АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2749/17 Справа № 201/7302/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ткаченко Н. В. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року м. Дніпро

08 червня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

19 травня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень, посилалась на те, що на підставі договору № 1 від 15.02.2016 р. про відступлення права вимоги та переведення боргу, вона стала кредитором у кредитному зобов'язанні між КС «Перше кредитне товариство» та ОСОБА_3 Згідно довідки кредитної спілки, розмір заборгованості відповідача склав 48 490 грн. 38 коп., яка складається з тіла кредиту - 11 477 грн. 23 коп. та нарахованих процентів в розмірі 37 013 грн.15 коп. З огляду на те, що відповідач належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, суму боргу та проценти за користування кредитними коштами не повернув, то позивачкою була розрахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 117 313 грн. 28 коп. та інфляційні збитки в розмірі 2094 грн. 89 коп. і проценти в розмір 3881 грн. 92 коп. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість в розмірі 171 780 грн. 47 коп. (а.с.2-5,40-44).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за кредитним № ДП-1/0789/08/1075/# від 08.09.2008 року станом на 26.09.2016 рік в розмірі 65 944, 42 грн. яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 11477, 23 грн.; відсотків за користування кредитними коштами - 40895, 07 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 11 477, 23 грн.; інфляційних витрат - 2094, 89 грн.

В задоволені іншої частині позовних вимог - відмовлено, також вирішено питання щодо судових витрат (а.с. 51-52).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.88-89).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах заявлених вимог та не обмежуючись доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судом 1 інстанції було встановлено, що 08.09.2008 року між Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № ДП-1/0789/08/1075/#, згідно умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 35 000 грн. строком на 24 місяці зі сплатою процентів за користування в розмірі 0,151 процентів від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 7, 12, 13).

В забезпечення виконання умов договору, між кредитною спілкою та відповідачем було укладено 08.09.2008 року договір застави, згідно якого він передав у заставу холодильний агрегат ILRF RL-A50, s/n H2-80/17-107/5 (а.с. № 8).

15.02.2016 року між кредитною спілкою та позивачкою ОСОБА_2 було укладено договір № 1 про відступлення права вимоги та переведення боргу, згідно умов якого, остання набула права вимоги в розмірі 48 490 грн.38 коп. за кредитним договором № ДП-1/0789/08/1075 від 08.09.2008 року, який був укладений між кредитною спілкою та ОСОБА_3 (а.с. № 9-10).

Зі змісту договору та картки платежів по гривневому кредиту доданої до нього, заборгованість відповідача перед спілкою станом на 15.02.2016 року становить 48 490 грн.38 коп. та складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 11477 грн. 23 коп. та заборгованості по процентам в сумі 37 013 грн.15 коп. (а.с. 9-11), що підтверджується підтверджується довідкою Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» від 23.03.2016 року № 288/16 (а.с. 14).

26.02.2016 року кредитна спілка надіслала відповідачу по справі повідомлення про зміну кредитора у зобов'язанні на ОСОБА_4 (а.с. 15) та згідно відомостей з пошукової системи, дане повідомлення отримане відповідачем 04.03.2016 року (а.с. 16).

04.03.2016 року безпосередньо позивачка надіслала на адресу відповідача повідомлення про зміну кредитора, яке він отримав 10.03.2016 року (а.с.17-18).

Відповідач на день винесення рішення заборгованість не погасив, а тому відповідно до п. 3.1 кредитного договору від 08.09.2008 року позивачкою було проведено нарахування процентів за користування кредитом за період з 16.02.2016 року по 26.09.2016 року в розмірі 3881грн.92коп. (11 477грн.23коп.*0,151ставка згідно договору /100 * 224 дня прострочення сплати процентів).

Відповідач порушив умови виконання договору, згідно п. 9.4 договору, позивачкою було розраховано пеню в розмірі 1% від суми прострочено заборгованості за кожний день прострочення платежів, розмір якої складає 117 313 грн.28 коп. (а.с. 43).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд 1 інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконує умов кредитного договору № ДП-1/0789/08/1075/# від 08.09.2008 року, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки заборгованість станом на 26.09.2016 року в розмірі 65 944 грн. 42 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 11477 грн. 23 коп.; відсотків за користування кредитними коштами - 40895 грн. 07 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 11 477 грн. 23 коп.; інфляційних витрат - 2094 грн. 89 коп.

З вказаними висновками суду 1 інстанції колегія судді не погоджується, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені з порушенням норм процесуального права та до спірних правовідносин було неправильно застосовано норми матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.09.2008 року між Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № ДП-1/0789/08/1075/#, згідно умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 35 000 грн. строком на 24 місяці зі сплатою процентів за користування в розмірі 0,151 процентів від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 7, 12, 13).

15.02.2016 року між кредитною спілкою та позивачкою ОСОБА_2 було укладено договір № 1 про відступлення права вимоги та переведення боргу, згідно умов якого, остання набула права вимоги в розмірі 48 490 грн.38 коп. за кредитним договором № ДП-1/0789/08/1075 від 08.09.2008 року, який був укладений між кредитною спілкою та ОСОБА_3 (а.с. № 9-10).

За змістом частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора (стаття 515 ЦК України).

За статтею 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 21 Закону України «Про кредитні спілки» визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається.

Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження законом не передбачені.

Враховуючи, що спірні зобов'язання випливають з кредитного договору, укладеного кредитною спілкою з ОСОБА_3, надання кредитних коштів здійснено за рахунок об'єднання грошових внесків членів кредитної спілки, такі зобов'язання тісно пов'язані з особою кредитора і в силу положень статті 515 ЦК України заміна кредитора у таких зобов'язаннях не допускається, то немає правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення боргу за кредитним договором, оскільки відступлення права вимоги не спричиняє правових наслідків, тому саме з цих підстав слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року № 6-59цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З урахуванням викладеного вище, колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з вищенаведених підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2016 року-скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: