_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5566/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2017 року.

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

За участю секретаря Шеховцевої О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Київської рай адміністрації Одеської міськради про визнання права на користування житловим приміщенням,

Встановив:

ОСОБА_1 в грудні місяці 2016 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати за нею право на користування житловим приміщенням загальною площею 40 кв.м., в тому числі житловою площею 27,1 кв.м. в загальній квартирі АДРЕСА_1, посилаючись на положення ст.ст.64,65 ЖК України і стверджуючи що з 2005 року вона проживала в квартирі у якості члена сімї наймача квартири ОСОБА_2, який помер 29 листопада 2016 року. В судовому засідання представник позивача вимоги підтримала.

Представник відповідача після перерви до суду не зявився, про час і місце слухання справи сповіщений, причини неявки суду не повідомив.

Суд вислухав представника позивача, свідків, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

Багатоквартирний житловий будинок № 11-а по вул. Варненська в м. Одесі належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси на підставі рішення виконкому Одеської міської ради №1171 від 25.12.2009 року (а.с.16). До 2009 року будинок належав Одеському морському торговому порту. В житловій кімнаті площею 9,3 кв.м. загальної квартири АДРЕСА_2 з 1962 року проживав працівник Одеського морського порту ОСОБА_3 Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 і народження дитини, ОСОБА_3 в 1979 році в користування ОСОБА_3 портом були надані дві кімнати в цій же квартири площею 11,5 кв.м. і площею 15,8 кв.м., замість кімнати площею 9,3 кв.м. на склад сімї чотири особи: ОСОБА_3, дружина ОСОБА_4, син ОСОБА_2, дочка ОСОБА_5 З 1994 року до 2004 року вказаною житловою площею користувались ОСОБА_3 і його син ОСОБА_2, а після смерті батька житловою площею користувався ОСОБА_2

Позивачка стверджує, що в 2005 році заселилась до квартири АДРЕСА_2 на житлову площу, що була в користуванні ОСОБА_2 у якості члена сімї дружини ОСОБА_2 11.02.2009 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 зареєстрували шлюб актовий запис №82, вчинений Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. 12 травня 2009 року в сімї ОСОБА_1 народилась дитина ОСОБА_6 актовий запис про народження №155 від 03.06.2009 року, вчинений Токмацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області. 27 листопада 2016 року ОСОБА_2 - помер актовий запис про смерть №12056 , вчинений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Позивачка пояснила, що в 2010 році вона разом з чоловіком звертались до відділу реєстрації фізичних осіб Київського райвідділу міліції з питання оформлення її реєстрації за місцем проживання. Отримали розяснення, що оформлення реєстрації в гуртожитку можливе осіб, які працюють в комунальному господарстві Одеської міської ради. До того ж, ОСОБА_2 після смерті батька ОСОБА_3 в 2010 році не переоформив на своє імя договір найму житла. Тому вона позивачка - знову у 2011 році оформила реєстрацію за місцем проживання своїх батьків м. Токмак. В квартирі АДРЕСА_3 - ОСОБА_1 проживає з 2005 року без реєстрації, з 2009 року в квартирі проживає її дитина без реєстрації. Після смерті чоловіка вона позивачка - удруге звернулась до Київської рай адміністрації з питання визнання за нею права на користування житлом в вищезазначеній квартирі і укладання договору найму. Позивач отримала розяснення, що у звязку з відсутністю у неї реєстрації за місцем проживання, належить звертатися до суду з вимогами про визнання права на користування житлом.

ОСОБА_1 доводить, що більше 10 років вона з чоловіком постійно проживали в спірній квартирі, що вона заселилась до квартири за згодою наймача квартири, з чоловіком вони мали спільне господарство, один бюджет, піклувались одне про одного і про малолітню дитину.

На обґрунтування своїх вимог позивач надав такі письмові докази: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, квитанції по оплаті комунальних послуг по спірній квартирі за періоди 2015-2016 років, свідоцтво про смерть ОСОБА_2, лист КП «Міське агентство з приватизації житла», що ОСОБА_2 участі в приватизації державного житла не приймав, копію громадянського паспорту з відмітками про реєстрацію, де міститься відповідні відмітки про зняття позивачки з реєстраційного обліку в 2010 році в м. Токмак, і оформлення її реєстрації за цією ж адресою в 2011 році, документи, що підтверджують правомірність отримання спірного житла ОСОБА_3 в 1962 році і в 1979 році, письмові докази, що позивачка у період 2005-2008 роках купувала побутову техніку за спірною адресою, пояснення свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 сусідів позивача, які підтвердили в судовому засіданні факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з чоловіком ОСОБА_2 з 2005 року, а з 2009 року - разом з дитиною ОСОБА_6.

При наведених обставинах суд вважає позов ОСОБА_1 підлягаючим задоволенню з таких правових підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

У даному випадку позивач дружина наймача житлового приміщення, за згодою наймача заселився до квартири, більше 10 років постійно проживала разом з наймачем у цій квартирі однією сімєю, і набула рівного з наймачем права користування жилим приміщенням.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Київської рай адміністрації Одеської міськради про визнання права на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на користування житловим приміщенням загальною площею 40 кв.м., в тому числі житловою 27,1 кв.м. в загальній квартирі АДРЕСА_1.

Зобовязати Київську рай адміністрацію укласти з ОСОБА_1 договір найму житлового приміщення загальною площею 40 кв.м., в тому числі житловою 27,1 кв.м. в загальній квартирі АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.