АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3985/17 Головуючий 1 інст. - Хайкін В.М.
Справа № 638/5050/13-ц Доповідач - Бурлака І.В.
Категорія: право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» червня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Бровченка І.О., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Каюкова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 травня 2017 року по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2, Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання недійсним договору купівлі - продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння та зняття з реєстраційного обліку, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про захист права власності та визнання добросовісним набувачем,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Харківська міська рада звернулась до суду із зазначеним та в подальшому уточненим позовомдо ОСОБА_1, в якому просила визнати договір купівлі-продажу від 16 вересня 2011 року недійсним; витребувати квартиру АДРЕСА_1 із чужого незаконного володіння шляхом визнання права власності за територіальною громадою міста Харкова в особі Харківської міської ради; передати зазначену квартиру до комунальної власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради; виселити ОСОБА_1 із спірної квартири та зобов'язати Департамент реєстрації Харківської міської ради зняти з реєстрації ОСОБА_1

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просила визнати її добросовісним набувачем спірної квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2013 року позови об'єднано в одне провадження.

У травні 2017 року Харківська міська рада подала до суду клопотання, в якому просила зупинити провадження у справі. В обґрунтування заявленого клопотання посилалася на те, що без вирішення спору, в основу якого покладено скасовані ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року судові рішення за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції, виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Харкові ради, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про скасування рішення виконкому, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним договорів купівлі-продажу, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 про визнання добросовісним набувачем нерухомого майна, визнання договору купівлі-продажу дійсним неможливо розглянути справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2, Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання недійсним договору купівлі - продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння та зняття з реєстраційного обліку, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про захист права власності та визнання добросовісним набувачем.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 травня 2017 року клопотання Харківської міської ради задоволено та зупинено провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм процесуального права. Вважала, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що підстави для зупинення провадження у справі відсутні, оскільки позов Харківської міської ради базується фактично на рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2012 року, яке в подальшому скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року, і на теперішній час власником спірної квартири є ОСОБА_1, а не Харківська міська рада.

До суду апеляційної інстанції особи, які беруть участь у справі не з'явилися, хоча повідомлялися про час і місце розгляду справи.

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з того, що справа по суті не розглядається, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності не з'явившихся осіб.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду - скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції, виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Харкові ради, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про скасування рішення виконкому, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним договорів купівлі-продажу, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 про визнання добросовісним набувачем нерухомого майна, визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Пунктом 4 частини 1 статті 201 ЦПК України передбачено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

В роз'ясненнях, які містяться в пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини 1 статті 201 ЦК України - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова на теперішній час знаходяться дві цивільні справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції, виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Харкові ради, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про скасування рішення виконкому, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним договорів купівлі-продажу, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 про визнання добросовісним набувачем нерухомого майна, визнання договору купівлі-продажу дійсним та позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2, Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання недійсним договору купівлі - продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння та зняття з реєстраційного обліку, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про захист права власності та визнання добросовісним набувачем.

Підставою позову в цій справі було рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2012 року, згідно якого рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 липня 2010 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2010 року - скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 - задоволено частково, скасовано рішення виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Харкові ради від 19 грудня 2006 року № 188/14 про укладення з ОСОБА_4 договору житлового найму квартири АДРЕСА_1, визнано недійсним свідоцтво від 29 грудня 2006 року про право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, сторони повернуто в первісний стан, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 19 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_9, сторони повернуто в первісний стан, визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 11 вересня 2007 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_8, сторони повернуто у первісний стан, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 19 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, сторони повернуто в первісний стан, вселено ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1, в решті позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 - відмовлено.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції зазначене рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2012 року - скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції, виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Харкові ради, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про скасування рішення виконкому, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним договорів купівлі-продажу, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 про визнання добросовісним набувачем нерухомого майна, визнання договору купівлі-продажу дійснимбуде мати преюдиціальне значення для цієї справи.

Із змісту статті 201 ЦПК України вбачається, що зупинення провадження у справі має на меті полегшити доказову діяльність осіб, які беруть участь у справі, в силу так званих преюдиціальних фактів, а не зупиняти провадження у справі для з'ясування того, чи є у позивача взагалі підстави для захисту своїх прав, враховуючи, що із скасуванням судових рішень, підстава позову, на яку посилалась Харківська міська рада відсутня.

При цьому слід зазначити, що відповідно до частин 3, 4 статті 61 ЦПК України тільки ті обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі не доказуються при розгляді інших справ, якщо у справах приймають участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Проте, із вказаної справи, на яку посилається Харківська міська рада, неможливо зазначити, що суб'єктний склад тотожній або існує тісний матеріально-правовий зв'язок між справами або обставини, які будуть встановлені судом в результаті вирішення справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції, виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Харкові ради, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про скасування рішення виконкому, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним договорів купівлі-продажу, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 про визнання добросовісним набувачем нерухомого майна, визнання договору купівлі-продажу дійснимможуть вплинути на вирішення цієї справи з підстав, зазначених вище.

Із клопотання про зупинення провадження у справі не вбачається, які факти, що мають в подальшому розцінюватися як преюдиціальні, повинен встановити суд при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції, виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Харкові ради, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про скасування рішення виконкому, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним договорів купівлі-продажу, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 про визнання добросовісним набувачем нерухомого майна, визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвненції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Проте, як вбачається з матеріалів справи ця справа знаходиться в провадженні суду першої інстанції з 10 квітня 2013 року, майже чотири роки, і до теперішнього часу не розглянута, що призвело до порушення прав власника спірного нерухомого майна.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції на зазначене та вимоги закону уваги не звернув та дійшов помилкового висновку щодо зупинення провадження справі.

Оскільки порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст.307, п.4 ч.1 ст.311, ст.313, п.2 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 травня 2017 року - скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню.

Головуючий суддя Судді колегії