Головуючий суду 1 інстанції - Форощук О.В.
Доповідач - Лозко Ю.П.
Справа № 431/6154/16-ц
Провадження № 22ц/782/237/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Лозко Ю.П.,

суддів: Коротенка Є.В., Орлова І.В.

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу Старобільського районного центру зайнятості на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 14 березня 2017 року по цивільній справі за позовом Старобільського районного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення допомоги по безробіттю,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року позивач Старобільський районний центр зайнятості звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 24.11.2011 року ОСОБА_3 зареєструвався вСтаробільському районному центрі зайнятості як безробітний та з 01.12.2011 року йому розпочато виплату допомоги по безробіттю. 10.04.2012 року відповідача знято з обліку, у зв'язку з працевлаштуванням до СТОВ «Боровчанка». 03.11.2016 року з відповіді УПФ України в Старобільському районі позивач дізнався про те, що відповідач з 20.10.2011 року отримує пенсію за віком, тобто в період отримання допомоги по безробіттю. За цим фактом проводилось розслідування страхового випадку ОСОБА_3 про що складено Акт №127 та встановлено, що в період одержання допомоги по безробіттю ОСОБА_3 отримав дохід у вигляді пенсії. 21.11.2016 року позивач направив ОСОБА_3 повідомлення про необхідність повернення до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення незаконно виплачені кошти в сумі 5715,04 грн., яке відповідач отримав особисто 29.11.2016р. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь Старобільського районного центру зайнятості суму незаконно отриманої ним допомоги по безробіттю в розмірі 5715,04 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 14 березня 2017 року у задоволені позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі, позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам по справі, на неправильне застосування норм матеріального права та на порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення та доводи осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч.1 ч.3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що судом вказані вимоги закону дотримано.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про зайнятість населення" безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону N 1533-III є допомога по безробіттю.

Судом та матеріалами справи встановлені наступні обставини.

Відповідач ОСОБА_3 перебував на обліку у Старобільському районному центру зайнятості з 01.12.2011 року по 09.04.2012 року і отримував матеріальну допомогу по безробіттю. У зв'язку з працевлаштуванням до СТОВ «Боровчанка» 10.04.2012 року відповідача було знято з обліку центру зайнятості.

За вказаний період, згідно копії довідки Старобільського районного центру зайнятості від 18.11.2016 року сума виплаченого ОСОБА_3 матеріального забезпечення становить 5 715,04 грн.

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до підпункту 7 пункту 5.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Частиною 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року N 307 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за N 915/5136), якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Судом також встановлено, що постановою Старобільського районного суду Луганської області від 23 листопада 2011 року визнано неправомірними дії УПФ України в Старобільському районі Луганської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_3 пенсії на пільгових умовах та зобов'язано УПФ України призначити ОСОБА_3 пенсію з 20 жовтня 2011 року.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.03.2012 року, постанову Старобільського районного суду Луганської області від 23 листопада 2011 року залишено без змін.

Для примусового виконання вказаної постанови суду, 07.05.2012 року видано виконавчий лист.

Із змісту відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 15.11.2012 року вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення суду від 23.11.2011 року про зобов'язання призначити ОСОБА_3 пенсію на пільгових умовах як трактористу - машиністу з 20 жовтня 2011 року до управління надійшла лише 31.10.2012 року.

Отже, станом на 31.10.2012 року вказане рішення суду від 23.11.2011 року, яке набрало законної сили не виконано, і відповідно до цього часу відповідач ОСОБА_3 дохід у вигляді пенсії не одержував.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки обставини на які посилається позивач щодо одержання відповідачем ОСОБА_3 пенсії на пільгових умовах під час його перебування на обліку в центрі зайнятості і отримання допомоги по безробіттю, що суперечить чинному законодавству, позивачем суду не доведено.

Доводи апеляційної скарги, за своєю суттю є обґрунтуванням позовних вимог та зводяться до не згоди з висновками суду по оцінці доказів, але згідно зі ст. 212 ЦПК України право оцінки наданих доказів належить безпосередньо суду, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції процесуального та матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Старобільського районного центру зайнятості відхилити.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: