Категорія: 27 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось в суд із зазначеним позовом. Вказувало на те, що 28 вересня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», надало ОСОБА_3 кредит у сумі 185000 доларів США, строком на 10 років до 28 вересня 2017 року, зі сплатою 12,9 % річних за користування кредитом.

В забезпечення належного виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором, 28 вересня 2007 року між банком і ОСОБА_3 було укладено і нотаріально посвідчено договір іпотеки нерухомого майна частини приміщення складу №12-а (приміщення з №2 по №6), загальною площею 123,3 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Романюка, 9, м. Луцьк, Волинської області.

Кріт того позивач зазначав, що боржник ОСОБА_3 належним чином не виконував умови кредитного договору, допустив заборгованість зі сплати кредиту та процентів за його користування, у звязку з чим банк змушений був звернутися до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, за результатами розгляду якого 05 липня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено заочне рішення, яким стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 1679260 грн. 56 коп., що існувала станом на 09.06.2010 року, та судові витрати по справі.

Посилаючись на те, що зазначене рішення суду відповідачами належним чином не виконується, а заборгованість за вказаним кредитним договором лише зросла, і станом на 17 листопада 2016 року становить 415976,17 доларів США, що еквівалентно 10959175 грн. 06 коп., по самому кредиту та 3615515 грн. 66 коп. по пені, то позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки частину приміщення складу № 12-а (приміщення з №2 по №6 загальною площею 123,3 кв.м.), що належить відповідачу ОСОБА_3 та розташоване за адресою: вул. Романюка, 9, м. Луцьк, Волинської області, шляхом його продажу з прилюдних торгів і відшкодувати йому понесені по справі судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ПАТ «УкрСиббанк» просить зазначене судове рішення скасувати як незаконне і необґрунтоване, прийняте судом з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, про застосування якого просив відповідач, та мотивував це тим, що право звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки виникло у банку після набрання законної сили рішення Луцького міськрайонного суду про стягнення кредитної заборгованості і з цього часу пройшло більше пяти років.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Встановлено, що 28 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір та додаткову угоду до нього, за умовами яких банк надав позичальнику кредит у сумі 185000 доларів США на строк до 28 вересня 2017 року зі сплатою 12,9 % річних за користування кредитом (а. с. 17-21).

12 серпня 2008 року додатковою угодою № 1 у вказаний договір було внесено зміни, щодо строків сплати процентів (а. с. 22).

У рахунок забезпечення виконання позичальником зобовязань, узятих на себе за кредитним договором, 28 вересня 2007 року між позивачем і відповідачем ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_3 передав в іпотеку банку належне йому нерухоме майно частину приміщення складу № 12-а (приміщення з №2 по №6 загальною площею 123,3 кв.м.), розташоване за адресою: вул. Романюка, 9, м. Луцьк, Волинська область (а.с. 25-27).

ОСОБА_3 систематично не виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором та додатковою угодою до нього, у звязку з чим виникла заборгованість зі сплати кредиту та процентів за його користування.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2011 року позов банку задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1679260 грн. 56 коп. заборгованості за кредитним договором, станом на 09 червня 2010 року (а.с. 28).

Також встановлено, що після набрання зазначеним рішенням суду законної сили, заборгованість за кредитним договором залишається непогашеною і станом на 17 листопада 2016 року становить: по кредиту і відсотках 10959175 грн. 06 коп., по пені 3615515 грн. 66 коп. (а. с. 41-55).

На виконання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» ПАТ «УкрСиббанк» направляло відповідачу ОСОБА_3 письмову вимогу від 28 вересня 2016 року про погашення цієї заборгованості, однак останній не вчинив жодних дій щодо її виконання (а. с. 31-40).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У ст. 526 ЦК України наведено загальні умови виконання зобовязання, а саме: зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Аналіз наведених норм права та встановлених обставин справи свідчить про те, що навіть за наявності рішення суду про стягнення заборгованості, у випадку коли не відбулося її повне погашення, боргові зобовязання ОСОБА_3 за кредитним договором перед позивачем ПАТ «УкрСибБанк» існують і надалі.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Пунктом 6.1 Іпотечного договору, укладеного між сторонами спору, передбачено, що цей договір підлягає нотаріальному посвідченню і діє з моменту такого посвідчення до повного виконання зобовязань за договором, що обумовлюють основне зобовязання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Отже, субєктивне право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки припиняється у випадку настання обставин, наведених у ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Тобто сам факт звернення кредитодавця до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка після цього й надалі не погашена, не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Відтак, оскільки іпотека не припинилась, то іпотекодержатель вправі звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації з прилюдних торгів з метою повернення у такий спосіб наданих ним боржнику грошових коштів за основним зобовязанням кредитним договором і строк позовної давності для звернення до суду з указаним позовом не пропущено.

Наведеним вище спростовуються висновки суду першої інстанції та доводи представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності для вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до погодженого сторонами спору під час укладення договору іпотеки Звіту про оцінку предмету іпотеки - частини приміщення складу № 12-а (приміщення з №2 по №6 загальною площею 123,3 кв.м.), що розташоване за адресою: вул. Романюка, 9, м. Луцьк, Волинської області, проведеного субєктом оціночної діяльності ТзОВ «Волинь-експерт», ринкова вартість обєкта оцінки становить 1255380 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, дано невірну правову оцінку зібраним доказам та встановленим обставинам справи, що потягло за собою порушення норм матеріального права, то в силу вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Також, відповідно до вимог ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_3 в користь ПАТ «УкрСиббанк» підлягають відшкодуванню понесені товариством судові витрати - сплачений судовий збір в сумі (1378+1515,80) 2893 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2017 року у даній справі скасувати.

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 28 вересня 2007 року станом на 17 листопада 2016 року, по кредиту і процентах у розмірі 415976,17 доларів США, що еквівалентно 10959175 грн. 06 коп., та по пені у розмірі 3615515 грн. 66 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки частину приміщення складу № 12-а (приміщення з № 2 по № 6, загальною площею 123,3 кв. м.), що розташований за адресою: м. Луцьк, вул. Романюка буд. 9, Волинська область і належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною 1255380 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства «УкрСиббанк» 2893 грн. 80 коп. понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку упродовж двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді