ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 408/1830/12
Провадження № 6/210/98/17
У Х В А Л А

іменем України

"11" липня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Сільченко В. Є.

секретаря судового засідання Семко Н. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_3, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді надійшло подання державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_3.

В обґрунтування вищезазначеного подання посилається на те, що у державного виконавця Металургійного відділу ДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходяться виконавчий лист №2-408 від 22.03.2012 виданий Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 Боржник від сплати аліментів ухиляється, заборгованість станом на 15.06.2017 року становить 63530,00 грн., у звязку з чим заявник просить суд, відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_3 до моменту фактичного виконання зобовязань покладених на нього рішенням суду.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України.

Суд, повно та всебічно дослідивши подання державного виконавця та додатки, додані до нього, доходить до наступного висновку.

Встановлено, що в Металургійному відділі ДВС міста ОСОБА_1 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження з реєстраційним номером 33083057 на виконання Рішення №408/1830/12 винесеного 22.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 в розмірі 1000 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму громадян щомісяця до досягнення повноліття дитиною.

Крім того, 22.03.2013 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було оголошено боржника ОСОБА_3 у розшук.

Відповідно до пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів(посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань.

Проте, відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Виходячи з аналізу правових норм, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Сама по собі наявність зобов'язання про стягнення з боржника ОСОБА_3 заборгованості не може бути підставою для застосування норм ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 р. визначено, що «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (тобто боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (відсутність майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо), тобто з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, повинні полягати у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника, коли державним виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

Здійснюючи оцінку наданих заявником доказам, судом встановлено, що державним виконавцем при внесенні подання до суду здійснено посилання до неіснуючих норми законодавства, оскільки на думку заявника правовою підставою для задоволення даного подання є дія п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України». Однак, вказана норма не діяла на момент внесення подання до суду. Крім того, не було надано жодного підтвердження про те, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобов'язання та вчиняє дії, які ускладнюють виконання рішення суду. Матеріали подання державного виконавця не містять доказів належного повідомлення та отримання боржником відповідних документів про виклики його до державної виконавчої служби з зазначенням конкретної дати для зясування причин несплати заборгованості, відомостей про застосування приводу через органи внутрішніх справ, в разі незявлення такого. Крім того, державним виконавцем не надано доказів про те, що боржник має намір покинути територію України, так само і відсутні дані про наявність у останнього закордонного паспорту. В матеріалах подання відсутні докази на підтвердження того, що державним виконавцем здійснено всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, які б також свідчили, що звернення з поданням є виключним та крайнім заходом в даному випадку, що вказує в сукупності про передчасність заявленого подання про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а отже у задоволенні такого подання слід відмовити.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В. Є. Сільченко