Провадження № 22-ц/780/2862/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 21.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Голуб С.А.

суддів: Гуля В.В., Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 січня 2017 року за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 21 серпня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №2633/0808/45-017, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 43000,00 дол. США з розрахунку 11,90% річних за користування кредитом на строк з 21.08.2008 року по 21.08.2028 рік.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсягу та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, і внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги до боржників щодо повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами .

Отже, відповідного до вищевказаного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору №2633/0808/45-017 від 21.08.2008 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним Кредитним договором Іпотекодавець ОСОБА_2 за договором іпотеки №2633/0808/45-017-Z-1 від 21 серпня 2008 року передав у іпотеку нерухоме майно: квартиру №23, що складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 38,4 кв.м., житлова площа 17,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: місто Біла Церква, Київська область, в будинку номер 20-б, вулиця Павліченко, що належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 21.08.2008 року за реєстром №2883 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 3093209.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак, зобовязання не виконанні, у звязку з чим, станом на 28.07.2015 за відповідачем наявна заборгованість у сумі 234 804,63 грн., з яких: тіло кредиту 224 601, 49 грн.; відсотки 10 203, 14 грн.

На підставі викладеного, позивач просив суд в рахунок виконання основного зобовязання щодо сплати заборгованості у розмірі 234 804,63 грн. за Договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки , а саме: квартиру №23, яка знаходиться за адресою: місто Біла Церква, Київська область, в будинку номер 20-б, вулиця Павліченко, що належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу і визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на вказану квартиру №23.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що виключно позивачеві належить право вибору способу захисту порушеного права, передбаченого законом або договором.

Також зазначає, що не направлення на адресу іпотекодавця повідомлення про порушення основного зобовязання не позбавляє іпотекодержателя права звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. При цьому скаржник звертає увагу суду на те, що ним направлялися досудові вимоги про що свідчать копії реєстрів про направлення поштових відправлень.

Окрім того зазначає, що Законом України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем, тому у разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель вправі вимагати застосування такого способу і судом.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ПАТ «Дельта Банк» просило суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник ПАТ «Дельта Банк» належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, однак в судове засідання не з»явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Дослідивши обставини справи, заслухавши доповідь головуючого судді у справі, пояснення представника відповідача, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 серпня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №2633/0808/45-017, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 43000.00 дол. США з розрахунку 11,90 % річних за користування кредитом на строк з 21.08.2008 року по 21.08.2028 рік.

Із заяви про видачу готівки №3031807/0518 вбачається, що ОСОБА_2 21 серпня 2008 року отримав кошти в сумі 43 000.00 доларів США, еквівалент у гривнях 208 283 грн. 40 коп. згідно договору №2633/0808/45-017 від 21.08.2008р. (а.с.32,135).

З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним Кредитним договором ОСОБА_2 за договором іпотеки №2633/0808/45-017-Z-1 від 21 серпня 2008 року ( а.с.17-21) передав в іпотеку нерухоме майно: квартиру №23, що складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 38,4 кв.м., житлова площа 17,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: місто Біла Церква, Київська область, в будинку номер 20-б, вулиця Павліченко, що належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу 21.08.2008 року за реєстром №2883 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів номер правочину 3093209.

Згідно п.1.1. Статуту ПАТ «Сведбанк» (а.с.41- 45), рішенням Позачергових Загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», у звязку з проведенням Статуту у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства», змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях ВАТ «Сведбанк».

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельтам Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги (зареєстрований за №1306,1307 від 25 травня 2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_4Г.) ( а.с. 33-40,186-187), відповідно до якого в порядку, обсягу та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зобовязаннях та до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги до боржників щодо повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідного до вищевказаного Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по Кредитному договору №2633/0808/45-017 від 21 серпня 2008 року та договору іпотеки №2633/0808/45-017-Z-1 від 21 серпня 2008 року.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором №2633/0808/45-017 від 21 серпня 2008 року ( а.с.141), що станом на 28.07.2015 заборгованість становить 234 804,63 грн., з яких: тіло кредиту 224 601, 49 грн., що еквівалентно 10180,34 доларів США та відсотки 10 203, 14 грн., що еквівалентно 462,47 долара США.

Відповідно до п. 4 Договору іпотеки №2633/0808/45-017-Z-1 від 21 серпня 2008 року, сторони погодили, що на підставах, передбачених законодавством, на предмет іпотеки може бути звернено стягнення. До іпотекодавця не предявлені і не будуть предявлені майнові вимоги, повязані з вилученням предмету іпотеки. За згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 250046 грн. При частковому виконанні іпотекодавцем основного зобовязання іпотека встановлена цим договором зберігається в повному обсязі.

Пунктом 12 Договору іпотеки передбачено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотеко держателя: за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в п.п. 12.3.1 та 12.3.2 пункту 12 цього договору.

Задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (п.п. 12.3.1 Договору іпотеки).

Із висновку субєкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертна компанія «Професіонал» (а.с.210) вбачається, що вартість однокімнатної квартири №23, площею 38,4 кв.м., яка розташована за адресою Київська область, м. Біла Церква в будинку номер 20-б, вулиця Павліченко, становить 398 763 грн. 00 коп.

Пунктом 11 Договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобовязання повністю або частково, у т.ч. якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/ або випливають з основного зобовязання, а також в інших випадках, передбачених основним зобовязанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобовязання (як основного боргу та і процентів за ним).

При настанні зазначених випадків іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобовязання та зобовязань, передбачених цим договором у строк, що не перевищує 30 календарних днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору. Сторони за взаємною згодою встановили, що визначений 30 денний строк починається відліковуватись з дати, що зазначена на квитанції, яка надається іпотекодержателю відділенням звязку при відправлені іпотекодавцю листа з вимогою про усунення порушення основного зобовязання з повідомленням про вручення, або дата, зазначена на такому листі, що отриманий іпотекодавцем особисто у іпотекодержателя.

До позову додано лист - вимогу від 27.08.2015 за № 31.4-08/9821/15 про усунення порушення основного зобовязання та зобовязань з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги із зазначенням строку виконання 30 днів, направлений ОСОБА_2 за адресою: м. Біла Церква, вул.. Ш. Алейхема, 86 ( а.с.22) та реєстр відправки кореспонденції з квитанціями наданими іпотекодержателю відділенням звязку при відправлені іпотекодавцю листа з вимогою про усунення порушення основного зобовязання з повідомленням про вручення від 27.08.2015 року ( а.с.23-28).

Позивач був повідомлений відповідачем про зміну адреси зареєстрованого місця проживання, що підтверджено листом від 31.08.2013 року № 05-1473328/1 ( а.с.28 том ІІ), який був направлений відповідачу за адресою: АДРЕСА_1, та Договором добровільного страхування майна, що передано в іпотеку від 04.09.2013 року за № 11/1140372/1003/13 ( а.с.29-30 том ІІ), за яким страхувальник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а вигодонабувач - АТ «Дельта Банк».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з даним позовом без дотримання встановленого ним 30 денного строку для усунення відповідачем порушень основного зобовязання та отримання попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що передача іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому суд не наділений повноваженнями для вирішення питання про звернення стягнення у такий спосіб.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду виходячи з такого.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Відповідно, іпотекодержатель, згідно положень ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Враховуючи вище викладені норми права та обставини справи і докази на які посилається позивач, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що за рішенням суду не може бути звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що позивачу належить право вибору способу захисту порушеного права, а також щодо того, що закон не виключає право іпотекодержателя визнавати право власності на предмет іпотеки за рішення суду не ґрунтуються на вимогах наведених вище норм законодавства, а тому не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В АЛ И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий

Судді