Номер провадження 2/522/3935/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про визнання іпотечного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, як законний представник в інтересах своєї малолітньої дитини, обґрунтовуючи його тим, що 10.07.2008 р. її чоловік ОСОБА_3 уклав з АКБ «Укрсоцбанк» договір іпотеки, предметом якого є квартира у якій зареєстровані та проживали малолітні діти в тому числі їх син ОСОБА_2 Оскільки під час укладення спірного договору орган опіки та піклування участі не приймав, тобто вчинявся без попередньої згоди останнього, про що ОСОБА_1 дізналась при розгляді її позову до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, а Банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, просила суд визнати спірний Договір недійсним.

Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, просив слухати справу без фіксації судового процесу.

Третя особа заперечувала проти задоволення позову, після оголошеної перерви, в судове засідання не з'явилась, була повідомлена про час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомив.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позову посилаючись не те, що позивачка надавала згоду на укладення договору іпотеки, після оголошеної перерви, з метою виконання ухвали суду про надання кредитної справи для огляду, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавали та про причини неявки суд не повідомляли.

Суд, повно та всебічно дослідивши і проаналізувавши матеріали справи, витребувані та надані сторонами документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.07.2008 р. ОСОБА_3 уклав з відповідачем АКБ «Укрсоцбанк» кредитний договір №2008/39-17/9, який було забезпечено договором іпотеки від тієї ж дати, укладений між ОСОБА_3 та АКБ «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В. 10.07.2008 року та зареєстрований в реєстрі за номером 1238. В подальшому АКБ «Укрсоцбанк» приведено у відповідність до діючого законодавства в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

В провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходиться цивільна справа №522/7286/15-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою від 11.12.2015 р. провадження по справі зупинено до завершення розгляду та вирішення іншої цивільної справи.

Згідно матеріалів нотаріальної справи, вбачається, що при посвідченні спірного договору іпотеки приватний нотаріус керувався відомостями що міститься у довідки від 09.06.2008 року про реєстрацію в квартирі АДРЕСА_1 лише повнолітніх осіб ОСОБА_3 зареєстрованого з 30.04.2004 р., ОСОБА_1, зареєстрованої з 02.09.2002 р. і ОСОБА_5 зареєстрованого з 19.06.2006 р.

Ухвалою суду від 17.05.2017 р. з ПАТ «Укрсоцбанк» витребувана копія кредитної справи ОСОБА_3 з яким 10.07.2008 р. був укладений кредитний договір №2008/39-17/9. Від виконання ухвали суду представники ПАТ «Укрсоцбанк» ухилились, в наступні судові засідання не з'являлись. Таким чином, достеменно встановити обізнаність співробітників ПАТ «Укрсоцбанк» про наявність у ОСОБА_3 і ОСОБА_1 неповнолітніх та малолітніх дітей та місце їх реєстрації є неможливим, проте факт ухилення співробітників ПАТ «Укрсоцбанк» від виконання ухвали суду про витребування копії кредитної справи може свідчити про наявність таких документів у кредитній справі. Зазначені обставини свідчить про не добросовісність поведінки відповідача.

Спеціальні умови передачі нерухомого майна в іпотеку передбачені ст. 6 ЗУ "Про іпотеку", відповідно до якої у разі обмеження правомочності розпорядження нерухомим майном у власника необхідною умовою передачі цього майна в іпотеку є також згода уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування (в даному випадку органу опіки та піклування).

Так, згідно довідки №40 від 24.09.2012 р. в зазначеній квартирі на час укладення спірного договору іпотеки були насправді були зареєстровані та проживали третя особа ОСОБА_3 зареєстрований з 30.04.2004 р., позивачка ОСОБА_1, зареєстрована з 02.09.2002 р., ОСОБА_5, зареєстрований з 19.06.2006 р. а також неповнолітні та малолітні особи: донька третьої особи - ОСОБА_6 1991 р.н. зареєстрована з 14.05.2007 р., син позивачки ОСОБА_7 1991 р.н., зареєстрований з 02.09.2002 р.; син позивачки і третьої особи ОСОБА_2 2001 р.н. зареєстрований з 02.09.2002 р.

У підписній позивачкою згоді, що міститься у нотаріальній справі, на укладення її чоловіком спірного договору іпотеки, відсутнє засвідчення про відсутність прав третіх осіб, а також вказівки, що вказаний правочин не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх дітей. Крім того і в п.1.6. спірного договору іпотеки відсутнє твердження про те, що договір іпотеки не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх дітей. Відсутність таких застережень свідчить про добросовісність поведінки як позивачки, так і третьої особи, іпотекодавця.

Згідно ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 3 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Згідно ст.32 ЦК України, ст.177 СК України та ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Сторони не оспорювали, що при укладенні спірного договору іпотеки в квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали малолітні особи і при цьому в порушення вимог статті 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", статті 177СК України та статті 17 Закону України "Про охорону дитинства" попередній дозвіл органу опіки та піклування на укладення спірного договору не брався.

За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

Відповідно до п. 44 Постанови N 5 від 30.03.2012 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", згідно зістаттею 32 Цивільного кодексу України, статтею 177 Сімейного кодексу України тастаттею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року N 2402-Ш "Про охорону дитинства " батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Верховний Суд України висловив правову позицію, викладену у справі N 6-396цс15, а саме, що відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" держава охороняє і захищає права та інтерес дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Отже, відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти і звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням неповнолітніх є підставою для визнання такого правочину недійсним. Відсутність реєстрації дитини не є підставою для відмови в позові.

Таким чином, відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування при укладанні спірного договору іпотеки, предметом якого була квартира АДРЕСА_1, право користування якою мали ОСОБА_6 1991 р.н. ОСОБА_7 1991 р.н., ОСОБА_2, які є дітьми ОСОБА_3 і ОСОБА_1, суд вважає підставою для визнання цього договору іпотеки недійсним.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений, а тому підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.32, 203 215 ЦК України, ст.ст.17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» ст.177 СК України, ст.ст.3, 10, 11, 60, 209, 213, 214, 215, 218, ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про визнання іпотечного договору недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним іпотечний договір від 10 липня 2008 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвідку «Укрсоцббнк» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець та зареєстрований в реєстрі за номером 1238.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя 07.09.2017