У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Євтушенко О. І., Кузнєцова В. О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Турчак Світлана Миколаївна, про звільнення майна з-під арешту та визнання правочину удаваним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в обгрунтування якого посилався на те, що між ним та ОСОБА_3, що діяв від імені ОСОБА_2, укладено в усній формі договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ-21093 за 3000 дол. США.

ОСОБА_3 діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, яка і є фактично договором купівлі-продажу.

Належним чином оформити придбаний автомобіль позивач не встиг оскільки на підставі постанови державного виконавця на вказаний автомобіль накладено арешт.

Вважає, що довіреність, посвідчена 28 жовтня 2011 року приватним нотаріусом є удаваним договором, оскільки фактично укладено договір купівлі-продажу автомобіля, а тому просив визнати вказану довіреність удаваним правочином, визнати за ним право власності на автомобіль.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 грудня 2015 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 17 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що 18 квітня 2011 року ОСОБА_2 як власник автомобіля марки ВАЗ-21093, видав нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив ОСОБА_3 користуватися і розпоряджатися належним йому транспортним засобом.

ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 28 жовтня 2011 року уповноважив ОСОБА_1 користуватися і розпоряджатися спірним автомобілем.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що доводи позивача про визнання правочину удаваним є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами цивільної справи та встановленими обставинами.

Відповідно до ч. 3 с. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 17 лютого 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
О. І. Євтушенко
В.О. Кузнєцов