Справа № 2/243/2983/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року Слов′янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

при секретарі Останькович А.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Словянська цивільну справу за позовною ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1, відповідачі по справі зареєстровані у вказаній квартирі, але ще в 2014 році, під час проведення антитерористичної операції, вони виїхали за межі України та на теперішній час проживають та працюють в Російській Федерації та приїхати не мають можливості. У звязку з зазначеним просить суд визнати ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 97 в будинку № 12 по вул. Світлодарській у м. Словянськ та зобовязати їх зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.22), про причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши позивача та свідків, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 05.12.2005 року, ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 (а.с.3; 4).

Зазначене також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 9545484 від 11.01.2006 року (а.с.5).

Відповідно до довідки Комунального підприємства «ЖЕК №7» №794 від 02.06.2017 року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 з 29.03.2005 року; ОСОБА_5 з 29.03.2005 року; ОСОБА_4 з 29.03.2005 року; ОСОБА_2 з 05.04.2005 року та ОСОБА_3 з 13.10.2012 року (а.с.9).

ОСОБА_6 огляду Комунального підприємства «ЖЕК №7» від 02.06.2017 року, комісія у складі техніка-наглядача ОСОБА_7, за участю: головного інженера ОСОБА_8 паспортиста ОСОБА_9 та сусідів ОСОБА_10, ОСОБА_11, оглянули квартиру АДРЕСА_2 та встановили, що ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4 не проживають в зазначеній квартирі з 13.06.2014 року по теперішній час (а.с.10).

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 зазначила, що вона особисто знає сімю ОСОБА_4, оскільки є їх сусідкою. Їй достовірно відомо, що ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належить ОСОБА_1, проте не мешкають там з 2014 року. Власник квартири їм не перешкоджав у проживанні, вони просто виїхали та перестали зявлятися за вказаною адресою.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що вона є дружиною позивача, який є власником квартири АДРЕСА_1, де вони всією родиною зареєстровані. Пояснила, що їй достовірно відомо, що в липні 2014 року їх два сини та невістка ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4 виїхали до Російської Федерації та з того часу жодного разу не приїжджали, не цікавились житлом та не сплачували комунальні послуги. При цьому будь-яких перешкод у їх проживанні вони з чоловіком не чинили.

Вирішуючи питання стосовно визнання ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу №1 від 1952 року, передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України. Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання (ч.2 ст. 5 Господарського кодексу України).

ОСОБА_6 до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право власності та іншим способом, що встановлений законом або договором.

Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року №5, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК України).

ОСОБА_6 зі ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд вважає, що з пояснень позивача, свідків та наданих суду документів достовірно встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4, були відсутні за адресою АДРЕСА_3, без поважних на те причин, з липня 2014 року, тобто понад майже три роки, будь-яких домовленостей між ними та власником житла в судовому засіданні не встановлено, тому суд вважає, що вони втратили право на користування житловим приміщенням.

Суд приходить до висновку, що строк, передбачений ч. 2 ст. 405 ЦК України, який передбачає втрачання права користування житлом члена сімї, на момент подання заяви до суду вже сплинув, відповідач у спірному будинку не мешкає, тому наявні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Вирішуючи вимогу ОСОБА_1 про зняття з реєстраційного обліку за адресою: м. Словянськ, вул. Світлодарська, буж. 12, кв. 97, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачені підстави зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи, в переліку яких зазначено і рішення суду. Саме цим Законом керується в своїй роботі Відділ з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Словянської міської ради при вирішенні питання про зняття з реєстрації місця проживання і зобовязувати їх виконувати свої обовязки у компетенцію суду не входить.

За таких підстав в задоволенні даної позовної вимоги ОСОБА_1 слід відмовити у звязку з відсутністю підстав.

Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 212, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 97 в будинку № 12 по вул. Світлодарський у м. Словянськ Донецької області.

У задоволені інших заявлених вимог ОСОБА_1 відмовити за відсутністю підстав.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_12