Справа № 464/2227/17 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/783/3555/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Цяцяка Р.П.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7, ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_10 Леопольдовича, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 11 квітня 2017 року у справі за поданням державного виконавця про визначення частки, належної ОСОБА_2 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2017 року задоволено подання про визначення частки, належної ОСОБА_2 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Визначено, що 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, інша 5/6 частки квартири АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності співвласникам: ОСОБА_10 Леопольдовичу, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6.

Ухвалу суду оскаржили ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

В апеляційній скарзі посилаються на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначають, що для визначення і виділу 1/6 частини квартири не має правових підстав. Вказують, що при зверненні з поданням державний виконавець не врахував норми права, а саме ст.371 ЦПК України та п.12 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і криінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», де сказано, що за правилами ст.379 ЦПК України суд не просто визначає, а саме виділяє частину майна. Крім цього, посилаються на технічну неможливість виділення частини у квартирі, та на порушення їх права на житло.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Сихівському ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області перебуває зведене виконавче провадження № 53654955, до якого входять: виконавчий лист № 464/9912/14 виданий Сихівським районним судом м. Львова 10.11.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_12 214 756 грн. боргу та 2147,77 грн. судового збору, а разом 216 903,77 грн., а також виконавчий лист № 464/1225/15-ц, виданий Сихівським районним судом м. Львова 14.12.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_8 261 628,05 грн. боргу та 2616,28 грн. судового зору, а всього 266 244,33 грн.

Встановлено, що боржник рішення суду не виконує, рухоме майно та доходи у нього відсутні.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 83524312 виданої 27.03.2017 року вбачається, що боржнику ОСОБА_2 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_2.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності шести особам: ОСОБА_10 Леопольдовичу, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6.

Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 14) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Як роз'яснено у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Враховуючи те, що частки квартири, яка є у спільній сумісній власності боржника ОСОБА_2 та інших співвласників ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 не визначені, виходячи з презумпції рівності часток у праві спільної сумісної власності, з огляду на те, що рішення суду залишаються не виконаними, і протягом тривалого часу з моменту набрання ними законної сили боржник не виконує їх, не працює, не повертає кошти, немає іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, та з метою виконання судових рішень, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про підставність вимог подання.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначення частки у майні призведе до порушення прав інших співвласників не заслуговують на увагу є безпідставними, оскільки предметом розгляду даного подання є не звернення стягнення на майно боржника, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу про відкриття провадження у справі з додержанням вимог закону, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 307, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 Леопольдовича, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: