Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 418/874/16-ц
Провадження № 22ц/782/260/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Луганської В.М.,

суддів Коновалової В.А., Орлова І.В.,

за участю секретаря: Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Міловського районного суду Луганської області від 14 березня 2017 року у цивільній справі за позовом Державної екологічної інспекції у Луганській області до ОСОБА_2 про стягнення збитків заподіяних державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року Державна екологічна інспекція у Луганській області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків заподіяних внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що Державною екологічною інспекцією у Луганській області, на підставі матеріалів Міловського ВП ГУНП в Луганській області внесеного до ЄРДР № 0000026 від 27.01.2016 року за ознаками кримінального провадження передбаченого ст. 246 КК України, постанови про закриття кримінального провадження від 30.01.2016 року було встановлено факт самовільної рубки дерев до ступеня припинення росту неподалік від с. Великоцьк, Міловського району, Луганської області в полезахисній лісосмузі. Позивачем обчислений розмір збитків, заподіяних державі внаслідок пошкодження дерев до ступеню припинення росту, на підставі " Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року за №665, який складає 6639,39 грн. Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 20/04-22-16 від 16.03.2016 року на добровільне відшкодування шкоди завданої державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства. У наданий для добровільного відшкодування строк збитки не було сплачено. На час подачі позовної заяви відповідачем не було надано жодних підтверджуючих документів щодо добровільного відшкодування збитків заподіяних державі в наслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

У зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь держави збитки у розмірі 6639,39 грн. та суму судового збору сплаченого при подачі позовної заяви у розмірі 1378 грн.

Рішенням Міловського районного суду Луганської області від 14 березня 2017 року позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Луганській області задоволено. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь держави збитки у розмірі 6639,39 грн., судові витрати на користь Державної екологічної інспекції у Луганській області у розмірі 1378 грн.

Не погодившись з даним рішенням ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення Міловського районного суду Луганської області від 14 березня 2017 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права. Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що позовну заяву було подано з порушенням вимог ч.1 ст.120 ЦПК України, до позовної заяви не було додано копії всіх документів, суд першої інстанції не вірно зазначив його пояснення, суд першої інстанції не звернув уваги на його заперечення, не досліджувалось судом яким чином здійснювався розрахунок шкоди, у судовому засіданні не було встановлено хто саме спиляв дерева, вважає, що судом першої інстанції не були повно зясовані всі обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судове засідання ОСОБА_2 не зявився, про місце та час судового засідання повідомлений у визначеному законом порядку.

Представник Державної екологічної інспекції у Луганській області в судове засідання не зявився, про місце та час судового засідання повідомлений у визначеному законом порядку.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення за знищення або пошкодження полезахисних лісових смуг, відповідно до ст. 65-1 КпАП України, з чим він погодився та сплатив штраф. Свідки та матеріали кримінального провадження показали, що факт причетності відповідача до знищення дерев шляхом їх порубки має місце. У звязку з чим, відповідач зобов'язаний відшкодувати шкоду, заподіяну ним внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища відповідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Колегія суддів судової палати вважає, що такий висновок суду відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам закону, виходячи з наступного:

Так, судом встановлено, що відповідно до постанови слідчого СВ Міловського ВП ОСОБА_3 Пєвнєва про закриття кримінального провадження від 30.01.2016 року був виявлений факт незаконної порубки лісосмуги, яка розташована на території Великоцької сільської ради, неподалік від с. Велекоцьк Міловського району Луганської області, кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 27.01.2016 року за фактом незаконної порубки дерев, закрито у звязку з відсутністю складу злочину.

З матеріалів кримінального провадження № 0000026 за фактом незаконної порубки дерев на території Великоцької сільської ради ( які досліджувалися судом) вбачається, що 26.01.2016 рок було виявлено факт незаконної порубки лісосмуги, яка розташована на території Великоцької сільської ради неподалік села Великоцьк Мілоського району Луганської області, були випиляні три дерева: два дерева породи вяз, одне дерево породи акація. Відповідно протоколу огляду місця події від 26.01.2016 року, проведеним оглядом було встановлено, що у полезахисній лісосмузі на момент огляду є три пеньки зі слідами свіжого спилювання, два пеньки дерев вязу діаметром 28 см та 20 см, а один пеньок акації діаметром 30 см.

Згідно пояснень ОСОБА_4, ОСОБА_5 ( а.с.12, 15. кримінального провадження № 0000026) вбачається, що спилив три дерева ОСОБА_2

Згідно довідки лісничого Мілоського лісництва, розмір заподіяної шкоди складає 6 639, 38 грн. Кримінальне провадження було закрито у звязку з відсутності складу злочину.

Відносно ОСОБА_2 на підставі матеріалів справи Мілоського ВП ГУНП України в Луганській області було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст.65-1 Кодексу України про адміністративні порушення (а.с.7), згідно якого ОСОБА_2 26.01.2016 року знаходячись в полезахисній лісосмузі неподалік від села Великоцьк Міловського району самовільно спилив три дерева: одне дерево діаметром 20 см сухостійне, два дерева діаметром 28 та 30 см сиро ростучі.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 29.02.2016 року № 000127 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачено ст.65-1 Кодексу України про адміністративні порушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 102,00 грн. (а.с.8). Копію вказаної постанови ОСОБА_2 отримав 29.02.2016 року.

Відповідач 02.03.2016 року сплатив штраф, накладений постановою від 29.02.2016 року, що підтверджується квитанцією (а.с.9).

16.03.2016 року позивачем на адресу відповідача була направлена претензія та запропоновано сплатити збитки у розмірі 6639,39 грн. та розрахунок розміру шкоди (.а.с.4, 5).

У відповідності до приписів статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Статтею 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені судом першої інстанції обставини, стосовно наявності протиправної поведінки відповідача, яка полягає у здійсненні самовільної вирубки без наявності дозволу на нього, причинного зв'язку між такою поведінкою відповідача та заподіяною державі шкодою у розмірі 6 639, 39 грн., судова колегія погоджується з обґрунтованим і законним висновком суду про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звернув уваги на заперечення відповідача стосовно проведеного розрахунку шкоди, та те, що дерева повалені були не ним, а він провадив дії відповідно до наданого дозволу, оскільки такі посилання відповідача спростовуються матеріалами справи.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом першої інстанції в судовому засіданні досліджувалися матеріали кримінального провадження, були допитані свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7М, ОСОБА_4 і судом надана оцінка дослідженим матеріалам справи, показам свідків і суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що саме відповідач має нести відповідальність за причинену шкоду. Відповідачем не надано суду письмових доказів на підтвердження своїх пояснень, що у нього був дозвіл голови сільської ради, а його пояснення спростовуються наявними доказами, які є в матеріалах справи.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування проведеного розрахунку позивачем, при розгляді справи у суді першої інстанції ОСОБА_8 не заявляв клопотання про проведення експертизи, та не надав письмових доказів, які б спростовували розрахунок шкоди наданий позивачем.

Доводи апелянта, що не доведено його вини у спричиненні матеріальної шкоди спростовуються матеріалами справи, крім того, апелянтом не надано доказів того, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 29.02.2016 року № 000127, якою визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачено ст.65-1 Кодексу України про адміністративні порушення скасована, не надано належних та допустимих доказів, які б спростували покази свідка ОСОБА_4, що саме ОСОБА_2 зрубав три дерева.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині того, що в рішенні суду першої інстанції невірно вказані його пояснення, а саме: «Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що до незаконної порубки дерев у лісосмузі за с. Великоцьк він ніякого відношення не має. Отримавши згоду від голови сільської ради для заготівлі дров для дитячого садка він дійсно зрубав дерева у лісосмузі погрузив їх на транспортний засіб, однак був затриманий робітниками лісництва, які викликали робітників поліції», колегія суддів виходить з наступного. Дійсно в тексті рішення суду пояснення відповідача в частині того, що він дійсно зрубав три дерева не відповідають тим поясненням, які він надавав під час судового засідання, що підтверджується технічним записом судового засідання, однак ця обставина не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції ст.118-120 ЦПК України не є підставою для скасування судового рішення, з матеріалів справи вбачається, що копію позовної заяви з додатками відповідач отримав, що підтверджується його підписом на зворотній стороні позовної заяви ( а.с.3). Відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів судової палати вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені по справі обставини справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 18 квітня 2017 року ОСОБА_2 було звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, тому відсутні підстави для стягнення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Міловського районного суду Луганської області від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Cудді: