АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретаря: Герман Я.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 квітня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Посилалося на те, що між банком та відповідачем ОСОБА_2 11 жовтня 2006 року був укладений кредитний договір №CVVWGA00000036, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 6187,89 доларів США строком до 08.10.2010 року та зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 11 жовтня 2006 року був укладений з відповідачем ОСОБА_2 договір іпотеки.

Посилаючись на те, що зобов'язання за кредитним договором не виконано, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 8994,94 доларів США, що еквівалентно 230540,31грн.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення суду ПАТ КБ «Приват Банк» подало апеляційну скаргу,

Справа 713/62/2017 Категорія 19/27 Провадження 22-ц/794/695/2017 Головуючий в 1 інстанції Кириляк А.Ю. Доповідач Височанська Н.К.

в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 11 жовтня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 6187,89 доларів США строком до 08 жовтня 2010 року.

В забезпечення зобов'язання за кредитним договором 11 жовтня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки.

19 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода до кредитного договору, за умовами якої встановлено термін виконання кредитного договору по 10 жовтня 2016 року.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, що рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 травня 2012 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVVWGA00000036 від 11 жовтня 2006 року звернуто стягнення на житловий будинок, який належить відповідачу, що розташований по вул. Польовій, 26 в м.Вашківці Вижницького району Чернівецької області.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано беззаперечних доказів фактичного виконання рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 травня 2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, чим не доведено наявність боргу непокритого іпотечним майном, не надано доказів щодо реалізації предмета іпотеки, погашення вимог кредитора за рахунок реалізації предмета іпотеки.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

За змістом ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

З банківського розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що ОСОБА_2 належним чином умови кредитного договору не виконувала, внаслідок чого станом на 14 листопада 2016 року в неї виникла заборгованість в розмірі 56459,71 доларів США, однак позивач просив стягнути лише заборгованість по тілу кредиту в розмірі 8994,94 доларів США.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість не погашена.

Суд першої інстанції дані обставини не врахував і помилково відмовив в задоволенні позову.

Заперечення відповідача на апеляційну скаргу про те, що банк не надав доказів виконання рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 травня 2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки за спірним кредитним договором є безпідставними.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Встановлено і сторони це не оспорювали, що рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 травня 2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки не виконано, предмет іпотеки не реалізовано, і відповідно, погашення вимог кредитора за рахунок іпотеки не відбулося.

Отже, зобов'язання відповідача за кредитнимдоговором не припинилися, право вимоги Банку про повернення кредиту і сплату процентів залишалося дійсним і підлягало судовому захисту.

За змістом ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки повинно привести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання як такого, що вважається виконаним згідно зі ст. 599 ЦК України.

Забезпечувальне зобов'язання має похідний характер, а не альтернативний основному.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня.

Само по собі ухвалення судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не припиняє виконання боржником свого договірного обов'язку щодо повернення заборгованості за кредитом.

Отже, кредитний договір не припинив свою дію і повинен виконуватись відповідно до умов, погоджених сторонами.

З урахуванням викладеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати за подання позовної заяви в розмірі 3458,10грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 3803,91грн.. а всього 7262,01грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 квітня 2017 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №CVVWGA00000036 від 11 жовтня 2006 року в розмірі 8994,94 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати, пов»язані зі сплатою судового збору в розмірі 7262,01грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис

Судді: підписи