Ухвала

іменем україни

31 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Демяносова М.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом житлово-комунального підприємства № 7 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 16 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року житлово-комунальне підприємство № 7 (далі - ЖКП № 7) звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що воно є підприємством, яке надає послуги населенню пов'язані з утриманням будинку та прибудинкових територій. Послуги з утримання будинку та прибудинкової території надаються в межах та згідно тарифу, затвердженого рішеннями Луцької міської ради.

Відповідач ОСОБА_4 проживає у АДРЕСА_1 і є споживачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, які надає ЖКП № 7.

Позивач зазначав, що відповідач свої зобов'язання зі сплати коштів за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території не виконує, у зв'язку з чим станом на 26 січня 2016 року існує заборгованість за ці послуги у розмірі 5 276 грн 25 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 620 грн 14 коп. та інфляційні втрати у сумі 2 525 грн 52 коп.

Уточнивши у процесі розгляду справи свої позовні вимоги, ЖКП № 7 просило стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у межах строку позовної давності у сумі 5 174 грн 99 коп., 3% річних у сумі 555 грн 92 коп. та інфляційні втрати у сумі 2 262 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 16 січня 2017 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ЖКП № 7 5 174 грн 99 коп. заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, 3% річних у сумі 555 грн 92 коп. та інфляційні втрати у сумі 2 262 грн. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про підставність й доведеність заявлених ЖКП № 7 позовних вимог, оскільки належними і допустимими доказами у справі, яким суди відповідно до вимог ст. ст. 60, 212 ЦПК України надали належну оцінку, доведено, що ОСОБА_4 не виконує свої зобов'язання з оплати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території і за нею рахується заборгованість у загальному розмірі 7 992 грн 91 коп., яка підлягає стягненню з неї на користь позивача у судовому порядку.

Такий висновок судів ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13 січня 2016 року № 6-931цс15.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 16 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук М.В. Дем'яносов
О.В. Ступак

Колегія суддів: