Справа № 2/325/305/2017
10 липня 2017 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Васильцової Г.А., за участю секретаря судового засідання Міняйло А.П., розглянувши в смт. Приазовське Запорізької області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 20.03.2014 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5091,77 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника ПАТ КБ "ПриватБанк", на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судові засідання, призначені на 26 червня 2017 року та 10 липня 2017 року, не з'явився по невідомій суду причині, про час та дату судових засідань був повідомленим належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулись на адресу суду (а.с. 45,49).
На підставі абз. 4, абз. 5 ч.5 ст.74 ЦПК України у такому випадку відповідач вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи.
Згідно ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.
За змістом ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
У судовому засіданні встановлено, що 20.03.2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с. 5).
Пунктом 2.1 Генеральної угоди встановлено, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5091,79 грн на строк 24 місяці з 20.03.2014 року по 31.03.2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з «01» по «25» число кожного місяця у розмірі 254,79 гривень.
Пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачена відповідальність за порушення позичальником зобов'язання з повернення кредиту: починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-й день), позичальник Банку сплачує штраф у розмірі 814,55 грн..
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 549 ЦК України, передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, боржник повинен передати кредиторові грошову суму або інше майно, що є неустойкою (штрафом, пенею).
Таким чином, суд вважає, що з відповідача має бути стягнута сума заборгованості по кредиту за кредитним договором б/н від 20.03.2014 року, а саме: 5091,79 грн. - заборгованість за кредитом; 2943,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
За ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене Верховний Суд України прийшов до висновку, що штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.
Суд в свою чергу зазначає, що умовами кредитного договору від 20 березня 2014 року, укладеного між сторонами, фактично закріплена подвійна цивільна відповідальність позичальника одного виду за одне та за одне й те саме порушення, оскільки відповідач повинен сплатити на користь банку за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, як штраф, так й пеню.
На підставі переліченого суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог банку в частині стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 814,55 грн. за кредитним договором від 20 березня 2014 року, оскільки штраф являє собою подвійну цивільно-правову відповідальність одного виду за одне й те саме правопорушення, при наявності такої відповідальності, як пеня, за те саме порушення умов даного договору.
Проте, суд вважає необхідним стягнути з відповідача розмір нарахованої пені та комісії у розмірі 6313,77 гривень.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог суму судового збору в розмірі 1514 грн. 05 коп.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 81, 88, 197, 209, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526-530, 610, 1054-1056-1 ЦК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Г.А. Васильцова