Дата документу 27.07.2017
Справа № 334/8692/16-ц
Провадження № 2/334/1313/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Гопка Л.І.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення компенсації з урахуванням індексів інфляції суми, що призначена до стягнення та відсотків у звязку з прострочкою виконання грошового зобовязання,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення компенсації з урахуванням індексів інфляції суми, що призначена до стягнення та відсотків у звязку з прострочкою виконання грошового зобовязання.

В судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 заявлено клопотання про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на 1/3частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в обгрунтування якого зазначив, що ОСОБА_4 з 2004 року не повертає йому борг та не виконує судові рішення, відповідно до яких з нього стягнуто грошові кошти за невиконання грошових зобовязань. Також позивачем зазначено, що йому достовірно відомо про наявність у відповідача нерухомого майна, а саме 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яке належить йому на праві приватної спільної часткової власності, у звязку з тим що на вищезазначену частину нерухомого майна вже накладено арешт державним виконавцем за іншими його зобовязаннями. Вважає, що відповідач буде і далі ухилятися від виконання судового рішення та повернення йому грошових коштів, у звязку з цим, просить забезпечити позов.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи із наступного.

В силу ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до ч.2, 3 ст.152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Верховний Суд України в своїй Постанові № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розяснює судам, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

Суд вважає заяву ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки не було приведено доказів того факту, що незабезпечення позову зможе утруднити чи зробити неможливим виконання процесуального рішення суду.

Обставини, на які він посилається в обґрунтуванні своєї заяви не є безумовними, вони засновані на припущеннях, що слугувати доказом не може.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності, вже накладено арешт Постановою Ленінського ВДВС Запорізького міського управління юстиції АМ №184219 від 25.02.2008 року ( реєстраційний номер обтяження 6710419).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами дійсно виник спір, але через неможливість розпорядження відповідачем нерухомим майном, у звязку з тим, що на дане майно вже накладено обтяження, немає реальної загрози утруднення виконання процесуального рішення суду

У звязку із наведеним, та враховуючи те, що способи забезпечення позову, які просить вжити заявник стосуються арешту майна, які вже були застосовані щодо зазначеної 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, суд приходить до висновку, що у застосуванні даного виду забезпечення позову слід відмовити.

Крім цього, ОСОБА_1 заявлено клопотання про повернення сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову, в разі відмови у задоволенні вищезазначеної заяви.

За подання заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 був сплачений судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Підстави повернення судового збору регулюються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 7 зазначеного закону унормовано, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Перелік підстав для повернення судового збору є вичерпним.

Таким чином, чинним законодавством не передбачено повернення сплаченого судового з бору з підстав відмови заяви про забезпечення позову.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про повернення сплаченої суми судового збору.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р., ст. ст. 151 153 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення компенсації з урахуванням індексів інфляції суми, що призначена до стягнення та відсотків у звязку з прострочкою виконання грошового зобовязання - відмовити.

У задоволенні заяви ОСОБА_1про повернення сплаченого судового збору по заяві про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення компенсації з урахуванням індексів інфляції суми, що призначена до стягнення та відсотків у звязку з прострочкою виконання грошового зобовязання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її отримання.

Суддя: Ісаков Д. О.