Справа № 362/6383/16-ц Головуючий у І інстанції Ковбель М. М.
Провадження № 22-ц/780/2428/17 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 42 15.06.2017

УХВАЛА
Іменем України
15 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії про визнання рішення житлової комісії незаконним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що він у період з 06 серпня 1979 року по 25 листопада 2009 року проходив військову службу, у тому числі у Збройних силах України, та у період з 26 серпня 1992 року по 06 березня 2006 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , та на підставі його рапорту від 28 грудня 1992 року рішенням житлової комісії цієї військової частини його та членів його сім`ї було зараховано на квартирний облік з 28 грудня 1992 року.

У 2001 році його було включено у списки осіб, що мають право на отримання житлових приміщень у першу чергу з 28 січня 2001 року.

Вказує, що 06 березня 2006 року його було переведено для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 у м. Васильків, Київської області, та на підставі рапорту від 02 липня 2007 року рішенням житлової комісії вказаної військової частини його було зараховано на квартирний облік з 28 грудня 1992 року у загальну чергу.

Однак, звернувшись 12 серпня 2016 року до військової частини НОМЕР_1 з метою підтвердження факту перебування на квартирному обліку, він отримав відповідь про перебування його на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 у загальній черзі лише з 03 березня 1995 року, що, на його думку, порушує його майнові права та інтереси, через що він змушений звертатися до суду із позовом про визнання протиправним та скасування рішення військової частини НОМЕР_1 щодо визначення дати зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 та членів його сім`ї з 03 березня 1995 року, зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов, в загальній черзі з 28 грудня 1992 року, та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2017 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення військової частини НОМЕР_1 № 81 від 27 січня 2012 року у частині перенесення дати зарахування ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирний облік на 03 березня 1995 року, зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов, в загальній черзі з 28 грудня 1992 року, та стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати.

Не погоджуючись із цим рішенням, представник військової частини НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що перенесення дати зарахування позивача на квартирний облік з 28 грудня 1992 року на 03 березня 1995 року є порушенням його прав та інтересів, а оскаржувані дії відповідача призводять до порушення рівності в черговості забезпечення житлом осіб, які проходять військову службу, через що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з витягу з послужного списку від 30 листопада 2016 року, позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у період з 1979 року по 2009 рік, загальна вислуга у Збройних силах складає 38 років 04 місяці 20 днів, звільнений з військової служби у запас на підставі наказу НГШ - Головнокомандувача ЗСУ від 02 вересня 2009 року №521 із залишенням на квартирному обліку при в/ч НОМЕР_1 (а. с. 7).

28 грудня 1992 року позивача на підставі його рапорту від 28 грудня 1992 року як безквартирного разом із сім`єю було взято на квартирний облік житловою комісією військової частини НОМЕР_2 (а. с. 10).

Надалі позивача було переміщено по військовій службі з переїздом до інших гарнізонів (в іншу місцевість), та зараховано на квартирний облік за новим місцем проходження служби разом з членами його сім`ї зі збереженням часу перебування на обліку.

Зокрема, витягом з протоколу №35 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 21 серпня 2007 року, довідкою №397 від 14 грудня 2005 року, наданої військовою частиною НОМЕР_3 , довідкою №175 від 29 липня 2009 року, виданої Київським КЕУ, підтверджується факт перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку з 28 грудня 1992 року (а. с. 14).

15 серпня 2016 року позивач отримав відповідь від військової частини НОМЕР_1 №734 та копію витягу з протоколу №81 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 27 січня 2012 року, в якому зазначено, що датою зарахування на квартирний облік підполковника запасу ОСОБА_1 вважати 03 березня 1995 року (а. с. 18-19).

Відповідно до частини першої ст. 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із статтями 34 та 37 Житлового кодексу УРСР, потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Ст. 43 Житлового кодексу УРСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до пункту 3.1 Наказу Міністра оборони України № 577 від 06 жовтня 2006 року, військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, на загальних підставах відповідно до чинного законодавства.

Згідно із п. 26 постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та пунктом 3.7 Наказу Міністра оборони України від № 577 від 06 жовтня 2006 року, військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

У зв`язку з переїздом позивача для проходження військової служби до м. Василькова позивача та членів його сім`ї зараховано на квартирний облік з 03 березня 1995 року (відповідно до діючого на той момент Наказу Міністра оборони України № 20 від 03 лютого 1995 року, яким було передбачено, що при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку але не раніше, ніж з 03 березня 1995 року).

Проте, як було правильно встановлено судом, на час прийняття оскаржуваного рішення вказаний наказ втратив чинність.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд дійшов до правильного висновку про безпідставність дій військової частини НОМЕР_1 при ухваленні рішення щодо перенесення дати зарахування на квартирний облік позивача та членів його сім`ї, а оскаржувані дії відповідача призводять до порушення рівності у черговості забезпечення житлом військовослужбовців, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та суперечливого тлумачення норм матеріального права, а тому не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування, через що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 відхилити.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.
Головуючий: Судді: