Номер провадження: 22-ц/785/1830/17
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів Дрішлюк А.І., Гірняк Л.А.,

при секретарі Поліхрановій Ю.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами Приватного підприємства НВКТФ «ЛІДЕР-ЛЮКС», Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року, у справі за позовом Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про витребування майна, третя особа Військова академія міста Одеси,

в с т а н о в и л а:
У липні 2013 року Одеський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері звернувся до суду в інтересах держави в особі Міністерства оборони України із указаним позовом, посилаючись на те, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2011 року за ОСОБА_2 визнано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 56,1 кв. м по АДРЕСА_1 , проте в подальшому вказане заочне рішення суду було скасовано, а позов ОСОБА_2 залишений без розгляду. ОСОБА_2 за договором дарування від 07 червня 2012 року, тобто під час чинності пізніше скасованого рішення суду, відчужила вказане нежитлове приміщення ОСОБА_1 . Посилаючись на те, що зазначене нежитлове приміщення знаходиться на картковому та балансовому обліку Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Міністерства оборони України та актом від 28 вересня 2007 року передане в експлуатацію Військової академії м. Одеси, прокурор просив витребувати це майно із чужого незаконного володіння відповідача.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року позов задоволено. Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_1 нежитлове приміщення, загальною площею 56,1 кв. м, балансовою вартістю 15 528 грн. 21 коп., розташоване по АДРЕСА_2 .

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 червня 2015 року рішення районного суду скасовано. У задоволенні позову Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері відмовлено.

Ухвалою ВССУ рішення апеляційного суду Одеської області від 09 червня 2015 року скасоване, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційних скаргах Приватне підприємство НВКТФ «ЛІДЕР-ЛЮКС» та Департамент комунальної власності Одеської міської ради, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення скасувати. За доводами скарг 05 вересня 2013 року приватне підприємство НВКТФ «ЛІДЕР-ЛЮКС» придбало у територіальної громади відповідно до договору купівлі-продажу будівлю АДРЕСА_3 загальною площею 56,1 кв.м., при цьому нежитлове приміщення за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 є одним і тим же об`єктом нерухомості. Крім того, 29 липня 2013 року приватне підприємство «ЛІДЕР-Т» придбало у ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу будівлю АДРЕСА_2 загальною площею 56,1 кв.м., відтак ОСОБА_1 не є належним відповідачем у справі, і позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що спірне майно підлягає витребуванню у ОСОБА_1 .

Проте до такого висновку суд прийшов із порушенням норм процесуального права.

Судом встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2011 року за ОСОБА_2 визнано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 56,1 кв. м по АДРЕСА_1 .

На підставі цього рішення суду, 07 червня 2012 року ОСОБА_2 за договором дарування відчужила вказане нежитлове приміщення ОСОБА_1 .

Проте ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2012 року вказане вище заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2011 року скасовано, а ухвалою цього ж суду від 11 лютого 2013 року позов ОСОБА_2 про визнання права власності на вказане вище нежитлове приміщення залишено без розгляду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України встановлено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Пред`являючи позов, прокурор посилався на те, що зазначене нежитлове приміщення належить державі в особі Міністерства оборони України, знаходиться на картковому та балансовому обліку Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Міністерства оборони України та актом від 28 вересня 2007 року передане в експлуатацію Військової академії м. Одеси.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини).

До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Статтею 3 цього Закону встановлено, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

На підтвердження вимог позивачем надано відомості про перебування спірного приміщення з 1951 року і по теперішній час на обліку та у володінні (користуванні) військових установ Міністерства оборони України.

Разом із тим, відомості про реєстрацію права власності в органах Бюро технічної інвентаризації відсутні, за повідомленням останнього спірне приміщення є тотожним із приміщенням за адресою під АДРЕСА_3 (а.с.138,т.1), однак такі обставини були залишені поза увагою суду , внаслідок чого не був з"ясований склад осіб, на права яких впливає рішення про витребування майна.

Таким чином, якщо позивач і не позбавлений права вимоги лише через відсутність реєстрації права власності, водночас обов`язковою умовою можливості задоволення вимог про витребування майна є з"ясування того, у чиєму володінні воно перебуває.

Вбачається зі справи, що станом на час вирішення справи судом першої інстанції, спірне приміщення було реалізовано ПП «Лідер Т» за договором від 29 липня 2013 року, і такі обставини не були з`ясовані судом.

Довідка КП "МБТІ і РОН" про реєстрацію приміщення за ОСОБА_1 надана станом на 31.12.2012 року (а.с.138,т.1), тоді як спір вирішувався в березні 2014 року.

Одночасно 05.09.2013 року ПП НВКТФ "Лідер-Люкс" придбало у територіальної громади м. Одеси будівлю 8/1-А по вул. Фонтанська дорога в м. Одесі.

Таким чином, на час вирішення спору спірне майно не перебувало у володінні ОСОБА_1 , і судом не з"ясовано, хто є належним відповідачем у справі.

Ухвалення рішення до неналежного відповідача, у якого майно відсутнє, унеможливлює його виконання, в той час як рішення повинно бути виконуваним.

Підтвердженням таких обставин є і наявність іншого судового провадження за позовом Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України про витребування майна від іншої особи.
Зважаючи на викладене, рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із ухваленням нового про відмову у задоволенні позову з огляду на пред"явлення позову до неналежних відповідачів.
Керуючись ст.ст. 304, п.2ч.1 ст.307, 309, 313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:
Апеляційні скарги Приватного підприємства НВКТФ «ЛІДЕР-ЛЮКС», Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задовольнити частково.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про витребування майна відмовити.
Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: