АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1214/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Троян Т. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д., Новікова О. М.
при секретаріЧуйко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» про відшкодування коштів , -

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що у 2012 році між власником земельної ділянки ОСОБА_6 та суб'єктом права земельного сервітуту ДК «Укртрансгаз» в особі начальника Золотоніського ЛВУМГ - Кодацьким М.П. укладений договір про встановлення земельного сервітуту, який зареєстрований у міськрайонному управлінні Держкомзему у м. Золотоноша та Золотоніському районі Черкаської області.

У відповідності до вказаного договору власник земельної ділянки та суб'єкт сервітуту домовились про встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки площею 0,8542 га, для проведення модернізації і ремонту магістрального газопроводу «Уренгой-Помари-Ужгород» км. 3616,8 - 3626,62.

Умовами вказаного договору (п.п. 5.1.10), крім іншого, передбачено, що суб'єкт сервітуту зобов'язаний провести технічну та біологічну рекультивацію порушених земель в межах з проведенням будівельних робіт.

Проте відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав, а саме не провів біологічну рекультивацію земельної ділянки, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду з вказаним позовом та з врахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» на його користь грошові кошти в сумі 3719 грн. 02 коп. для оплати вартості проведення робіт з біологічної рекультивації земельної ділянки та стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» на користь ОСОБА_6 1824, 10 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» на користь ОСОБА_6 судовий збір у сумі 551, 20 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укртрансгаз» в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановлено наявність причинно-наслідкового зв'язку між протиправною дією чи бездіяльністю відповідача та за заподіяними позивачу збитками. Зокрема, такий зв'язок простежується у невиконанні відповідачем своїх обов'язків за договором та виникненні певного наслідку такого невиконання - збитків, які отримав позивач та які розраховані у відповідності до кошторисної документації, складеної ТОВ «ІК «Машекспорт» (2011 рік) та робочого проекту модернізації і ремонту МГ УПУ на дільниці траси км. 3616,8-3626,62, який розроблений ТОВ «Земпроект» (2011 рік).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.10.2012 року між власником земельної ділянки ОСОБА_6 та ДК «Укртрансгаз НАК «Нафтогаз України» був укладений договір про встановлення земельного сервітуту, відповідно до п.1.1 якого, власник земельної ділянки та суб'єкт сервітуту домовилися про встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки площею 0,8542 га для проведення модернізації і ремонту магістрального газопроводу «Уренгой-Помари-Ужгород» км. 3616,8-3626,62 (а.с. 5-7).

Договір зареєстрований у державному реєстрі земель про, що вчинено запис від 01 жовтня 2012 року за № 01 (а.с. 7).

Відповідно до п. 2.1 та п. 3 вказаного Договору визначено, що плата за встановлення земельного сервітуту встановлюється згідно розрахунку (додаток 1) і становить 3492,07 грн. та діє договір терміном до 31 грудня 2015 року.

Згідно п. 5.1 суб'єкт сервітуту зобов'язаний: виконувати в повному обсязі умови цього договору (п.5.1.1); використовувати земельні ділянки за встановленим видом земельного сервітут, вказаним в пункті 1.1 цього договору, з врахуванням інтересів власника земельних ділянок, способом найменш обтяжливим для власника земельних ділянок, та дотриманням встановленого режиму використання земельних ділянок (п. 5.1.3); не чинити дії, які можуть призвести до погіршення якісних характеристик та екологічного стану земельних ділянок (п. 5.1.6); відшкодувати власнику земельних ділянок чи землекористувачу збитки (в разі їх наявності), заподіяні проведенням будівельних робіт в розмірі, визначеному відповідно розрахунку (п. 5.1.7); провести технічну та біологічну рекультивацію порушених земель в межах смуги проведення будівельних робіт (п. 5.1.10); повернути земельні ділянки власнику земельних ділянок в стані не гіршому порівняно з тим, у якому вона перебувала до встановлення земельного сервітуту, за актом передачі рекультивованих земель (п. 5.1.11).

Так, позивач вказує, що відповідач не провів біологічну рекультивацію земельної ділянки внаслідок чого були порушені його права, як власника земельної ділянки, а тому він має право на відшкодування коштів для самостійного здійснення вказаних заходів для відновлення та поліпшення ґрунтового покриву даної земельної ділянки.

Вказана земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «Силікат-1», що підтверджується договором оренди землі від 30 квітня 2012 року укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «Силікат-1» в особі директора Панасюка О.А. терміном на 12 років (а.с. 12-14).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, в силу приписів ст.. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відновлення.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З огляду на положення статті 22 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Так, в питаннях відшкодування земельно-правової шкоди слід керуватися правилами земельного законодавства, а в питаннях, не врегульованих земельним законодавством відповідними правилами цивільного законодавства.

У пунктах 12 та 14 постанови № 7 Пленуму «Про застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року (з відповідними змінами та доповненнями) Верховний Суд України роз'яснив, що, вирішуючи позови про відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, суди повинні мати на увазі, що при вилученні (викупі) сільськогосподарських угідь, лісових земель, чагарників для потреб, не пов'язаних із сільсько- чи лісогосподарським виробництвом, їх тимчасовому зайнятті для інших видів використання, встановленні обмежень щодо використання земельних ділянок, погіршенні якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, приведенні сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан, неодержанні доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, відшкодування збитків згідно зі статтями 156, 157 ЗК здійснюється органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами та юридичними особами, які використовують земельні ділянки і діяльність яких обмежує права власників та землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу (в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими й іншими відходами та стічними водами).

У випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 ЗК, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК особами, що її заподіяли. При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки її відшкодовує володілець цього джерела згідно зі статтею 1187 ЦК.

Розміри збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам вилученням (викупом) або тимчасовим зайняттям земельних ділянок у встановленому порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. № 284).

У такому ж порядку визначаються збитки, заподіяні обмеженням прав власників землі та землекористувачів, погіршенням якості земель або приведенням їх у непридатний для використання за цільовим призначенням стан унаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

У відповідності до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі - Порядок):

- власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок (п.1).

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки (п.2).

Розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості) (п. 4);

Відповідно до п. 6 даної Постанови при тимчасовому зайняті земельних ділянок для розвідувальних робіт, а також для обов'язкових планових робіт з будівництва, технічного обслуговування і ремонту лінійної частини магістральних трубопроводів, що проходять в одному технічному коридорі, збитки визначаються за угодою між власниками землі або землекористувачами та підприємствами, установами й організаціями - замовниками таких робіт з обумовленням розмірів збитків і порядку їх відшкодування в договорі. При недосягненні згоди розміри збитків визначаються комісіями, створюваними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Відповідно до протоколу засідання комісії Золотоніської районної державної адміністрації з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам №1 від 06.12.2017 року, було встановлено, що згідно договору про встановлення земельного сервітуту, який є чинним, суб'єкт права земельного сервітуту ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» зобов'язався провести біологічну рекультивацію порушених земель. Згідно кошторисної документації складеною ТОВ «ІК «Машекспорт» та робочим проектом модернізації і ремонту МГ УПУ на дільниці траси км. 3616,8-3626,62, який розроблений «Земпроект», вартість проведених робіт з біологічної рекультивації земельної ділянки площею 0,8542 га становить 1824,10 грн. Про затвердження іншого розміру витрат за біологічну рекультивацію землі, ніж того, що передбачений у Договорі та кошторисній документації, виготовленої на замовлення ДК «Укртрансгаз» від сторін договору до комісії не надходило, а тому ПАТ «Укртрансгаз» та ОСОБА_6 було рекомендовано дотримуватись умов договору про встановлення земельного сервітуту.

В судовому засіданні відповідач фактично погодився з розміром визначених збитків, своїх розрахунків до суду ним надано не було, а тому колегія суддів приходить до висновку, що розмір витрат за біологічну рекультивацію землі, який визначений у Договорі та кошторисній документації, виготовленій на замовлення ДК «Укртрансгаз» є вірним.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, а суд згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Посилання апелянта на ту обставину, що ним зроблено все від нього залежне, щоб провести біологічну рекультивацію порушених земельних ділянок, про що свідчить лист направлений ТОВ «Силікат-1» від 18.11.2015 року за № 8997/08 в якому відповідач запропонував провести останньому рекультивацію земель власними силами та надати калькуляції вартості робіт (а.с. 19) та акт огляду земель сільськогосподарського призначення в охоронній зоні магістрального газопроводу «Уренгой-Помари-Ужгород» в адміністративних межах Комунівської сільської ради Золотоніського району від 13.09.2016 року в якому зазначено, що в межах охоронної зони газопроводу висіяні кукурудза та соняшник (а.с. 58), суд оцінює критично та не вважає належним виконанням договірних зобов'язань відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки відповідач порушив обов'язки покладені на нього договором про встановлення земельного сервітуту, що свідчить про неналежне виконання ним зобов'язальних правовідносин, тому є обґрунтовані підстави для стягнення завданих ним збитків.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Суд першої інстанції в порушення вказаної норми процесуального права розподілу судових витрат пропорційно до розміру задоволених вимог не здійснив, а тому в цій частині рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2017 року змінити в частині стягнення судових витрат, зменшивши його розмір до 77 гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили одразу після проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий :

Судді :