Справа № 443/1979/16-ц Провадження № 2/443/390/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" листопада 2017 р. Жидачівський районний суд Львівської області в складі: головуючої судді Ціпивко І.І.,

з участю секретаря Башта Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жидачеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та територіальної громади с. Молодинче в особі Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її батько ОСОБА_4. Після смерті батька відкрилася спадщина на усе його майно, у тому числі і на житловий будинок АДРЕСА_1 У спадковому житловому будинку постійно були зареєстровані та проживали дружина померлого та мати позивача ОСОБА_5 його діти: позивач та ОСОБА_6, а отже є такими, що спадщину прийняли. ІНФОРМАЦІЯ_3 брат позивача ОСОБА_6 помер. Після його смерті спадщину прийняла його мати ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивачки. Після її смерті відкрилася спадщина на усе її майно у тому числі і на житловий будинок АДРЕСА_1 Позивачка як єдина спадкоємиця після смерті матері звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову у видачі такого через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, що позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивачка подала до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду заяви, якими просять справу слухати без їхньої участі. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Від своїх часток у майні колгоспного двору та спадковому майні відмовляються на користь позивачки.

Представник відповідача територіальної громади с. Молодинче в особі Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не заперечує.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до положень ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно витягу по господарської книги виданого виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області № 195 від 09 листопада 2016 року, житловий будинок АДРЕСА_2 Львівської області відноситься до суспільної групи «колгоспний двір» та рахується за громадянами: голова двору ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року), ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_2 Львівської області серії НОМЕР_1 виданого ФОП ОСОБА_8, загальна площа такого будинку становить 61,5 кв.м., його інвентаризаційна вартість - 317286, рік побудови - 1971.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, дослідженими обставинами справи встановлено, що спадковий житловий будинок АДРЕСА_2 Львівської області належав суспільній групі господарств колгоспний двір, членами якого були: голова двору ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року), ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13 грудня 2005 року ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Молодинче Жидачівського району Львівської області.

Судом встановлено та підтверджено свідоцтвом про народження той факт, що позивачка Прус (дівоче ОСОБА_10) ОСОБА_9 є рідною дочкою померлої ОСОБА_5.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» п.6, "а" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. Згідно з п.6 "г" даної постанови, відповідно до ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно довідки Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області № 4994 від 24 вересня 2016 року, у житловому будинку АДРЕСА_2 Львівської області постійно до дня смерті була зареєстрована та проживала ОСОБА_5 разом із своєю дочкою позивачкою ОСОБА_1 та її сімєю.

Відтак позивачка ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею по закону після смерті своєї матері, як така, що спадщину прийняла, оскільки постійно до дня смерті проживала разом із нею у спадковому житловому будинку та продовжує там проживати.

Згідно постанови завідувача Жидачівської ДНК позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5, відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право власності на спадкове майном, в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позовні вимоги визнав, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України ,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити повністю. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

СУДДЯ І.І.Ціпивко