Єдиний унікальний номер № 616/153/17
Провадження № 2/616/103/17
„26 червня 2017 року Великобурлуцький районний суд
в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.
за участю секретаря ШЕГДА В.М.
позивача ОСОБА_1
відповідача не зявився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за позовом ОСОБА_1 до САВАЛЬХА ОСОБА_2 МУСТАФА про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини викладені в позовній заяві та просила позов задовольнити. Також просила розглядати справу за відсутності відповідача та прийняти по справі заочне рішення (а.с.30).
Відповідач ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_3 повторно в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлявся за адресою місця проживання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України (зі змінами і доповненнями), судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому порядку. Згідно повідомлення Великобурлуцького РС ГУДМС України в Харківській області, відповідач ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19).
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не зявився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких обставин.
Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Європейською конвенцією про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція) гарантується кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла (п. 1 ст. 8 Конвенції).
Пункт 2 ст.8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.
Крім того, ця обставина підтверджується довідковою виконкому Шипуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області від 09 лютого 2017 року за вих. №201 (а.с.07).
Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Шипуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області від 26 січня 2017 року за вих. №120, в зазначеному будинку зареєстровані: позивач, її чоловік - ОСОБА_4, донька ОСОБА_5, онук - ОСОБА_3, зять - ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_3. Суд приходить до висновку, що відповідача було зареєстровано в будинку позивача як члена сімї, оскільки він був зятем ОСОБА_1
За відомостями адресно довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківські області від 10 березня 2017 року вбачається. що ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_3 дійсно зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19).
Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідност.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. (а.с.02-03), які підлягають стягненню з року ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь позивача, оскільки рішення ухвалено на її користь.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, районний суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Позивачем рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі відсутності в судовому засіданні з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 29 червня 2017 року.
Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду
Харківської області: ОСОБА_6