Номер провадження: 22-ц/785/734/17
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту користування, зобов'язання вчинити певні дії, за зустрічним позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятого нежилого приміщення, третя особа - Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки», за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2016 року,

встановила:

31.08.2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в якому просила встановити факт користування квартирою АДРЕСА_1, зобов'язати Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради взяти на баланс житлового фонду вказану квартиру та зобов'язати Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з нею договір найму відповідного жилого приміщення, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1997 року за усним погодженням із керівництвом КП «ДЄЗ «Черьомушки» постійно проживає в зазначеній квартирі та у зв'язку із неналежним технічним станом квартири, вона за власні кошти зробила капітальний ремонт, оплачує комунальні послуги.

Заперечуючи проти заявлених вимог, 25.11.2015 року представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_2, та зазначаючи те, що спірне приміщення не є жилою квартирою та було зайнято ОСОБА_2 самовільно, з порушенням встановленого законом порядку, просив зобов'язати останню звільнити самовільно зайняте нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1, а також встановити наступний порядок і спосіб виконання рішення суду шляхом зобов'язання ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняте нежиле приміщення за зазначеною адресою та у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку застосувати вимоги ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусової організації виконавчих дій, спрямованих на звільнення самовільно зайнятого нежилого приміщення.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі. Зустрічний позов Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняте нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1. В задоволенні інших вимог Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з'ясування судом обставин, яки мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення заявлених нею позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 та частково задовольняючи зустрічний позов районний суд виходив з того, що ОСОБА_2 займає спірне приміщення без законних на те підстав, у зв'язку з чим таке приміщення підлягає звільненню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проживає в квартирі АДРЕСА_1, загальною площею 33,8 кв.м., без реєстрації місця проживання.

Місце проживання ОСОБА_2 належним чином зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2.

Як свідчить лист КП «ЖКС «Черьомушки» №1000-937 від 04.11.2015 року, будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі підприємства, визначений ветхим на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №791 від 22.07.1997 року. Особові рахунки відкриті на три квартири №2,7,8. Квартира №6 відсутня, особовий рахунок на ОСОБА_2 не відкривався.

Згідно ст. 42 ЖК УРСР, житлові приміщення надаються лише громадянам, які стоять на квартирному обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Порядок взяття на облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов передбачений ст. 39 ЖК УРСР, та Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР від 11.12.1984 року № 470.

Відповідно до ст. 43 ЖК УРСР, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

ОСОБА_2 не представлено будь-яких відомостей, що б вказували на те, що вона знаходиться на квартирному обліку в Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 ЖК УРСР, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартир (одноквартирного будинку). Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Не зважаючи на відповідні посилання, ОСОБА_2 не представлено суду доказів, що б підтверджували факт здійснення квартирної плати.

Згідно ст. 58 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ордер на вселення до спірного приміщення на ім'я ОСОБА_2 не видавався.

Крім того районний суд звернув увагу на те, що аналогічна цивільна справа вже розглядалась судом та заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 26.05.2008 року по цивільній справі №2-4388/08 позов ОСОБА_2 був задоволений, зобов'язано Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради взяти на баланс житлового фонду квартиру АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_2 право користування вказаною квартирою та зобов'язано Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з ОСОБА_2 відповідний договір найму. За заявою Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 12.12.2011 року заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. При новому розгляді справи за заявою ОСОБА_2 ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 23.05.2013 року заявлений позов був залишений без розгляду.

Згідно ст. 60 ч.ч.1,2,5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Як встановлює ст. 30 ч. 1 п. «а» п/п. 1, 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: 1) управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; 2) облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України №311 від 05.11.1991 року «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» був затверджений перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). До такого майна, зокрема, був віднесений житловий та нежитловий фонд рад народних депутатів.

Рішенням Одеської обласної ради народних депутатів №226-ХХІ від 25.11.1991 року «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області», у комунальну власність територіальної громади міста Одеси був переданий весь житловий і нежилий фонд місцевих рад, розташований у територіальних межах міста, у тому числі і житловий будинок АДРЕСА_1.

Згідно ст. 10 ч. 1, ст. 16 ч. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до п. 1.1. Положення про Малиновську районну адміністрацію, затвердженого рішенням Одеської міської раді №4584-VІ від 13.02.2014 року, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій міського самоврядування на території відповідного адміністративного району міста Одеси, згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до п. 3.2.4 Положення, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради виконує функції уповноваженого органу власника житлового фонду жилих та нежилих приміщень, а також комунальних підприємств житлово-комунальних сервісів.

Згідно розпорядження міського голови №97-01р від 28.01.2003 року «Про передачу майна у повне господарське відання комунальним підприємствам «Дирекція єдиного замовника», будинок АДРЕСА_1 був переданий на баланс КП «Дирекція єдиного замовника «Південно-Західне», правонаступником якого є КП «ЖКС «Черьомушки».

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться в оперативному управлінні Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради та на балансі КП «ЖКС «Черьомушки».

Як свідчать матеріали справи, у даному будинку особові рахунки відкрито лише на квартири №2, №7, №8, у зв'язку з чим районний суд погодився з позицією Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, що спірне приміщення не може вважатись квартирою №6 та є нежилим. Рішення про зміну функціонального призначення відповідного нежилого приміщення не приймалось.

Відповідно до ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи з викладено, суд першої інстанції дійшов до висновку, що ОСОБА_2 займає спірне приміщення без законних на те підстав, у зв'язку з чим таке приміщення підлягає звільненню.

Районний суд не вбачав необхідності у визначенні порядку виконання відповідного рішення, у зв'язку з чим відмовив в задоволенні цих вимог. Суд зазначив, що запропонований стороною до встановлення порядок виконання судового рішення дублює позовну вимогу, а зазначення про невиконання судового та застосування певних норм Закону України «Про виконавче провадження» є передчасним.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволені первісного позову та часткове задоволення зустрічного позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що згідно технічного висновку ПП «Відкриття» можливе подальше використовування обстеженої будівлі в якості житлової самостійної квартири та у технічному паспорті зазначеної квартири, виготовленому КП «ОМБТІ» зазначено, що користувачем вказаної квартири є ОСОБА_2, оскільки згідно матеріалів справи дане приміщення є нежилим та рішення про зміну функціонального призначення відповідного нежилого приміщення не приймалось, більш того, згідно відмітки у зазначеному технічному паспорті не встановлено факту введення будинку у експлуатацію.

Крім того колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, щоу спірній квартирі проживають двоє неповнолітніх дітей, матір'ю яких є її донька, ОСОБА_4, які у випадку виселення залишаться без місця постійного проживання, тобто створяться неналежні умови для їх виховування та розвитку, але судом першої інстанції не залучено до участі у справі орган опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, оскільки позовних вимог щодо виселення неповнолітніх дітей не заявлялося, також незалучення органу опіки і піклування не впливає на правильність висновків суду.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2016 року- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева