Справа №461/1008/16-ц
Провадження №2/461/130/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді - Мисько Х.М.

при секретарі - Коружинець Н.В.,

з участю відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, нарахованих за користування кредитом процентів та пені та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1, ОСОБА_4, з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Котарської Аліції Тадеївни, про визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків недійсності -

в с т а н о в и в :

позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, в якому просить стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4в солідарному порядку суму боргу, процентів, нарахованих за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 листопада 2006 року в розмірі 48945,58 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 28337,68 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 19449,96 грн. в рівних частках з кожного по 6483,32 грн.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 23 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого відповідачу було надано в кредит грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 74000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути кредит не пізніше 23 листопада 2027 року, якщо не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору, та сплачувати протягом 30 к.д., рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 10,3% річних. Погашення нарахованих процентів відбувається по 23 число кожного місяця. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_2 за вищевказаним кредитним договором, були укладені наступні договору поруки: між позивачем та ОСОБА_1 - Договір поруки №0/1 від 23 листопада 2006 року та між позивачем та ОСОБА_4 - Договір поруки №0/2 від 23 листопада 2006 року. Відповідно до умов Договорів поруки, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зобов'язались відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх зобов'язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є солідарною. Всупереч умов Кредитного договору ОСОБА_2 не здійснює платежів для погашення кредиту з травня 2015 року, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. 26 жовтня 2015 року відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 08 лютого 2016 року, вимоги банку залишені без задоволення.Таким чином, станом на 08 лютого 2016 року, заборгованість ОСОБА_2 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 48945,58 доларів США, з яких: 44600,00 доларів США кредитна заборгованість в тому числі прострочена заборгованість з травня 2015 року - 2940,00 доларів США; 4345,58 доларів США - заборгованість по процентах. Заборгованість ОСОБА_6 по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 08 лютого 2016 року складає 28337,68 грн., з яких 12428,14 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 15909,54 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

31 січня 2017 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_1, ОСОБА_4, з участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - приватного нотаріуса ЛМНО Котарської А.Т., в якому просить визнати порушеним право споживача фінансових послуг на проведення Банком переддоговірної роботи в письмовій формі, право споживача на інформацію про істотні умови договору, право споживача на інформацію про ціну договору, право споживача на отримання повної та об'єктивної інформації стосовно способу виконання зобов'язання за кредитним договором та визнати недійсним кредитний договір №0 від 23 листопада 2006 року, укладений між нею та АКІБ «УкрСиббанк».

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 покликається на те, що ПАТ «УкрСиббанк» всупереч ч.2 ст.11, п.4 ч.4 ст.11, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.1,2 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом і іпотечними сертифікатами», ст.1054 ЦК України, ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», п.п.1.16, 5.3.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», п.п.1.22 гл.1 розділу 3 постанови правління НБУ №255 «Про затвердження Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України», не повідомив інформацію, яка впливає на прийняття рішення про укладення договору, і в пункти кредитного договору була внесене низка обманних положень, що спотворюють зміст і правову природу кредитного договору та створюють істотний дисбаланс економічних наслідків правочину на користь Банку. Зокрема, вказує, що позивач за первісним позовом не надав інформацію щодо наявних форм кредитування та методів нарахування відсотків, орієнтовної сукупної вартості кредиту, вартості послуг, пов'язаних з його оформленням та реальної процентної ставки. Вказує, що валюта кредиту не відповідає дійсності, оскільки 23 листопада 2006 року працівниками Банку в день видачі кредиту була передана сума в гривнях - продавцям квартири, про що свідчить Договір купівлі-продажу квартири. Також покликається на те, що Банк стягував кошти під виглядом переказу, а не погашення кредитної заборгованості, тому вважає, що Банк насправді видав безпроцентний кредит, який є заборонений законом, а також на те, що Банк користувався анонімними рахунками - НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_6.

До судового засідання представник позивача за первісним позовом подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій вказує, що первісний позов підтримує з підстав, викладених у такому, проти зустрічного заперечує з підстав, викладених у письмовому запереченні.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечив, зустрічний позов визнав та просив такий задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечив. Зустрічний підтримав з підстав, викладений у такому та просив такий задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, права, обов'язки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задоволити, а в задоволенні зустрічного відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого відповідачу було надано в кредит грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 74000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути кредит не пізніше 23 листопада 2027 року, якщо не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору, та сплачувати протягом 30 к.д., рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 10,3% річних. Погашення нарахованих процентів відбувається по 23 число кожного місяця.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.2 статті ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як встановлено судом, позичальник ОСОБА_2 умови договору не виконала, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_2 за вищевказаним кредитним договором, були укладені наступні договору поруки: між позивачем та ОСОБА_1 - Договір поруки №0/1 від 23 листопада 2006 року та між позивачем та ОСОБА_4 - Договір поруки №0/2 від 23 листопада 2006 року. Відповідно до умов Договорів поруки, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зобов'язались відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх зобов'язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є солідарною.

Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

На підставі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 всупереч умов Кредитного договору не здійснює платежів для погашення кредиту з травня 2015 року, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

26 жовтня 2015 року відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 08 лютого 2016 року, вимоги банку залишені без задоволення.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, станом на 08 лютого 2016 року, заборгованість ОСОБА_2 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 48945,58 доларів США, з яких: 44600,00 доларів США кредитна заборгованість в тому числі прострочена заборгованість з травня 2015 року - 2940,00 доларів США; 4345,58 доларів США - заборгованість по процентах. Заборгованість ОСОБА_6 по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 08 лютого 2016 року складає 28337,68 грн., з яких 12428,14 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 15909,54 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Вирішуючи зустрічний позов, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін.

Частиною 1 ст. 215 ЦК встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Виходячи з положень ст. 215 ЦК України та п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1- 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

В свою чергу ст.203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відповідно до яких: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи виписки про рух коштів по рахунку НОМЕР_7, відбулось зарахування коштів у розмірі 74000,00 доларів США.

Суд не приймає до уваги покликання ОСОБА_2 на те, що кредитні кошти видавались у гривні, оскільки Договір купівлі-продажу квартири підтверджує факт розрахунку сторін, а не свідчить про валюту видачі кредиту Банком.

За вимогами ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, заключаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Позивач за зустрічним позовом стверджує, що під час укладання договору про надання споживчого кредиту не було надано повної та достовірної інформації про всі умови договору, додаткові витрати, пов'язані з виконанням договору, та про сукупну вартість договору. Позивачка посилається на те, що ненаданням вказаної інформації її введено в оману щодо дійсних умов кредитного договору, а відповідно і сформувало в нього хибну думку щодо умов кредиту.

Однак, в судовому засіданні встановлено за допомогою належних та допустимих доказів, які були перевірені судом, що відповідачем - ПАТ «УкрСиббанк» повністю дотримано вимог щодо оформлення даного правочину, що підтверджується п.9.13 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 23 листопада 2006 року підписанням даного договору Позичальником свідчить про те, що перед підписанням даного Договору Позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», що свідчить про те, що Банком доведено до відома інформацію позивачу ОСОБА_2 в межах, визначених законом.

Як вбачається з договору кредиту, позивачу було надано інформацію щодо всіх умов договору. Так, в договорі послідовно та докладно викладено всі права та обов'язки сторін, правила нарахування процентів і комісій, наслідки за порушення умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як видно з матеріалів справи, укладений договір про надання споживчого кредиту був добровільно підписаний, а відтак, позивач погодилася зі всіма вказаними істотними умовами. Згідно договору, сторони досягнули згоди щодо всіх істотних умов, повідомлено про всю необхідну для даного кредитного договору інформацію, як того вимагає ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», сторони діяли добровільно, повністю усвідомлюючи наслідків своїх дій, про що свідчать підписи на договорі. З наявної в договорі кредитування інформації не вбачається нечіткості, двозначності, незрозумілості та інших ознак використання нечесної підприємницької діяльності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що зміст оспорюваного кредитного договору в повному обсязі відповідає вимогам, встановленим в законодавстві, при укладенні договору банком дотримано всіх вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а отже, немає підстав для визнання договору недійсним.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає вимоги позивача ОСОБА_2 безпідставними, так як такі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження позовних вимог, а тому суд приходить до переконання, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4підлягають солідарному стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 19449,96 грн. в рівних частках з кожного по 6483,32 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 536, 611, 612, 624-625, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

первісний позов задоволити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код Банку 09807750) з ОСОБА_2 (місце проживання: 79005, АДРЕСА_1; ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_3), ОСОБА_1 (місце проживання: 050000 АДРЕСА_2; адреса для листування: 79109, АДРЕСА_3; ІНФОРМАЦІЯ_2; ідентифікаційний номер: НОМЕР_4) та ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_4; ІНФОРМАЦІЯ_4; ідентифікаційний номер: НОМЕР_5) в солідарному порядку суму боргу, процентів, нарахованих за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 листопада 2006 року в розмірі 48945,58 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 28337,68 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4на користь Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код 09807750) суму сплаченого судового збору в розмірі 19449,96 грн. в рівних частках з кожного по 6483,32 грн.

В задоволенні зустрічного позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя Мисько Х.М.