Справа №487/1102/17 03.07.2017 03.07.2017 03.07.2017
Справа №487/1102/17 Головуючий першої інстанції Павлова Ж.П.
Провадження №22-ц/784/1511/17 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представників відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Комунальної установи Миколаївський зоопарк рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 травня 2017 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунальної установи Миколаївський зоопарк про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 предявила позов до Комунальної установи Миколаївський зоопарк (далі КУ Миколаївський зоопарк) про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач відповідно до наказу №60-к від 12 травня 1998 року працює в КУ Миколаївський зоопарк, а згідно наказу №139-к від 04 квітня 2012 року її переведено на посаду завідувача відділу науки і просвіти.

Наказом за №648 директора КУ Миколаївський зоопарк від 28 листопада 2016 року позивачу завідувачу відділу науки і просвіти, оголошено догану із формулюванням: за неодноразове порушення трудової дисципліни, перевищення своїх посадових обовязків, що виразилось у використанні службового приміщення зоопарку під Центр екологічної просвіти «Восход», здійснені заходів не повязаних з посадовими обовязками, а саме нагородженням грамотами активних учасників збору батарейок, проведення учасників акції до зоопарку без вхідних квитків, розміщенням у соціальних мережах особистої інформації, неповязаної з діяльністю зоопарку.

З даним наказом позивач не згодна, вважає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки викладені у наказі обставини не відповідають дійсності та будь-які дані, що свідчили б про порушення позивачем обовязків працівника, визначених ст.139 КЗпП України, у відповідача відсутні, а застосування стягнення у вигляді догани здійснено не на підставах та не у відповідності до вимог трудового законодавства, тому просила скасувати зазначений наказ №648 виданий 28 листопада 2016 року директором КУ Миколаївський зоопарк.

Крім того, оскільки накладення дисциплінарного стягнення, вплинуло на нормальні життєві звязки позивача, що вимагало додаткових зусиль організації життя, остання просила також стягнути на її користь з відповідача 2 868 грн., що відповідає сумі її місячного окладу, на відшкодування моральної шкоди.

Заперечуючи проти задоволення позову, представники відповідача посилались на те, що наказ №648 від 28 листопада 2016 року є законним та відповідає діючому законодавство. Зазначали, що 27 листопада 2016 року, позивач ОСОБА_2 використовуючи своє службове становище, у робочий час, без узгодження з керівництвом провела на територію КУ Миколаївський зоопарк без вхідних квитків двох дорослих та пятьох дітей та провела заходи Центру екологічної просвіти «Восход», керівником якої є сама позивач, та який не є структурним підрозділом КУ Миколаївський зоопарк. При цьому, позивач використала службовий компютер для власних цілей, розміщуючи у соціальних мережах особисту інформацію, не повязану із діяльністю зоопарку. 28 листопада 2016 року ОСОБА_2 було запропоновано надати пояснення з цього приводу, проте остання відмовилися. З огляду на зазначене, представники відповідача, вважають, що установою правомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а тому просили у задоволені позовних вимог відмовити.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Скасовано наказ №648, виданий 28 листопада 2016 року директором КУ Миколаївський зоопарк ОСОБА_4 «Про дисциплінарне стягнення завідуючому відділу науки і просвіти ОСОБА_2». Стягнуто із КУ Миколаївський зоопарк на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 700 грн.. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат, шляхом стягнення із КУ Миколаївський зоопарк на користь держави судовий збір в сумі 1 280 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача КУ Миколаївський зоопарк, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції дійсних обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності виданий з порушенням зазначених вимог закону, без доведеності вини позивача у порушенні посадової інструкції, а тому підлягає скасуванню. Також, внаслідок дій відповідача були порушенні законні права ОСОБА_2Л, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, тому суд вважав обґрунтованими позовні вимоги щодо відшкодування на користь позивача моральної шкоди у сумі 700 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині незаконності наказу про накладення дисциплінарного стягнення. Водночас, колегія суддів не погоджується з висновками районного суду в частині стягнення компенсації моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення визнається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного законодавства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судове рішення ухвалено не у повній відповідності з вищевказаними вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.1,3-4,10-11,303 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до ч.1 ст.147 КЗпП України догана - це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосоване до працівника за порушення трудової дисципліни.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення у строки та в порядку встановленими ст.ст.148-149 КЗпП України.

За правилами ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

За змістом цієї норми, обчислення місячного строку для застосування стягнення починається саме з дня виявлення проступку. При цьому виявлення проступку означає не тільки виявлення його факту, але і дії або бездіяльності у вигляді проступку, а також встановлення характеру порушення, причинного звязку між діями та наслідками, та вини у цьому працівника.

Таким чином, проступок може мати місце не тільки у вигляді разового порушення одноразової дії, але і у вигляді бездіяльності, яка триває певний строк.

Отже, згідно законодавства України, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під котрим розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов'язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Необхідною умовою для накладення стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов'язково доведена роботодавцем.

За порушення трудової дисципліни, як визначено в ст.147 КЗпП України, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру. Це стягнення полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника в трудовому колективі. Такий моральний осуд покликаний спонукати працівника надалі належно виконувати свої трудові обов'язки. Адже працівник має усвідомлювати, що в разі порушення ним трудової дисципліни після оголошення йому догани до нього роботодавцем може застосовуватися більш суворе стягнення, передбачене законодавством, зокрема звільнення.

Тобто догана - захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього.

Статтею 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до ст.150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно наказу 60-к від 12 травня 1998 року ОСОБА_2 було прийнято на роботу до КУ Миколаївський зоопарк на посаду робітниці по догляду за хижими тваринами.

Наказом №961-к від 08 серпня 2006 року позивача переведено на посаду наукового співробітника відділу науки і просвіти, наказом №77-к від 29 січня 2008 року ОСОБА_2 переведено на посаду провідного наукового співробітника відділу науки і просвіти, та наказом №139-к від 04 квітня 2012 року останню переведено на посаду завідувача відділу науки і просвіти (а.с.14-15).

28 листопада 2016 року адміністратор Коваль Р.В. подала службову записку директору КУ Миколаївський зоопарк ОСОБА_4, в якій зазначала, що 27 листопада 2016 року контролер ОСОБА_6 за особистим проханням позивача пропустила на територію зоопарку без вхідних квитків двох дорослих (чоловіка та жінку) та пятьох дітей різного віку (а.с.30).

Із пояснювальної записки від 28 листопада 2016 року контролера КУ Миколаївський зоопарк ОСОБА_6 слідує, що 27 листопада 2016 року, перед обідньою перервою, приблизно об 11 год. 50 хв., до неї підійшла ОСОБА_2 із проханням пропустити на територію зоопарку без білетів двох дорослих та пятьох дітей, зазначивши при цьому, що ці люди з нею. Приймаючи до уваги те, що відділом науки та просвіти неодноразово проводяться на території зоопарку узгоджені із керівництвом установи різноманітні заходи, контролер пропустила зазначених осіб на територію зоопарку без квитків. В подальшому, впродовж години після обіду, зазначені особи вийшли з території установи у супроводі ОСОБА_2 (а.с.37).

Відповідно до акту фіксації відмови від надання письмових пояснень від 28 листопада 2016 року, складеного заступником директора з зоотехнічних питань ОСОБА_7, провідним юрисконсультом ОСОБА_8 та начальником відділу кадрів ОСОБА_9, ОСОБА_2 відмовилась від надання письмових пояснень, щодо фактів використання службового приміщення зоопарку під Центр екологічної просвіти «Восход», проведення 27 листопада 2016 року на своєму робочому місці заходу повязаного з нагородженням грамотами активних учасників збору батарейок, проведення учасників акції до території зоопарку без вхідних квитків (а.с.29).

Наказом №648 директора КУ Миколаївський зоопарк від 28 листопада 2016 року позивачу завідувачу відділу науки і просвіти, оголошено догану за неодноразове порушення трудової дисципліни, перевищення посадових обовязків, що виразилось у використанні службового приміщення зоопарку під Центр екологічної просвіти «Восход», здійснені заходів не повязаних з посадовими обовязками, а саме нагородженням грамотами активних учасників збору батарейок, проведення учасників акції до зоопарку без вхідних квитків, розміщенням у соціальних мережах особистої інформації, неповязаної з діяльністю зоопарку.

Пунктом 2 цього наказу головному бухгалтеру КУ Миколаївський зоопарк ОСОБА_10 доручено здійснити розрахунок заподіяної зоопарку шкоди, повязаної з відвідуванням зоопарку учасниками акції без вхідних квитків, з відрахуванням суми шкоди заподіяної зоопарку з заробітної плати завідуючої відділу науки і просвіти ОСОБА_2 (а.с.28).

Рішенням комісії по трудовим спорам КУ Миколаївський зоопарк від 06 грудня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено у скасуванні дисциплінарного стягнення у вигляді догани за наказом від 28 листопада 2016 року (а.с.36).

Розділом III Правил внутрішнього трудового розпорядку КУ Миколаївський зоопарк передбачено обовязки працівників, у тому числі: дотримуватися правил трудової дисципліни, вчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, а також функції, визначені посадовими інструкціями, не допускати перебування сторонніх людей у службових приміщеннях зоопарку у робочий час (а.с.43).

Відповідно розділу VIII Правил внутрішнього трудового розпорядку КУ Миколаївський зоопарк працівник несе відповідальність за порушення трудової дисципліни у т.ч. за не виконання або неналежне виконання з власної вини покладених на нього обовязків, визначених посадовою (робочою) інструкцією, колективним договором та цими Правилами.

Дисциплінарні стягнення застосовуються до працівників зоопарку за порушення трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку, невиконання чи неналежне виконання покладених на них трудових обовязків, перевищення повноважень.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення (а.с.44-44зв.).

Згідно з положеннями Посадової інструкції завідувача відділом науки і просвіти позивач є матеріально-відповідальною особою, несе матеріальну відповідальність за цінності відділу, має дотримуватися Правил внутрішнього трудового розпорядку робітників та службовців зоопарку, положень інструкцій та наказів з охорони праці (а.с.27).

Відповідно до приписів ч.1 ст.60 ЦПК України, обовязок доведення факту порушення трудової дисципліни, вимог посадових інструкцій та правомірність рішення про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності покладається на роботодавця.

Згідно з положеннями ст.57 ЦПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових та речових доказів.

Відповідно до положень ст.63 ЦПК України, особа, яка дала письмові пояснення щодо обставин, які мають значення для справи, є свідком та може бути за клопотанням сторін допитана у такому статусі в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.159 ЦПК України суд підчас розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі.

Відповідно до правил ст.ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство у справі здійснюється на засадах змагальності, сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, розяснює сторонам їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення чи не вчинення процесуальних дій та розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі.

Отже, з матеріалів справи встановлено, що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності з накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді догани за неодноразове порушення трудової дисципліни, перевищення своїх посадових обовязків.

На думку колегії суддів, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції вірно виходив з того, що вони є обґрунтованими, оскільки підстави зазначені в оспорюваному наказі не можуть слугувати для застосування до неї дисциплінарного стягнення, так як, остання довела в суді, що зазначене в наказі порушення трудової дисципліни є неконкретним, не містить в собі визначення дисциплінарного проступку, який нею було вчинено.

Зокрема, у справі, яка переглядається, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач використовувала службове приміщення зоопарку, а також мережу Інтернет для особистих цілей, не пов'язаних з виконанням її обов'язків у робочий час.

Щодо посилань відповідача на ті обставини, що позивач здійснила пропуск сторонніх осіб на територію зоопарку, то вони не є тими обставинами, які дають відповідачу право застосувати до позивача такий захід стягнення як догана, оскільки відповідно до положень п.п.2.6 та 2.6 Посадової інструкції завідувача відділом науки та просвіти, до обовязків завідувача відділом науки та просвіти входить готувати сценарії масових заходів, організовувати проведення акцій на території зоопарку, а також при необхідності проводити екскурсії, лекції, що не виключає випадки, проводження сторонніх осіб на територію зоопарку задля здійснення вищезазначених дій. При цьому, за вказаних обставин, також не можуть бути взяті до уваги і письмові пояснення працівників зоопарку з цього приводу.

Разом з тим, будь-яких інших доказів на підтвердження вини позивача в матеріалах справи відсутні, хоча обовязок доведення цього факту лежить безпосередньо на відповідачеві, у відповідності до вимог ст.60 ЦПК України. При цьому, службових перевірок з приводу порушення позивачем трудової дисципліни на підприємстві не проводилось.

Що ж до вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації на відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів виходить з наступного.

Дійсно, відповідно до ст.237-1 КЗпП України, у разі порушення роботодавцем трудових прав працівника, перший зобовязаний відшкодувати другому моральну шкоду.

Колегія суддів вважає, що будучи незаконно притягнута до дисциплінарного стягнення, позивач морально страждала і слід було б дотриматися виписаного правила і по даній справі.

Проте, беручи до уваги обставини даної справи та поведінку позивача, яка своїми діями теж внесла частку у виникненні конфлікту, колегія суддів вважає за достатнє відшкодування моральної шкоди вже самим по собі скасуванням наказу про дисциплінарне стягнення.

Оскільки суд першої інстанції частково задовольнив у названій вимозі, то в цій частині судове рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

На підставі ч.ч.1,5 ст.88 ЦПК України підлягає зміні і розподіл судових витрат.

Враховуючи розмір задоволених позовних вимог та частину позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено, з останнього на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. та на користь КУ Миколаївський зоопарк підлягає стягненню 704 грн. на відшкодування сплаченого судового за подачу апеляційної скарги.

Окрім того, підлягає зменшенню стягнутий районним судом з КУ Миколаївський зоопарк на користь держави розмір судового збору з 1 280 грн. до 640 грн.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Комунальної установи Миколаївський зоопарк задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 травня 2017 року в частині відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Комунальної установи Миколаївський зоопарк про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Судове рішення в частині розподілу судових витрат - змінити.

Зменшити стягнутий судом судовий збір з Комунальної установи Миколаївський зоопарк на користь держави з 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. до 640 (шістсот сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Комунальної установи Миколаївський зоопарк 704 (сімсот чотири) грн. на відшкодування сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги.

В решті судове рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 травня 2017 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

ОСОБА_11