Справа № 379/510/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2017 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Василенка О.М.

при секретарі: Сальник О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Рось-Інвест» про розірвання договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить суд розірвати договір оренди землі від 15.10.2013 року, укладений між нею та ТОВ «Агро-Рось-Інвест».

В судовому засіданні представниця позивачки позов підтримала, в його обґрунтування зазначила, що 15.10.2013 року між сторонами по справі укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,12 га, терміном на 10 років. Проте відповідач належним чином не виконує умови договору, зокрема: в порушення п. 10.4 щорічно не проводить безкоштовну культивацію та оранку городу орендаря, в розмірі 0,2 га; не виконав п.6.2 щодо передачі обєкта оренди за актом приймання-передачі у 5 денний строк після державної реєстрації цього договору, який (акт) відповідно до п. 15.1 є невідємною частиною договору та нею (позивачкою), до того ж не підписувався. Крім того, відповідач змінив своє місцезнаходження і не повідомив нову адресу, в звязку з чим позивачка позбавлена можливості з ним контактуваати. Також вважає, що відповідач виплачує орендну плату не в повному обсязі, тому вона 25.02.2017 року звернулася з відповідним листом за адресою зазначеною в договорі, як місцезнаходження ТОВ «Агро-Рось- Інвест», однак 06.04.2017 року даний лист їй було повернуто у звязку з закінченням встановленого строку зберігання. Тож вирішити спір за взаємною згодою сторін неможливо, у звязку з чим нею було подано даний позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, надавши відповідне заперечення в якому зазначив, що всупереч твердженням позивачки, оранка та культивація проводилась усім орендодавцям, а у випадку відмови орендодавця від оранки та культивації, останньому виплачувалась грошова компенсація, про що свідчать відповідні відомості із підписами орендодавців, у тому числі і позивачки. Також, зазначив, що таку оранку та культивацію можливо провести орендодавцеві лише в тому випадку, коли: 1) буде виявлено його бажання на вчинення таких дій у поточному році; 2) буде вказано місцезнаходження городу (при цьому площею не більше 0,2 га), що належить орендодавцеві; 3) у погоджений час буде надано доступ до городу для проведення оранки та культивації; 4) буде письмове звернення орендодавця про проведення йому безкоштовної оранки та культивації городу, де будуть відображені три вищезазначені пункти.

Проте, позивачкою не надано жодних доказів щодо того, що вона зверталася до ТОВ «Агро-Рось-Інвест» з проханням провести їй безкоштовну оранку та культивацію городу із зазначенням місця та дати проведення вказаних дій.

Крім того, твердження позивачки про те, що нею не підписувався акт приймання-передачі земельної ділянки не відповідає дійсності, оскільки договір був належним чином зареєстрований, а однією з умов державної реєстрації договору є наявність усіх істотних його умов та додатків до нього, до переліку яких, на день укладення договору, відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» відносився і акт приймання-передачі обєкта оренди.

Також у договорі відсутня умова про обовязок сторін повідомляти іншу сторону, у разі зміни свого місцезнаходження, у звязку з чим відповідач не зобовязаний це робити.

Суд встановив, що позивачка є власником земельної ділянки площею 3,120 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великововнянської сільської ради, Таращанського району Київської області, що підтверджується державний актом на право приватної власності на землю Серія ІІІ-КВ № 074784 від 20.06.2001 року. Матеріалами справи підтверджується, що 13 жовтня 2013 року позивачка за своїм волевиявленням уклала строком на 10 років договір оренди з відповідачем щодо оренди зазначеної земельної ділянки. 05.05.2014 року орендодавець за договором передав, а орендар прийняв спірну земельну ділянку, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 06.05.2014 року, даний договір був зареєстрований 30.04.2014 року.

У своїй заяві позивачка просить розірвати вказаний договір у звязку з невиконанням його умов відповідачем, посилаючись на те, що ним щорічно не проводиться безкоштовна культивація та оранка городу орендаря як те передбачено п. 10.4 договору. Також зазначає, що вона не підписувала акт приймання-передачі земельної ділянки від 05.05.2014 року. Крім того, вважає, що відповідач виплачує орендну плату не в повному обсязі, тому вона 25.02.2017 року звернулася до нього з відповідним листом за адресою зазначеною в договорі, однак 06.04.2017 року даний лист їй було повернуто у звязку з закінченням встановленого строку зберігання. Дана обставина зумовлена тим, що відповідачем змінено його місцезнаходження і їй не повідомлено про нову адресу, в звязку з чим вона не може звязатися з ним.

Заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно статті 1 ЗУ «Про оренду землі»оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької діяльності та інших видів діяльності.

Відповідно достатті 3 цього Законуоб'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальної або державної власності.

Договір оренди землі, згідно зістатті 13 Закону України «Про оренду землі», - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно достатті 31 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом, що регулює земельні відносини в Україні, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Згідностатті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі не виконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 24 та 25 Закону України «Про оренду землі», визначені права та обов'язки орендодавця та орендаря, зокрема право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі та право орендодавця вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил.

Однак позивачкою та її представником не надано доказів, які б підтверджували факт порушення відповідачем ТОВ «Агро-Рось-Інвест», передбачених ст. 25 Закону України «Про оренду землі» та умов укладеного між сторонами договору оренди землі. Фактично позивачем не доведено порушення своїх прав. Натомість представником відповідача спростовано в судовому засіданні твердження позивачки про недотримання умов договору наданим актом приймання-передачі земельної ділянки від 05.05.2014 року, копіми платіжних відомостей про отримання позивачкою орендної плати та грошової компенсації за оранку та культивацію її городу.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно достатті 15 ЦК України та статті 3 ЦПК Україниу порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, тому суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову без задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Рось-Інвест» про розірвання договору оренди землі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 23.06.2017 року

Головуючий:ОСОБА_2