Справа № 495/5261/16-ц
№ провадження 2/495/553/2017
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

29 травня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Савенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білгород - Дністровського РЕМ Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» про поновлення на роботі, визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про поновлення на роботі, визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В ході судового розгляду справи неодноразово уточнювала свої позовні вимоги, остаточні від 13.04.2017 року про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до яких просить суд визнати незаконним наказ №19-к від 13.05.2016 року, скасувати наказ №19-к від 13.05.2016 року, поновити її на роботі в Білгород-Дністровському РЕМ ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» на посаді контролера енергонагляду 1-ої категорії лінійні контролери групи по роботі з побутовими споживачами, стягнути з Білгород-Дністровського РЕМ ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 30051,70 грн., стягнути з відповідача на її користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати, вказуючи, що з 02.07.2007 року по 16.05.2016 року вона працювала в Білгород-Дністровському РЕМ ВАТ «Одесаобленерго» (з 25.04.2013 року перейменовано на ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерого») контролером енергонагляду 1 групи кваліфікації групи по роботі з побутовими споживачами енергзбиту. Стаж роботи у компанії склав 9 років 10 міс.

16.03.2016 року її було ознайомлено з наказом № 475-к від 15.03.2016 року про позапланове скорочення посади.

16.05.2016 року її було звільнено з посади контролера енергонагляду 1 групи кваліфікації групи по роботі з побутовими споживачами, лінійні контролери наказом №19-к від 13.05.2016 року у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України.

Проте, трудову книжку за місцем роботи їй не видали при звільненні 16.05.2016 року. Письмову заяву про видачу трудової книжки та наказу про звільнення відмовились реєструвати в канцелярії Білгород-Дністровського РЕМ, у зв'язку із чим вона була змушена посилати заяву поштою.

17.05.2016 року, коли вона прийшла забрати трудову книжку і копію наказу про звільнення, її не пускали до приміщення Білгород-Дністровського РЕМ, словесно принижували, застосовували фізичну силу, у зв'язку із чим вона звернулась до правоохоронних органів.

За трудовою книжкою ОСОБА_1 була вимушена їхати в м. Одесу, де 07.06.2016 року у відділі кадрів ПАТ «Одесаобленерго» їй було видано трудову книжку.

А копію наказу, вона за повторним зверненням змогла отримати лише 18.06.2016 року.

Вважає наказ №19-к від 13.05.2016 року Білгород-Дністровського РЕМ «Одесаобленерго» про припинення трудового договору незаконним та необґрунтованим з тих підстав, що її з наказом не ознайомили, копію списку запропонованих вакантних посад для переведення за неодноразовим зверненням змогла отримати лише після звільнення 25.06.2016 року, фактично була допущена до роботи до 16.05.2016 року, керівництво не мало намір припиняти з нею трудові відносини, відповідачем не було надано жодної інформації щодо обґрунтування підстав скорочення чисельності штату працівників, а серед наданих для ознайомлення вакантних посад для переведення по Білгород-Дністровському РЕМ була запропонована лише одна посада на умовах, які погіршували її становище як працівника, відповідач при звільненні не врахував переважне право її на залишення на роботі, в наказі №19-к від 13.05.2016 року та доданих до нього актах про відмову від підпису наказу від 13.05.2016 року та 16.05.2015 року відсутня резолюція, погодження представника профспілкової організації чи будь-які інші документи, які б підтверджували згоду профспілкової організації на звільнення.

Незаконні дії Білгород-Дністровського РЕМ ПАТ «Одесаобленерго» завдали їй значних душевних страждань, моральну шкоду оцінює у розмірі 50000 грн.

Вважає, що її право порушене, тому вона і звернулася з позовом до суду.

В ході судового розгляду справи позивачка свої позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача з позовом позивачки не погодився, просить суд в його задоволенні відмовити, вказуючи, що підстав для задоволення позовних вимог позивачки не має, оскільки 16.05.2016 року в присутності в.о начальника Білгород-Дністровського РЕМ, заступника начальника, керівника ГРПС та представника профспілки ОСОБА_1 вдруге було ознайомлено з наказом №19-к від 13.05.2016 року про її звільнення з 16.05.2016 року і запропоновано прибути до відділу кадрів ПАТ «Одесаобленерго» за адресою: м. Одеса, вул. М.Боровського,28-Б для отримання трудової книжки, що було задокументовано актами від 16.05.2016 року.

Відділом кадрів ПАТ «Одесаобленерго» цього ж дня було належним чином оформлено запис в трудову книжку про звільнення на підставі наказу №19-к від 13.05.2016 року. ОСОБА_1, скориставшись своїм правом не отримувати оригінал трудової книжки в день звільнення, надала до канцелярії Білгород-Дністровського РЕМ заяву від 16.05.2016 року про видачу копії наказу, трудової книжки та кінцевого розрахунку. Працівника було повідомлено, що вказані документи він може отримати за адресою: АДРЕСА_1 Оригінал трудової книжки позивач за своїм бажанням отримала 07.06.2016 року в приміщенні ПАТ «Одесаобленерго», що не заперечується позивачем. Тож, в затримці видачі трудової книжки вини ПАТ «Одесаобленерго» не має.

На виконання ст.47 КЗпП України, ОСОБА_1 неодноразово пропонувалось отримати копію наказу, однак вона відмовлялась від його одержання. 13.05.2016 року в присутності начальника Білгород-Дністровського РЕМ, заступника начальника, майстра дільниці та представника профспілки ОСОБА_1 було зачитано зміст наказу №19-к від 13.05.2016 року вголос. У зв'язку із відмовою позивача від підпису про ознайомлення був складений акт від 13.05.2016 року. Причину відмови ОСОБА_1 не пояснила. 16.05.2016 року в присутності в.о.начальника Білгород-Дністровського РЕМ, заступника начальника, керівника ГРПС та представника профспілки ОСОБА_1 вдруге було зачитано зміст наказу №19-к від 13.05.2016 року вголос.

У зв'язку із повторною відмовою позивача від підпису про ознайомлення був складений акт від 16.05.2016 року. Причину відмови ОСОБА_1 не пояснила.

07.06.2016 року позивач отримала оригінал трудової книжки у відділі кадрів.

За поясненнями провідного інженера відділу кадрів ОСОБА_2, перебуваючи у відділі кадрів ОСОБА_1 не повідомила, що не одержала копію наказу в Білгород-Дністровському РЕМ та не просила відділ кадрів надати копію наказу.

Однак., 08.06.2016 року на ім'я Голови Правління надійшла скарга від ОСОБА_1 щодо невидачі їй копії наказу про звільнення.

На виконання вимог скарги ПАТ «Одесаобленерго» негайно надіслало на адресу позивача засвідчену копію вищезгаданого наказу.

З наведеного вбачається, що під час оформлення звільнення 16.05.2016 року працівниками «Обленерго» протиправні дії не допускались.

Станом на 16.03.2016 року в Білгород - Дністровському РЕМ не було вакантних посад відповідної професії чи спеціальності. З 25.04.2016 року працівниці було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в зв'язку з чим було запропоновано позивачці перевестись на посад контролера енергонагляду 1-ої групи кваліфікації на період відсутності основного працівника, одночасно з цим був наданий перелік аналогічних посад в інших районах електричних мереж.

Вказане повідомлення керівництвом РЕМ спільно з представником профспілки було надано позивачу для ознайомлення, проте від ознайомлення з його змістом ОСОБА_1 відмовилась, про що були складені 13.05.2016, та 16.05.2016 року відповідні акти. Таким чином, ПАТ «Одесаобленерго» здійснило усі можливі та необхідні дії щодо працевлаштування позивача. До того ж, запропонована посада контролера енергонагляду 1 групи кваліфікації Білгород-Дністровського РЕМ на період відсутності основного працівника не погіршувало становище ОСОБА_1 як працівника, оскільки переведення працівника на певну посаду на період відсутності основного працівника не є погіршенням його становища порівняно з законодавством України про працю, в розумінні положення ст.9 КЗпП України.

Крім того, на момент прийняття рішення щодо звільнення, ОСОБА_1 мала наступні дисциплінарні стягнення: 1)наказом від 16.04.2015 рок № 16-к ОСОБА_1 була притягнути до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани - наказ працівником не оскаржувався; 2)наказом від 09.12.2015 року №90 ОСОБА_1 була притягнути до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани - правомірність притягнення до відповідальності підтверджена рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.07.2016 року по справі № 495/2174/16-ц.

З вищевказаного вбачається, що наявність лише безперервного стажу роботи ОСОБА_1 в ПАТ «Одесаобленерго» є недостатньо для переважного права на залишення на роботі.

До того ж, згідно витягу з протоколу спільного засідання адміністрації та профкому «Одесаобленерго», яке відбулось 09.02.2016 року вбачається, що на порядку денному розглядалось питання надання інформації профспілки про оптимізацію чисельності персоналу Компанії. За результатами проведеного засідання було вирішено: інформацію оптимізацію чисельності персоналу Компанії взяти до уваги, скорочення персоналу проводити виключно згідно діючого законодавства України.

Відповідно до протоколу №6 від 12.05.2016 року на порядку денному засідання цехового профспілкового комітету Білгород-Дністровського РЕМ було подання адміністрації ПАТ «Одесаобленерго» на узгодження звільнення по п.1 ст.40 КЗпП України контролера енергонагляду 1 групи кваліфікації ОСОБА_1

За результатами проведеного засідання одноголосно було прийнято рішення дати згоду адміністрації компанії про звільнення контролера енергонагляду 1 групи кваліфікації по роботі з побутовими споживачами Білгород-Дністровського РЕМ ОСОБА_1 по п.1 ст.40 КЗпП України.

З вищевказаного вбачається, що погодження від профспілкової організації на звільнення ОСОБА_1 по п.1 ст.40 КЗпП України було отримано адміністрацією ПАТ «Одесаобленерго» належним чином.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивачка з 02.07.2007 року по 16.05.2016 року працювала в Білгород-Дністровському РЕМ ВАТ «Одесаобленерго» (з 25.04.2013 року перейменовано на ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерого») контролером енергонагляду 1 групи кваліфікації групи по роботі з побутовими споживачами енергзбиту. Стаж роботи у компанії склав 9 років 10 міс. /л.с. 5-6 т.1/

15.03.2016 року ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» було винесено наказ № 475-к «Про скорочення персоналу Білгород-Дністровського РЕМ», з яким 16.03.2016 року під підпис була ознайомлена ОСОБА_1 /т.1 л.с.7/.

Так, згідно вказаного наказу, позивача ОСОБА_1 попереджено під підпис про скорочення її посади з 16.05.2016 року та її звільнення згідно п.1 ст.40 КЗпП України через два місяці після попередження.

Суд не приймає до уваги ствердження позивачки що наказ №19-к від 13.05.2016 року Білгород-Дністровського РЕМ «Одесаобленерго» про припинення трудового договору є незаконним та необґрунтованим з тих підстав, що її з наказом не ознайомили, копію списку запропонованих вакантних посад для переведення за неодноразовим зверненням змогла отримати лише після звільнення 25.06.2016 року, фактично була допущена до роботи до 16.05.2016 року, керівництво не мало намір припиняти з нею трудові відносини, відповідачем не було надано жодної інформації щодо обґрунтування підстав скорочення чисельності штату працівників, а серед наданих для ознайомлення вакантних посад для переведення по Білгород-Дністровському РЕМ була запропонована лише одна посада на умовах, які погіршували її становище як працівника, відповідач при звільненні не врахував переважне право її на залишення на роботі, в наказі №19-к від 13.05.2016 року та доданих до нього актах про відмову від підпису наказу від 13.05.2016 року та 16.05.2015 року відсутня резолюція, погодження представника профспілкової організації чи будь-які інші документи, які б підтверджували згоду профспілкової організації на звільнення, тому що дані ствердження не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи та доказів вказаного нею не надано.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КзпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення численності або штату працівників.

Згідно зі ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Суд вважає, що процедура звільнення позивачки у зв'язку зі скороченням чисельності або штату робітників за ст. 40 п. 1 КЗпП України проведена з урахуванням вимог законодавства, порушень при звільнені в ході судового розгляду справи не встановлено.

Як встановлено в ході судового розгляду справи 15.03.2016 року ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» було винесено наказ № 475-к «Про скорочення персоналу Білгород-Дністровського РЕМ», з яким 16.03.2016 року під підпис було ознайомлено ОСОБА_1 /т.1 л.с.7/

Підставою винесення вказаного наказу послугував наказ від 12.03.2016 року №163-Т «Про внесення змін до штатного розпису з метою оптимізації чисельності персоналу компанії» /т.1 л.с.55-56/

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 16.03.2016 року в ПАТ «Одесаобленерго» не було вакантних посад відповідної професії чи спеціальності, які можливо було б запропонувати ОСОБА_1 з метою подальшого переведення.

Також не було іншої вакантної роботи, яку ОСОБА_1, могла виконувати з урахуванням її освіти, кваліфікації, досвіду, тощо.

Таким, чином 12.05.2016 року згідно листа №59-06/02 запропоновано позивачу ОСОБА_1 на одну з зазначених у списку посад /т.1 л.с.28/, проте від ознайомлення з запропонованими посадами ОСОБА_1 відмовилась, про що складено акти від 12.05.2016 року,13.05.2016 року та 16.05.2016 року /т.1 л.с.83-85/.

Згідно листа №101/06/03-3427 від 17.06.2016 року, за результатами перевірки доводів заяви ОСОБА_1 було встановлено, що на виконання ст.49-2 КЗпП їй неодноразово пропонувалось переведення на вільні посади у ПАТ «Одесаобленерго», однак вона відмовилась від переведення, а також відмовилась від підпису про ознайомлення з запропонованими посадами.

У зв'язку із цим перелік вакантних посад був зачитаний вголос, про що були складені акти від 13.05.2016 року та від 16.05.2016 року /т.1 л.с.27/.

13.05.2016 року ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» було винесено наказ №19-к про припинення трудового договору, відповідно до якого ОСОБА_1, контролера енергонагляду 1 групи кваліфікації звільнено з 16.05.2016 року на підставі наказу від 15.03.2016 року №475-к «Щодо скорочення чисельності штату працівників» п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку відповідно до ст.44 КЗпП України /т1.л.с.22/.

Проте, від ознайомлення з вказаним наказом ОСОБА_1 відмовилась, про що 13.05.2016 року та 16.05.2016 року складено відповідні акти про відмову від підпису. /т.1.л.с.23,24/

Як встановлено в ході судового розгляду справи за заявою позивачки до Білгород - Дністровської місцевої прокуратури, була проведена перевірка вказаних вище порушень вимог законодавства при звільнені позивачки державною службою з питань праці, Головного управління держпраці в Одеській області та були встановлені порушення вимог трудового законодавства, а саме: не запропонована інша робота в товаристві; позивачка не ознайомлена з наказом про звільнення під підпис, належно заповнена трудова книжка не видана в день звільнення, почтове повідомлення про необхідність отримання трудової книжки надіслано лише 18.05.2016 року. /т.1 л.с. 64-65/.

За результатом вказаної перевірки був складений акт перевірки Головним управлінням держпраці в Одеській області та протокол про адміністративне порушення відносно ОСОБА_3, яка працює на посаді начальника відділу кадрів ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» та матеріали направлені на розгляд до суду.

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси, провадження по справи про притягнення до адміністративної справи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 41 КпАП України було закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. /л.с. 196-197 т.2/

З постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2016 року вбачається, що судом при розгляді справи було встановлено, що з висновками Головного управління праці в Одеській області стосовно порушень вимог законодавства про працю, а саме: не запропонування ОСОБА_1 іншої роботи на підприємстві одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці як того вимагає ст. 49-2 КЗпП України; не відправлення в день звільнення поштового повідомлення про необхідність отримати трудову книжку, суд не погоджується, ставиться до них критично.

Судом було встановлено відсутність порушень законодавства про працю. /л.с. 196-197 т.2/

Відповідно до ст. 61 ч. 3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не відповідають дійсності й ствердження позивача, що наказ №15-к від 23.03.2016 року передбачав ОСОБА_1 надання щорічної відпустки з 02.07.2016 року, що на її думку, підтверджує намір відповідача продовжити трудові відносини, оскільки 16.03.2016 року ОСОБА_1 до канцелярії РЕМ надала заяву щодо надання їй щорічної відпустки тривалістю 24 календарних дні з 04.04.2016 року.

Проте, 23.03.2016 року ОСОБА_1 була надана заява про скасування наказу про надання відпустки.

В той же день було підготовлено та надано для ознайомлення ОСОБА_1 наказ №15-к, в якому йшла мова про надання ОСОБА_1 щорічної відпустки за робочий період з 02.07.2015 року по 01.07.2016 року у зручний для працівника і компанії час. /л.с. 90-92 т.1/

Суд також не погоджується з ствердженнями позивачки стосовно того, що відповідачем порушене її переважне право на залишення на роботі, оскільки також вказані вимоги не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» із змінами та доповненнями, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Як зазначено у правових позиціях судової колегії в цивільних справах Верховного Суду України від 01.12.1997 року, однією з істотних ознак працівника з високою продуктивністю праці є його дисциплінованість. Тому при застосуванні правил ст.42 КЗпП щодо переважного права на залишення на роботі при проведенні звільнень з п.1 ст.40 КЗпП визначення рівності продуктивності праці має проводитись із врахуванням наявності у працівника дисциплінарних стягнень.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, на момент прийняття рішення щодо звільнення, ОСОБА_1 мала наступні дисциплінарні стягнення: наказом від 16.04.2015 рок № 16-к ОСОБА_1 була притягнута до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани; наказом від 09.12.2015 року №90 ОСОБА_1 була притягнута до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани - правомірність притягнення до відповідальності підтверджена рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.07.2016 року по справі № 495/2174/16-ц. /л.с. 87-89 т.1/. Як видно з наказів, які наявні в матеріалах судової справи, позивачка була з ними ознайомлена і не згодна. /л.с. 87-89 т.1/

Суд не може погодитися також з ствердженнями позивачки стосовно того, що погодження представника профспілкової організації чи будь-які інші документи, які б підтверджували згоду профспілкової організації на її звільнення відсутні.

Як видно з витягу протоколу спільного засідання адміністрації та профкому «Одесаобленерго», яке відбулось 09.02.2016 року, на порядку денному розглядалось питання надання інформації профспілки про оптимізацію чисельності персоналу Компанії.

За результатами проведеного засідання було вирішено: інформацію оптимізацію чисельності персоналу Компанії взяти до уваги, скорочення персоналу проводити виключно згідно діючого законодавства України. /л.с. 79-80 т.1/

Відповідно до протоколу №6 від 12.05.2016 року на порядку денному засідання цехового профспілкового комітету Білгород-Дністровського РЕМ було подання адміністрації ПАТ «Одесаобленерго» на узгодження звільнення по п.1 ст.40 КЗпП України контролера енергонагляду 1 групи кваліфікації ОСОБА_1

За результатами проведеного засідання одноголосно було прийнято рішення дати згоду адміністрації компанії про звільнення контролера енергонагляду 1 групи кваліфікації по роботі з побутовими споживачами Білгород-Дністровського РЕМ ОСОБА_1 по п.1 ст.40 КЗпП України. /л.с. 80-81 т. 1/

З матеріалів справи вбачається, що погодження від профспілкової організації на звільнення ОСОБА_1 по п.1 ст.40 КЗпП України було отримано адміністрацією ПАТ «Одесаобленерго» належним чином.

В зв'язку з тим, що позивачкою не надано до суду доказів, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає за необхідним в задоволенні позовних вимог позивачки про поновлення на роботі, визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити, як не обґрунтованих, тому не підлягаючих задоволенню.

Вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди також є необґрунтованими, оскільки вони є похідними від основних вимог позову, у зв'язку з чим також не можуть підлягати задоволенню.

Керуючись ст. ст. 40 п.1, 232, 233, 235, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 367 ЦПК України , суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Білгород - Дністровського РЕМ Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» про поновлення на роботі, визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С У Д Д Я :