Ухвала

іменем україни

24 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., ПоповичО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство «БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Наобґрунтування своїх вимог посилалось на те, що 25 квітня 2012 року між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір № 310928 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки та встановленням кредитного ліміту, згідно з умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 18 000 грн на строк до 25 квітня 2014 року. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 27 252 грн 92 коп., яка складається із: строкової заборгованості за кредитом у розмірі 9 662 грн 82 коп., заборгованості за простроченим кредитом - 7 595 грн 54 коп., прострочених процентів - 3 349 грн 88 коп., штрафних процентів 2 541 грн 57 коп., строкових процентів - 443 грн 11 коп., комісії за несвоєчасну оплату щомісячного платежу - 3 660 грн.

Враховуючи викладене, з урахуванням уточнень, позивач просив сягнути з відповідача заборгованість за договором від 25 квітня 2012 року № 310928 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки та встановленням кредитного ліміту в розмірі 32 065 грн 66 коп.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2016 року, позов ПАТ «БМ Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором від 25 квітня 2012 року № 310928 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки та встановленням кредитного ліміту у розмірі - 32 065 грн 66 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судами встановлено, що 25 квітня 2012 року між ПАТ «БМ Банк» та відповідачем було укладено договір № 310928 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки та встановленням кредитного ліміту.

Згідно з п. 2.3.1 кредитного договору банк відкрив клієнту позичковий рахунок № НОМЕР_1 та надав клієнту кредит на умовах строковості, повороткості та платності, шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 18 000 грн в національній валюті України - гривні, строком до 25 квітня 2014 року.

Відповідно до п. 2.4.1 кредитного договору позичальник не пізніше ніж через 15 календарних днів після закінчення кожного календарного місяця (календарний місяць визначено як розрахунковий період за цим договором) протягом строку дії кредитного ліміту, повинен повернути 5 (п'ять) процентів від заборгованості за основним боргом на кінець розрахункові періоду та сплатити всі нараховані за розрахунковий період проценти за користування кредитними коштами.

Пунктом 2.4.4 кредитного договору передбачено, що протягом 45 календарних днів з дати виникнення заборгованості за основним боргом проценти на суму основного боргу розраховуються за ставкою 0,01 % річних, виходячи з бази для розрахунку процентів «Факт/360». Після закінчення пільгового періоду проценти на суму основного боргу розраховуються за ставкою 30,99 % виходячи з бази для розрахунку процентів «Факт/360».

Згідно з п. 2.4.5 в разі виникнення овердрафту за картковим рахунком, за користування овердрафтом клієнт сплачує банку відсотки у розмірі 50 % річних, виходячи з методу для розрахунку процентів «Факт/360», що нараховується на суму овердрафту.

Відповідно до п.2.4.6 проценти на суму простроченої заборгованості нараховуються з першого дня виникнення такої заборгованості за ставкою 50 % річних, виходячи з для розрахунку процентів «Факт/360».

Встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів у сумі 18 000 грн. У свою чергу, відповідач ОСОБА_3, скориставшись кредитними коштами, свої зобов'язання за договором належним чином не виконав.

Судами встановлено, що відповідач припинив сплачувати заборгованість за кредитом у серпні 2012 року, у зв'язку з чим, станом на 25 травня 2015 року загальна сума заборгованості склала 32 065 грн 66 коп., з яких: строкова заборгованість за кредитом - 0,00 грн, заборгованість за простроченим кредитом - 17 258 грн 36 коп., заборгованість за процентами за прострочений кредит - 4 640 грн 70 коп., заборгованість за простроченими відсотками - 4 586 грн 60 коп., комісія за несвоєчасну оплату щомісячного платежу - 5 580 грн.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1050 ЦК Українипередбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст. ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 549 ЦК Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й доки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи відповідача про застосування строку позовної давності в один рік щодо пені (неустойки), оскільки позивач не вимагав стягнення з ОСОБА_3 пені чи неустойки.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що умови кредитного договору не виконуються належним чином, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відповідальність боржника за вказаним договором, задовольнивши позовні вимоги.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень й зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О. Писана

О.В.Попович