Справа № 127/1601/16-ц Провадження № 22-ц/772/1250/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Медяного В.М., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участі: державного виконавця Пічкура Ю.О.; представника боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3

на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2017 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_4 на дії та бездіяльність головного державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5, за участю ОСОБА_2 і Служби у справах дітей Вінницької міської ради,

В с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулася в суд зі скаргою про визнання дій та бездіяльності державного виконавця протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, якою просила: - визнати протиправними дії головного державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції Вінницькій області ОСОБА_5 щодо винесення постанов про закінчення виконання провадження №52541824 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ "Про виконавче проваджень постанови про закінчення виконавчого провадження №52541824 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження"; - визнати законними дії головного державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниця головного територіального управління юстиції Вінницькій області ОСОБА_5 щодо відновлення виконавчого провадження №52541824 повторного примусового вселення стягувача за направленням повідомлення №278 09-37/1 24.01.2017 року; - визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниця головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5, що полягає у відсутності вчинення ним зобов'язальних дій в усуненні перешкод ОСОБА_2, в користуванні квартирою при здійсненні виконавчих дій 15.11.2016 року, а складений акт державного виконавця 15.11.2016 року визнати недійсним; - визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниця головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5, що полягає у відсутності будь-яких виконавчих дій по примусовому вселенню 20.12.2016 року та 31.01.2017 року, а складені акти державного виконавця визнати недійсними; зобов'язати державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниця головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5 винести постанову про повторне вселення відповідно до ч. 6 ст. 67 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі та у разі вчинення перешкод боржником звернутися до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення відповідно до ст. 75 цього Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2017 року скаргу задоволено частково.

Визнано протиправними бездіяльність головного державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 щодо невиконання виконавчого листа №127/1601/16-ц від 04.10.2016 року про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_4 та малолітньої доньки ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано головного державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 вчинити дії, щодо виконання виконавчого листа №127/1601/16-ц від 04.10.2016 року про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_4 та малолітньої доньки ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_1.

В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду і постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4

Зазначив, що ухвалу суду вважає незаконною, оскільки суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, належним чином не мотивував свої висновки, які суперечать матеріалам справи.

Замостянський відділ ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області подав апеляційну скаргу, якою просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, а скаргу ОСОБА_4 залишити без розгляду та повернути заявнику у зв'язку з пропущенням строку подання скарги.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 12 квітня 2017 року апеляційну скаргу Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області залишено без руху і надано заявнику апеляційної скарги строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 25 травня 2017 року задоволено клопотання заявника апеляційної скарги про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду. Поновлено Замостянському відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області строк на апеляційне оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2017 року. Апеляційну скаргу Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2017 року визнано неподаною і повернуто.

У судовому засіданні представник боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 підтримав подану ним апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Головний державний виконавець Замостянського відділу ДВС міста Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 підтримав подану представником боржника апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась без поважних причин і не надала письмових заперечень на апеляційну скаргу.

Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради, у судове засідання не зявилася, надіслала заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність, а при прийнятті рішення врахувати та захистити права дитини ОСОБА_6.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у Замостянському відділі ДВС м. Вінниці головного територіального управління перебуває виконавчий лист № 127/1601/16-ц, виданий 14.09.2016 року Апеляційним судом Вінницької області про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_4 та малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартиру АДРЕСА_2 (Червоноармійській) в місті Вінниці.

Постановою головного державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 від 04.10.2016 року відкрито виконавче провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.02.2017 року по справі №127/1601/16-ц скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність допущену державним виконавцем Замостянського відділу ДВС м. Вінниці головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5 щодо невинесення 15.11.2016 року постанови про закінчення виконавчого провадження №52541824 (а. с. 176-178).

24.02.2017 року головним державним виконавцем Замостянського відділу ДВС м. Вінниці головного територіального управління юстиції у Вінницькій області закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/1601/16-ц, виданого 14.09.2016 року Апеляційним судом Вінницької області про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_4 та малолітньої доньки ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_3 (Червоноармійській) в м. Вінниці, (а. с. 179).

Стягувач ОСОБА_4 зверталася до органів поліції з приводу перешкод щодо вселення її і малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартиру АДРЕСА_4 (а. с. 180).

Задовольняючи частково вимоги скарги суд першої інстанції виходив із того, що державним виконавцем не здійснено всіх заходів з виконання виконавчого листа, оскільки виконавчий лист фактично не виконаний, про що свідчать звернення скаржника до органів поліції з приводу чинення боржником перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_4 і її малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартиру АДРЕСА_5 і подання даної скарги до суду та неодноразові звернення скаржника із заявами і скаргами до Замостянського відділу ДВС м. Вінниці.

Також з метою недопущення порушення прав дитини, суд першої інстанції задовольнив скаргу частково і визнав протиправною бездіяльність головного державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 щодо невиконання виконавчого листа № 127/1601/16-ц від 4.10.2016 року про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_4 і її малолітньої дочки в квартиру АДРЕСА_5 та зобовязав головного державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 вчинити дії щодо виконання виконавчого листа № 127/1601/16-ц від 4.10.2016 року про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_4 і її малолітньої дочки у квартиру АДРЕСА_5.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідного до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07.02.1014 року розяснив, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону України «Про виконавче провадження», проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

При задоволенні скарги суд не вправі допустити негайне виконання рішення.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Як вбачається із поданої 08.02.2017 року ОСОБА_4 скарги свої вимоги вона виклала у пяти пунктах, а саме, просила: 1. Визнати протиправними дії головного державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 52541824 на підставі пункту 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» і постанови про закінчення цього виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 40, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»; 2. Визнати законними дії головного державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 щодо відновлення виконавчого провадження № 52541824 з повторного примусового вселення стягувача за направленням повідомлення № 278 09-37/1 від 24.01.2017 року; 3. Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5, що полягає у відсутності вчинення ним зобовязальних дій в усуненні перешкод ОСОБА_2 в користуванні квартирою при здійсненні виконавчих дій 15.11.2016 року, що і стало наслідком того, що вона із донькою не були вселені до житла 15.11.2016 року і не мають до нього доступу, не проживають, не користуються і до сьогодні станом на 08.02.2017 року, а складений акт державного виконавця 15.11.2016 року визнати недійсним; 4. Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5, що полягає у відсутності будь-яких виконавчих дій по повторному вселенню 20.12.2016 року та 31.01.2017 року, а складені акти державного виконавця визнати недійсними; 5. Зобовязати державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 винести постанову про повторне вселення відповідно до ч. 6 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщення, та накласти на боржника арешт у подвійному розмірі та у разі подальшого чинення перешкод боржником звернутися до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 1-4).

Такої вимоги, яку задовольнив суд першої інстанції заявник не зазначала у своїй скарзі.

Крім того, оскаржувана ухвала постановлена судом 28 березня 2017 року, а 24 лютого 2017 року державним виконавцем Макушинським В.І. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, яка не оскаржена сторонами та є чинною, тобто виконавче провадження закінчено, що є перешкодою для вчинення будь-яких дій по ньому (а. с. 179).

Тому задоволена ухвалою суду від 28 березня 2017 року вимога, якою зобовязано державного виконавця вчинити дії щодо виконання виконавчого листа № 127/1601/16-ц від 04.10.2016 року, не може бути виконана у звязку з тим, що виконавче провадження закінчено.

Суд першої інстанції задовольнити вимоги скарги частково, при цьому не врахував, що вимог було 5 і жодна із них не була такою, якою її задовольнив суд.

Крім того, суд першої інстанції зробив свій висновок про часткове задоволення скарги, відмовивши у задоволенні інших вимог скарги.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України в пункті 18 постанови «Про судове рішення по цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, за статтею 215 ЦПК України у формі рішення ухвалюється той судовий акт, яким справа вирішується по суті. Закон не передбачає включення до резолютивної частини рішення висновків з процесуальних питань, не повязаних з вирішенням справи по суті. Тому в цій частині неприпустимо вирішувати питання про виділення частини вимог у самостійне провадження або про закриття провадження по них, залишення заяви без розгляду тощо. Висновки в таких питань викладаються у формі ухвал (частина друга статті 208 ЦПК України), які постановляються у вигляді самостійного процесуального документа і можуть постановлятися одночасно з рішенням.

Стаття 387 ЦПК України називається «Судове рішення за скаргою», яка у частині першій зазначає, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до частини 2 статті 208 ЦПК України питання, повязані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Зміст ухвали, що постановляється як окремий документ, згідно положень статті 210 ЦПК України, складається з: вступної частини; описової частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою; мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновку і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; резолютивної частини.

Згідно вимог частини 3 статті 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскаржувана ухвала суду не містить жодних мотивів за наявності яких інші вимоги скарги (без конкретизації цих вимог в описовій та мотивувальній частинах) до задоволення не підлягають.

Таким чином оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм цивільного процесуального права та встановленого Цивільним процесуальних кодексом України порядку для прийняття рішення по скарзі на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця під час виконання рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням скарги на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2017 року скасувати і передати скаргу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7

Судді: /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська