Ухвала

іменем україни

26 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 17 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з указаним позов, у якому, з урахуванням уточнень, просило стягнути із ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 25 грудня 2007 року, яка станом на 25 березня 2011 року становить 52 590,88 доларів США, з яких: загальний залишок заборгованості за кредитом - 19 646,36 доларів США, за відсотками - 6 353,64 доларів США, за комісією - 2 640,68 доларів США, за пенею - 12 408,91 доларів США.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 17 січня 2017 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 31 187,65 доларів США заборгованості за кредитом, 6 353,64 доларів США заборгованості зі відсотками, 2 640,68 доларів США заборгованості за комісією, всього: 40 181,97 доларів США.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 98 774 грн 92 коп. пені.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що, оскільки позивачем було обрано спосіб судового захисту свого права шляхом звернення стягнення на предмет застави за відсутності одночасного заявлення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором; рішенням суду, що набрало законної сили та підлягає виконанню, дані вимоги були задоволені, позивач не позбавлений можливості задовольнити свої вимоги шляхом реалізації предмета застави, який знаходиться в нього на зберіганні, з врахуванням чого на даний час неможливо визначити розмір заборгованості станом на 25 березня 2011 року.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, зазначав, що рішенням Славутицького міського суду Київської області від 19 травня 2010 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк». У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 25 грудня 2007 року № CNSLAW00420063 в розмірі 33 837,37 доларів США, еквівалентному 270 362 грн 98 коп., звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки Hyndai Tuсson, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк», з укладенням від імені продавця договору купівлі-продажу предмета застави будь-яким способом з іншою стороною - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Із матеріалів справи вбачається, що на даний час зазначене рішення суду не виконане, предмет застави передано позивачу лише 23 лютого 2016 року, заставлене майно в установленому законом порядку позивачем не реалізовано.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, апеляційний суд дійшов висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та нормами ЦК України.

При цьому апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

С.О.Карпенко