Справа № 502/939/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Ібадової Н. П.,

за участю секретаря судового засідання Фоміної О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кілія цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк»

до відповідача

ОСОБА_2,

«Про стягнення заборгованості за кредитним договором», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» звернувся до Кілійського районного суду Одеської області, 07.06.2017 року, з позовом до ОСОБА_2 «Про стягнення заборгованості за кредитним договором» № б/н, від 17.04.2009 року, в розмірі 18 586 гривень 24 копійки. В обґрунтування позовної заяви, позивач зазначив, що ОСОБА_2, звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала Заяву № б/н, від 17.04.2009 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 9000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На призначену до розгляду справи дату представник позивача, в судове засідання не зявився, подав клопотання, відповідно до якого він зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, та просить суд розглянути справу без його участі.

Відповідач, ОСОБА_2, в попередньому судовому засіданні, 19 червня 2017 року, позовні вимоги не визнала, уточнену позовну заяву не подала, зазначила, що є інвалідом ІІ групи,ветераном праці, отримує мінімальну пенсію, платити не має з чого. В судове засідання, призначене на 03.07.2017 рік, відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнала, також в заяві просила зменшити суму пені, яка зазначена в позові.

Вивчивши позов, додатки до нього,заяву відповідача щодо не визнання позовних вимог та зменшення суми пені, письмові додатки до позовної заяви, надані відповідачем, а саме: акт обстеження житлово-побутових умов відповідача, довідку ВКК № 68, стосовно того, що відповідач є інвалідом 2-ї групи, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, звернулась 17.04.2009 року, до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала Заяву № б/н, від 17.04.2009 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 9000, 00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті: http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ними та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, ОСОБА_1 керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач, при укладанні Договору, дав свою згоду щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту та його зміну, за рішенням та ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердарфту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг, можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS ресурс, зазначений банком.

Відповідно положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком, його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

При укладені Договору, сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін, у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку», які викладені на банківському сайті (www.privatbank.ua), згідно яких обслуговується відповідач.

Заявою відповідача, ОСОБА_2, підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

У відповідності з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Статтею 207 ЦК України, не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому окрім листів та телеграм, можуть використовуватись і інші засоби звязку, наприклад електронний, або інший інтернет/SMS- ресурс.

Ч. 2 ст. 638 ЦК України, передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти), однієї сторони укласти договір, і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку, відповідач, підписом у Заяві про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку.

Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди Відповідача, дія Договору, підтверджується фактом користування Відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2 ст. 642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укладає договір, у межах строку для відповіді, вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила відповідну суму грошей, тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Пунктом 1.1.3.2.4 Договору, для ПАТ КБ «ПриватБанк», передбачена можливість зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. При цьому у сторін Договору, виникають обовязки:

-у Кредитора інформування позивальника, щодо внесених змін, шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору;

-у Позичальника - отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 Договору).

На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків, не звільняє Клієнта від виконання його зобовязань за даним Договором.

У разі незгоди зі змінами « Умов та правил надання банківських послуг», або «Тарифів Банку», клієнт має право надати банку заяву про розірвання Договору, виконавши п. 2.1.1.5.4 Договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк», свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу, можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого ліміту.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і на установлений строк, відповідно до мов договору та вимог закону.

Відповідач, не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, що має відображення у Розрахунках заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України, визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з

порушенням умов. визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати

заборгованості за кредитом. Відповідач порушує зобов'язання заданим договором.

Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення

від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідач зобов'язався:

- на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору, погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його

використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених

Договором;

- слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення

Овердрафту. згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов'язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Пунктом 2.1.1.12.1 Договору, сторонами погоджено, що зобов'язання Клієнта з повернення тіла

кредиту, процентів за користування кредитом комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов'язаннями.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору, Відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми

грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань згідно п. п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т. ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування Кредитом, Клієнт здійснює

шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку, в розмірі нарахованих

процентів (договірне списання).

Якщо на дату нарахування процентів, Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили

збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування

процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати

грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується

повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору, в разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за Кредитом до 25

числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом, Клієнт сплачує

Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті (http://privatbank.ua/kredity/), з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору.

У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п 2.1.1.12.2.1. Договору, Клієнт

сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1 1.12.6.1. Договору на суму від 100 грн.,

клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті (http://privatbank.ua/kredity/). Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до ч. 1.2 ст. 549 ЦК України, та п. 2.1.1.7.6 Договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів. Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500.00 грн., (в еквіваленті 500.00 грн. за кредитними картками, відкритими у валюті USD) + 5% від суми позову.

Відповідно до п. п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання

боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання

щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно п. 1.1.7.11 Договору, договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Пунктом 1.1.7.43 Договору, сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку / депозиту Клієнта, відкритого в рамках Договору, або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг Банку, передбачених договором. За наявної, в момент закриття останнього рахунку Клієнта, непогашеної заборгованості перед Банком по Договору, в тому числі овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед Банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, ОСОБА_2, станом на 18.04.2017 року має заборгованість в розмірі 18586,24 грн., яка складається, з: - 3567, 50 гривень, тіло кредиту; - 7012,69 гривень, нараховано відсотків за користування кредитом; - 6644,80 гривень, нараховано пені, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 гривень штраф /фіксована частина/; - 861,25 гривень штраф /процентна складова/.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Розмір нарахованої позивачем пені, боржнику ОСОБА_2, перевищив розмір тіла кредиту, майже в 2 рази. Таким чином, згідно ч.3 ст.551 ЦК України, суд вважає за необхідне,за письмовою заявою відповідача, зменшити розмір нарахованої неустойки, стягнувши з відповідача пеню, в розмірі 3567 грн.69 коп. На думку суду, вказаний розмір пені, є розумним та справедливим, виходячи з розміру основного боргу.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», № 5, від 30.03.2012 року, передбачено застосування положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК, на думку Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

При оцінці наслідків порушення зобов'язань відповідачем, ОСОБА_2, за кредитним договором № б/н від 17.04.2009 року, застосовуючи принципи добросовісності, розумності і справедливості, виходячи із положень ст. 551 ЦК України, суд вважає доцільним зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення пені з 6644,80 грн. до 3567 грн.50 коп., що дорівнює тіло кредиту 3567 грн. 50 коп., оскільки зазначена сума нарахованої пені є неспівмірною з тілом кредиту, а також враховуючи, що відповідач, має інвалідність ІІ групи, є пенсіонеркою , її пенсія складає 1340 гривень, є особою похилого віку. На думку суду, вказаний розмір пені, є розумним та справедливим, виходячи з розміру основного боргу, що не суперечить вимогам вищезазначеної ст. 551 ЦК.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши обставини справи та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає встановленим обовязок відповідача, повернути позивачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного між ними договору, а порушене право позивача таким, що підлягає захисту згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, та задовольняє позовні вимоги частково, зменшуючи розмір нарахованої пені та дорівнюючи його до суми тіла кредиту.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 «Про стягнення заборгованості за кредитним договором», задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, що зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, (колишня адреса: АДРЕСА_1), на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» (, р/р № 3111, МФО № 305299) 15 508 (пятнадцять тисяч пятсот вісім) гривень 94 копійки заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, що зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, (колишня адреса: АДРЕСА_1), на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк», судовий збір у розмірі 1600 гривень.

Рішення суду набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_3