У Х В А Л А

іменем україни

21 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Іваненко Ю.Г.,

КафідовоїО.В., Євграфової Є.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Чорноморгідрозалізбетон» про поновлення на роботі за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він на підставі трудового договору від 03 лютого 2014 року працював на посаді Голови правління публічного акціонерного товариства «Чорноморгідрозалізбетон» (далі - ПАТ «Чорноморгідрозалізбетон») з посадовим окладом у розмірі 80 тис. грн. 25 лютого 2015 року вони уклали угоду про припинення зазначеного трудового договору у зв'язку з переведенням ОСОБА_3 з 03 березня 2014 року до публічного акціонерного товариства «Креатив Груп» (далі - ПАТ «Креатив Груп»). 04 березня 2015 року між ним та ПАТ «Креатив Груп» було укладено трудовий контракт, відповідно до умов якого основна заробітна плата йому встановлена на рівні 80 тис. грн., проте з березня по липень 2015 року зарплата йому була встановлена на рівні 15 тис. грн.

Посилаючись на те, що однією з умов його переведення до ПАТ «Креатив Груп» було збереженням умов оплати праці протягом двох років, що останнім не виконано, ОСОБА_3 просив визнати його переведення до ПАТ «Креатив Груп» незаконним та поновити його на посаді Голови правління ПАТ «Чорноморгідрозалізбетон».

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Поновлено ОСОБА_3 на посаді Голови правління ПАТ «Чорноморгідрозалізбетон» шляхом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив із того, що умови, визначені угодою від 25 лютого 2015 року про припинення трудового контракту від 03 лютого 2014 року, щодо переведення позивача до ПАТ «Креатив Груп» не дотримані, тому таке переведення виходячи із зазначеної вище угоди є незаконним.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що умови переведення до ПАТ «Креатив Груп» були виконані. При цьому після звільнення позивача з роботи у ПАТ «Креатив Груп» на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, яке він не оспорює, він втратив право на поновлення на роботі у ПАТ «Чорноморгідрозалізбетон».

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 на підставі трудового договору від 03 лютого 2014 року працював на посаді Голови правління ПАТ «Чорноморгідрозалізбетон» з посадовим окладом у розмірі 80 тис. грн.

25 лютого 2015 року сторони уклали угоду про припинення зазначеного трудового договору у зв'язку з переведенням ОСОБА_3 з 03 березня 2014 року на роботу до ПАТ «Креатив Груп» за умови збереження протягом двох років заробітної плати.

04 березня 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Креатив Груп» було укладено трудовий контракт, відповідно до умов якого основна заробітна плата йому встановлена на рівні 80 тис. грн., проте з березня по липень 2015 року - на рівні 15 тис. грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Частиною 5 ст. 74 ЦПК України встановлено, що судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Згідно з ч. 2 ст. 6 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про час і місце розгляду своєї справи.

За змістом ч. 1 ст. 304 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою. У ч. 1 ст. 158 ЦПК України передбачено, що розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції був призначений на 13 вересня 2016 року, проте розгляд справи та ухвалення рішення по справі було здійснено 12 липня 2016 року, тобто за два місяці до визначеної судом дати.

Ухвали про зміну дати судового засідання судом не постановлялося, виправлення описки до ухвали про призначення справи до розгляду в судовому засіданні на 13 вересня 2016 року не вносилося.

Розгляд справи було призначено на 13 вересня 2016 року колегією суддів, а на 12 липня 2016 року розгляд справи суддя-доповідач призначив фактично одноособово резолюцією на клопотанні про пришвидшення розгляду справи, що є порушенням норм процесуального законодавства.

Такі дії судді-доповідача апеляційного суду призвели до того, що справа була призначена на дві різні дати, при тому, що ухвала про призначення справи до судового розгляду на 13 вересня 2016 року внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень та доступна для ознайомлення сторонами, а відомостей щодо призначення розгляду справи на 12 липня 2016 року, тобто на 2 місяці раніше, у цьому реєстрі немає, хоча саме у цей день відбувся розгляд справи за відсутності позивача з ухваленням апеляційним судом рішення про скасування рішення районного суду та відмову в позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Розглянувши справу за відсутності ОСОБА_3, порушивши його конституційне право на участь у судовому засіданні та проігнорувавши вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий судовий розгляд, суд апеляційної інстанції його позицію та доводи не з'ясував і не забезпечив йому можливість переконувати суд в обґрунтованості своїх тверджень, скасувавши при цьому рішення суду першої інстанції та відмовивши йому у позові.

Рішення апеляційного суду ухвалено з порушенням норм процесуального законодавства, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

Ю.Г.Іваненко

О.В.Кафідова

Є.П.Євграфова