Справа № 524/5483/13-ц
Провадження № 6/524/209/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2017 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:

головуючого судді Предоляк О.С.

при секретарі Мальованій В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кременчуці подання старшого державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2.

Зазначав, що на виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції перебуває виконавчий лист № 524/5438 виданий 31.10.2013 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Майна, на яке можливо звернути стягнення за боржником не виявлено.

Станом на 01.05.2017 боржником рішення суду не виконано. Посилаючись на вказані обставини, просив встановити боржнику тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Старший державний виконавець Копичко Д.О. в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся телефонограмою.

Суд, вивчивши матеріали подання, встановив наступне.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи чи керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст.6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України право громадянина України на виїзд з України може бути

тимчасово обмежено, зокрема у випадку, коли особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням.

На думку суду особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Закон чітко вказує на те, що для можливості встановлення заборони повинен мати місце факт ухилення від виконання, а не неможливість виконати рішення з інших причин (наприклад відсутність коштів або майна).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Як вбачається із змісту подання, підставою для обмеження боржнику у праві виїзду за межі України є наявність у нього невиконаного зобов'язання по погашенню заборгованості, визначеного виконавчим листом.

Надані державним виконавцем документи, свідчать про факт наявності заборгованості боржника, однак не про факт його ухилення від виконання рішення суду, оскільки у матеріалах справи відсутні докази вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, немає доказів того, що боржник належним чином повідомлявся про необхідність з'явитися до державного виконавця, проте ухилявся від отримання кореспонденції про його виклик до виконавчої служби, не зявлявся на виклик без поважних причин.

Розглядаючи подання та вирішуючи питання чи дійсно боржник ухилявся від виконання рішення суду, суд повинен виходити із положень ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначені обов'язки боржника, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Разом з тим, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження навмисного ухилення боржника від виконання судового рішення, не вказано, які перешкоди вчинені з його боку для проведення виконавчих дій державному виконавцеві, обґрунтування ухилення боржника від повного виконання зобов'язання; не зазначено, які дії були здійснені державним виконавцем щодо виконання вимоги про сплату боргу, тощо.

Застосування обмежень у праві виїзду за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

За таких обставин суд не має достатніх підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон, а тому подання старшого державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України", ст.377-1 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.С. Предоляк