АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року м. Дніпро

15 червня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.

при секретарі Кравцовій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи ОСОБА_3, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР, Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності договору, визнання права власності на частину домоволодіння

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2016 позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи ОСОБА_3, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР, Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності договору, визнання права власності на частину домоволодіння (а.с.1-3).

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи ОСОБА_3, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР, Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності договору, визнання права власності на частину домоволодіння - повернуто позивачу, як неподану (а.с.10).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2017 року та постановити ухвалу, якою передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі (а.с.15-16).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала судді скасуванню не підлягає, виходячи з наступного.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що, зокрема, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 грудня 2016 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2016 року позовну заяву залишено без руху у зв'язку з тим, що вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України: позивачеві необхідно доплатити судовий збір в розмірі 2966,56 грн. Позивачу надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху (а.с.5).

Повертаючи, як неподану, позовну заяву на підставі ч.2 ст.121 ЦПК України, суддя виходив з того, що у визначений ухвалою строк, недоліки позовної заяви позивачем в повному обсязі усунуто не було.

Вказані висновки є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи та діючим законодавством України.

Так, відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», за вимоги фізичної особи немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру заробітної плати, за вимоги майнового характеру 1% від ціни позову, а відповідно до ст.6 цього Закону судовий збір справляється за кожну вимогу окремо.

Позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового, при цьому ціну позову визначено виходячи з оцінки ТОВ «Всеукраїнська оціночна компанія» в розмірі 86 024,15 грн.

Суддею 1 інстанції визнано, що оцінка виконана ТОВ «Всеукраїнська оціночна компанія» не відповідає ринковим цінам на тотожне майно, а тому визначив розмір судового збору, який підлягає сплаті за вимоги майнового характеру самостійно рівним 3000 грн.

16.01.2017 року до суду 1 інстанції надійшла заява позивача про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору в розмірі 2 415,36 грн., у якій він виклав обставини незгоди з ухвалою суду від 20.12.2016 року, в частині визначення розміру судового збору за вимоги про встановлення юридичного факту.

Отже, апелянтом не було усунуто в повній мірі недоліки зазначені в ухвалі судді від 20 грудня 2016 року, якою позовну заяву було обґрунтовано залишено без руху.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що позивач вірно сплатив судовий збір за вимогами не майнового характеру з розрахунку 0.2% розміру мінімальної заробітної плати (1378х0,2 =275,60) а всього 551,20 грн., є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки позивачем вимоги про встановлення факту заявлені не в окремому провадженні, а у позовному, тому судовий збір справляється за правилом п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ( 0,4 розміру мінімальної заробітної плати).

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК України, повернув як не подану позовну заяву, оскільки позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконав вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, та згідно п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд ,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: