Справа № 750/1827/17
Провадження № 2/750/839/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого - судді Логвіної Т.В.

при секретарі - Примак Т.В.,

за участю представників сторін та третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання дійсним договору банківського вкладу та визнання права на відшкодування заборгованості за договором вкладу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати дійсним укладений 09 лютого 2015 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Дельта-Банк» Договір банківського вкладу (депозиту) №007-24500-090215 «Найкращий від Миколая» у гривнях та визнати за позивачем право на відшкодування заборгованості за вкладом згідно укладеного 09 лютого 2015 року Договору банківського вкладу (депозиту) у розмірі 200 000 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав на наполягав на його задоволенні, представник відповідача та третьої особи просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

09 лютого 2015 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (надалі - АТ «Дельта Банк») було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) № 007-24500-090215 «Найкращий від Миколая» у гривнях (надалі - Договір), у відповідності до якого банком було залучено у якості розміщеного ОСОБА_1 депозиту суму у розмірі 200 000,00 гривень на строк до 08 серпня 2015 року.

Вказані кошти було внесено позивачем на відкритий Банком вкладний рахунок № 3514 на умовах щомісячного нарахування Банком процентів на вказану суму із розрахунку 13 % річних.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) було прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким на строк з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно було запроваджено тимчасову адміністрацію, а також призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк".

В подальшому, виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення № 71 від 08 квітня 2015 року про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 березня 2015 року № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк". Згідно даного рішення, тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" було запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року до 02 вересня 2015 року включно.

Надалі, керуючись частиною 4 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 147 від 03 серпня 2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" до 02 жовтня 2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича до 02 жовтня 2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно зазначеного рішення було розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

05 жовтня 2015 року на офіційному сайті Фонду в мережі Інтернет було розміщено оголошення про те, що у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду рішення від 02 жовтня 2015 року № 181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», Фонд з 08 жовтня 2015 року розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку.

До початку процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 було отримано листа від 01 жовтня 2015 року за підписом представника АТ «Дельта Банк» Сичевської Ю.К., яким позивача було повідомлено про те, що Договір є нікчемним в силу норм статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

ОСОБА_1 було включено до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, лише в частині відсотків, нарахованих на умовах Договору на суму здійсненого позивачем вкладу - 2 540,31 грн. Відповідну суму ОСОБА_1 отримав особисто 01 липня 2016 року.

Згідно статті 2 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Частина 1 статті 1058 ЦК України визначає, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частина 4 статті 14 ЦК України вказує, що особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. При цьому, жодна з передбачених Договором обставин звільнення від відповідальності, що може бути витлумачена в тому числі як підстава звільнення від належного виконання цивільного обов'язку, у відносинах між позивачем та відповідачем не настала.

Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, частиною 2 статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно частини 1 статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно частини другої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 37, абзацу першого частини 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку, іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Наявне у повідомленні посилання на пункт 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як на підставу нікчемності Договору безпідставне, оскільки Договором не передбачалося здійснення платежу чи передачі іншого майна з метою надання ОСОБА_1 переваг (пільг), прямо не встановлених для нього законодавством чи внутрішніми документами банку.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Пунктами 3 та 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад визначено як кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладника - як фізичну особу (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Система гарантування вкладів фізичних осіб визначена пунктом 15 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як сукупність відносин, що регулюються цим Законом, суб'єктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники.

У відповідності до частин 1, 2 та 4 статті 26 цього ж Закону, фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 5 статті 34 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 цього ж Закону України визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Водночас, пункт 1 частини 6 цієї ж статті цього ж Закону України вказує, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи те, що станом на час здійснення тимчасової адміністрації відповідача строк дії Договору, укладеного позивачем, закінчився, на час закінчення його дії - 08 серпня 2015 року - цей правочин не було визнано недійсним або встановлено його нікчемність з передбачених законом підстав, відповідачем не було застосовано наслідків нікчемності укладеного позивачем Договору, беручи до уваги, що правових підстав для невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а після цього - і до загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, судом не встановлено, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати дійсним укладений 09 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта-Банк» Договір банківського вкладу (депозиту) №007-24500-090215 «Найкращий від Миколая» у гривнях.

Визнати за ОСОБА_1 право на відшкодування заборгованості за вкладом згідно укладеного 09 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта-Банк» Договору банківського вкладу (депозиту) №007-24500-090215 «Найкращий від Миколая» у гривнях, у розмірі 200 000 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: