провадження № 2/328/145/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Погрібної О.М.

при секретарі: Корольковій К.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що від шлюбу з відповідачем в них є спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час з відповідачем розлучена, проживають окремо, відповідач ухиляється від утримання дитини. Їй відомо, що відповідач є приватним підприємцем, на даний час відбуває покарання в Кагарлицькій виправній колонії Київської області (115), де працює та отримує заробітну плату. Відповідач має регулярний дохід та достатню заробітну плату, але ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Самостійно нести всі витрати, повязані з утриманням дитини, їй складно. Вона працює касиром в ПАТ КБ «ПриватБанк» та отримує мінімальну заробітну плату, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що дійсно дитина проживає з матірю, однак він на даний час відбуває покарання в Кагарлицькій виправній колонії Київської області (115), де не працює. Він є приватним підприємцем, на даний час за довіреністю його мати займається вирощуванням сільськогосподарської продукції, однак доходи в нього мінливі, нерегулярні і не дозволяють сплачувати таку велику частку від доходу, крім того, з нього за вироком суду стягнуто велику суму на користь потерпілого за цивільним позовом, яку також необхідно виплачувати.

Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що в позивача та відповідача під час перебування в шлюбі (свідоцтво про одруження серії 1-ЖС № 055148, видане Токмацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 26.07.2008 року, актовий запис № 71) народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії 1-ЖС № 117877, видане Токмацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 14.05.2009 року, актовий запис № 138).

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 19.12.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідач ніякої фінансової допомоги ОСОБА_1 на утримання сина не надає.

Згідно довідки КП «Токмак-Центр» від 16.01.2016 року ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до положень ст.182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №-3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 2, 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі.

Згідно з відповіддю начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (115)» ОСОБА_4 від 30 березня 2017 року вих. № 12/675, ОСОБА_2 відповідно до ст..118 КВК України заключав строковий трудовий договір №81Т 24.03.2017 року та був відповідно до наказу №33 від 27.03.2017 року, направлений на роботу до контрагентського обєкта з 27.03.2017 року, але протягом двох днів (29.03.2017 року) відмовився виходити на роботу та написав заяву на розірвання строкового трудового договору. На даний момент ОСОБА_2 не працює у ДУ «КВК (115)» та доходу не має.

Відповідач ОСОБА_2 є приватним підприємцем, вид діяльності вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та свідоцтвом платника єдиного податку від 08.06.2012 року.

Згідно з відповіддю на запит в.о. начальника міжрайонного управління у Токмацькому районі та м. Токмак Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ОСОБА_5 від 31.03.2017 року № 29-8-0.211-691/120-17 станом на 31.12.2012 року за ОСОБА_2 зареєстровано 32 договори оренди земельних ділянок загальною площею 127,1790 га на території Токмацього району Запорізької області.

Отже, його місячний дохід залежить від обсягів вирощеної продукції та отриманих від її реалізації коштів, а тому не може бути одним і тим же або приблизно однаковим кожного місяця, тобто його дохід має мінливий характер, що є підставою для визначення аліментів на утримання дитини саме в твердій грошовій сумі.

Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01 травня дo 30 листопада 2017 року становить 1777 грн., тож цю соціальну гарантію суд бере за визначальний критерій для визначення твердої грошової суми, яку слід стягнути з відповідача як щомісячний платіж. Тому, враховуючи, що обовязки батьків щодо утримання дитини є рівними, то буде доцільним, справедливим та таким, що відповідає інтересам дитини стягнути з відповідача половину розміру прожитого мінімуму у сумі 888,50 грн.

Згідно з вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст.286 КК України до шести років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком два роки. Крім того, з відповідача ОСОБА_2 на користь потерпілої стягнуто моральну шкоду в розмірі 250000 грн.

На даний час відповідач відбуває покарання в Кагарлицькій виправній колонії Київської області (115), що підтверджується посвідченням №141 від 06.12.2016 року. Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що відповідно до зазначеного посвідчення ОСОБА_2 працює та отримує стабільний дохід, оскільки в даному посвідченні про те, що ОСОБА_2 працює та отримує заробіток не йдеться.

Натомість, згідно з відповіддю начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (115)» ОСОБА_4 від 30 березня 2017 року вих. № 12/675, ОСОБА_2 відповідно до ст.118 КВК України заключав строковий трудовий договір №81Т 24.03.2017 року та був відповідно до наказу №33 від 27.03.2017 року, направлений на роботу до контрагентського обєкта з 27.03.2017 року, але протягом двох днів (29.03.2017 року) відмовився виходити на роботу та написав заяву на розірвання строкового трудового договору. На даний момент ОСОБА_2 не працює у ДУ «КВК (115)» та доходу не має.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача, те, що ОСОБА_2 інших дітей, непрацездатної дружини не має, хронічних захворювань не має, однак з відповідача стягується моральна шкода на користь потерпілої у кримінальному провадженні в розмірі 250000 грн. Оцінюючи наявні у справі докази, суд не знаходить жодної обєктивної обставини вважати дохід відповідача регулярним та в розмірах, про які зазначає відповідач. Крім пояснень позивача такі твердження обєктивно нічим не підтверджуються, крім цього, спростовуються відповідачем та наданими суду відповіддю начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (115)» ОСОБА_4 від 30 березня 2017 року вих. № 12/675, копією заяви ОСОБА_2 від 20.03.2017 року про укладення строкового трудового договору, копією наказу №33 від 27.03.2017 року, копією строкового трудового договору №81Т від 24.03.2017 року, копією заяви ОСОБА_2 від 29.03.2017 року про розірвання строкового трудового договору, копією наказу №38 від 29.03.2017 року про розірвання строкового трудового договору. Тому, з урахуванням зазначених обставин, інтересів неповнолітньої дитини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі на користь позивача на утримання сина в розмірі 888,50 грн. щомісяця, з проведенням індексації відповідно до закону, що не суперечить чинному законодавству. Визначення аліментів у твердій грошовій сумі забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

На підставі ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у справі по стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині в задоволенні позову необхідно відмовити.

Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.105, 110, 112, ст.ст.180-184 СК України, ст.ст.81, 88, 209, 212, 214-215, 367 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 888 (вісімсот вісімдесят вісім) грн. 50 коп., до повноліття дитини, з проведенням індексації відповідно до закону. Стягнення почати з 16 січня 2017 року, тобто з дня подання позову до суду.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя