем безпідставно, тому змушений звернутися до суду з даним позовом.
В судовому засіданні представники позивача позовну заяву підтримали з підстав викладених в ній, суду пояснили, що ОСОБА_1 на підставі постанови Фастівського міськрайонного суду від 07 серпня 2009 року були виплачені грошові кошти. Оскільки постанова була скасована, вони звернулися до Фастівського міськрайонного суду із заявою про поворот виконання рішення суду, проте у задоволенні заяви судом було відмовлено. Вважають, що дані кошти відповідачем були набуті безпідставно, тому підлягають поверненню.
Окрім того, в судових дебатах представники позивача зазначили, що при написанні позову, було допущено помилку, а саме не вірно вказано прізвище відповідача, замість вірного « ОСОБА_2 ». Тому, просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 9314,75 гривень.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Суду пояснив, що кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, були перераховані на законних підставах, а тому відсутні будь-які правові підстави для їх повернення. Просив відмовити в позові повністю.
Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою Фастівського міськрайонного суду від 07.08.2009 року, яку було залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03.11.2011 року, позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , м. Рівне про стягнення невиплаченої частини грошового забезпечення було задоволено, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 , м. Рівне провести ОСОБА_1 перерахунок різниці між фактично виплаченою надбавкою за безперервну військову службу та надбавкою за безперервну військову службу в розмірі 70% з 01 червня 2003 року по 01 лютого 2005 року, згідно Довідки № 296 від 15 травня 2008 року без урахування листопад-грудень місяця 2003 року, з урахуванням коефіцієнту інфляції та стягнуто з військової частини на користь ОСОБА_1 нараховану різницю в розмірі 9314,75 грн. Дану постанову допущено до негайного виконання.
Між тим, постановою Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2015 року, постанову Фастівського міськрайонного суду від 07.08.2009 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 03.11.2011 року, скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання виплатити грошове забезпечення відмовлено.
Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст.ст.10, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Звертаючись до суду з позовною вимогою про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно набутих грошових коштів, Позивач зазначив, що кошти відповідачем було отримано в період, коли було чинним рішення суду першої інстанції від 07.08.2009 р.

За змістом ст.. 1212 ЦК України, безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею за рахунок іншої особи, без достатньої правової підстави, тому, суд вважає, що зазначена норма закону не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки, в даному випадку кошти ОСОБА_1 були отриманні за наявності підстав, передбачених законодавством.

Між тим, з п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України вбачається, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За змістом даної правової норми перераховані виплати не підлягають поверненню за умови, що особа, яка зробила такі виплати, здійснила їх, по-перше, добровільно, по-друге, за відсутності рахункової помилки з її боку і, по-третє, за відсутності недобросовісності з боку набувача.

Верховним судом України в Постанові від 22 cічня 2014 року у справі № 6-151цс13, висловлена правова позиція, де роз`яснено, що відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Як вбачається у статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно із ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі постанови Фастівського міськрайонного суду від 07.08.2009 р., позивачем Військовою частиною НОМЕР_1 м. Рівне відповідачу було виплачено нараховану різницю в розмірі 9314,75 гривень.

У ході розгляду даної справи позивачем у встановленому законом порядку не доведено факту допущеної рахункової помилки, факту недобросовісності ОСОБА_1 та факту безпідставної виплати останньому коштів в сумі 9314,75 гривень.

Окрім того, Верховним судом України в Постанові від 01 лютого 2017 року у справі 6-2711цс16, висловлена правова позиція, де роз`яснено, що зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав.

Зважаючи на встановленні судом обставини у справі, суд вважає, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 не підлягають задоволенню, оскільки зазначена сума відповідно до вимог статті 1215 ЦК України поверненню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 3, 4, 10, 11, 57, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, статтями 1212, 1215 ЦП України, Постановами Верховного суду України у справах №6-151цс13 та 6-2711цс16, суд -

В И Р І Ш И В:
Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ