Справа № 477/1115/17
Провадження № 2/477/757/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Сірюк С.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вітовського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання права власні на майно та зняття арешту з нього,

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ним права власності на автомобіль марки LECITRAILER модель 3Е20, випуск 2000 року, номер шасі VV1P3AADBSN094182, тип напівпричіп ПЛАТФОРМА-Е, реєстраційний номер НОМЕР_1 та зняти з нього арешт та повернути йому.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що 1

25 січня 2013 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу даного автомобілю, за який він сплатив відповідачці 300 доларів США, а ОСОБА_3 видала на його імя довіреність на право експлуатації даного транспортного засобу.

З того часу він не мав можливості провести реєстрацію транспортного засобу у відповідних органах на своє імя і вважав, що має до цього строк, адже довіреність видана до 25.01.2018 року.

У березні 2017 року його транспортний засіб було затримано та доставлено на штрафний майданчик у рамках виконавчого провадження відкритого за борговими зобовязаннями відповідача ОСОБА_3

Посилаючись на належність йому вказаного майна, був змушений звернутися до суду із цим позовом за захистом своїх прав як власника.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримала та пояснила про вище викладене.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила, хоча про час та місце судового засідання повідомлялась належно.

Відповідач Вітовська РВ ДВС свого представника в судове засідання не направила, хоча про час та місце судового засідання повідомлена належно, про що свідчать дані журналу отримання місцевої кореспонденції.

За вказаного, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідачів.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Позивачем надано копію розписки від імені ОСОБА_3 про отримання нею 25 січня 2013 року 300 доларів США від ОСОБА_2 за проданий автомобіль марки LECITRAILER модель 3Е20, реєстраційний номер НОМЕР_1 та передання йому даного автомобілю (а.с. 5).

Згідно копії довіреності від 25 січня 2013 року, ОСОБА_3 надала ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право представляти її інтереси в органах ДАІ, органах нотаріату, СТО, авто гаражних кооперативах, повязані з експлуатацією та продажем (орендою) належного їй вище вказаного спірного транспортного засобу (а.с. 6).

За даними Інформації про виконавче провадження (номер провадження 49669072), останнє розпочате за виконавчим листом від 12.22.2015 року №2/477/868/14 за рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ ОТП «Факторинг Україна» боргу в сумі 868065, 27 грн. (а.с. 10-20).

У звязку з виконанням даного рішення суду 29.06.2016 року державним виконавцем було прийнято постанову про розшук майна боржника ОСОБА_3, а також постанову про арешт майна боржниці та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 21-22)

Відповідно до копії доручення про здійснення опису та арешту майна за виконавчим провадженням № 51527104 від 16 березня 2017 року, заступником начальника Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, встановлено, що за повідомленням Управління патрульної поліції у звязку з виконанням постанови про розшук майна боржника від 29.06.2016 року, затримано спірний транспортний засіб та доставлено на штрафний майданчик в с.Червоне по вул. Одеська, 24 (а.с. 7).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою КМ України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМ України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), а у разі зняття з обліку транспортного засобу йому видається також копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Сукупність всіх перелічених дій свідчить про перехід права власності на транспортний засіб.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що вказаний транспортний засіб належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 25.01.2013 р. та довіреності, виданої ОСОБА_3 на його ім'я, якою йому було передано усі повноваження власника автомобіля, а також остання сама передала йому автомобіль, а тому позивач вважав, що є всі підстави для визнання права власності на автомобіль та зняття з нього арешту.

Разом з тим, не може бути підставою для визнання права власності наявність довіреності (чи передоручення), оскільки при оформленні довіреності перехід права власності не відбувається.

За ст. 237 ЦК України одна сторона (повірений) отримує лише тимчасове право на здійснення від імені й на користь іншої сторони (власника майна) тих дій, які передбачені довіреністю.

Отже, видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб.

Окрім того, така довіреність була видана не тільки на імя ОСОБА_2, а й на імя ОСОБА_4, що спростовує посилання позивача про підстави набуття саме ним даного майна. ОСОБА_4 до участі у справі ним не залучена, її права щодо спірного майна не обумовлені.

Також, в порушення пп. 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), позивач не перереєстрував спірний транспортний засіб на себе, щоб могло свідчити про набуття ним права власності.

Щодо копії розписки про отримання ОСОБА_3 коштів за проданий нею автомобіль, то ця розписка, на яку позивач посилається як доказ укладення договору купівлі-продажу, не відповідає вимогам частини 5 статті 656 ЦК України, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМ України від 7 вересня 1998 року № 1388, а тому не може бути підставою для набуття ОСОБА_2 права власності на транспортний засіб у розумінні ст.ст. 328, 334 ЦК України.

Інших доводів та доказів, які б доводили набуття у власність позивачем спірного майна, суду не надано, тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вітовського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання за позивачем права власності на автомобіль марки LECITRAILER модель 3Е20, випуск 2000 року, номер шасі VV1P3AADBSN094182, тип напівпричіп ПЛАТФОРМА-Е, реєстраційний номер НОМЕР_1, зняття з нього арешту та повернення позивачу відмовити в повному обсязі.

Заходи забезпечення позову, що застосовані у даній справі ухвалою суду від 21 червня 2017 року у виді зупинення реалізації автомобілю LECITRAILER модель 3Е20, випуск 2000 року, номер шасі VV1P3AADBSN094182, тип напівпричіп ПЛАТФОРМА-Е, реєстраційний номер НОМЕР_1, - скасувати.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 25 липня 2017 року.

Суддя Л.М.Семенова