справа №274/1461/17
З А О ЧН Е Р І Ш Е Н Н Я
14.09.2017 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Замеги О.В., при секретарі Павлюк - Жук А.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати її сестру, відповідачку по справі - ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі договору дарування, вона являється власницею квартири за вищевказаною адресою. Також в квартирі зареєстрована, але не проживає з січня 2015 року її сестра - ОСОБА_1, яка виїхала з квартири, однак з реєстраційного обліку не знялась. Позивачка проживає в даному помешканні разом з двома неповнолітніми дітьми, сплачує комунальні послуги, однак через реєстрацію відповідачки у квартирі не має можливості оформити субсидію.
Представник позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 74 - 76 ЦПК України. Про причину неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
З'ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується копією договору дарування від 25.04.2014 року (а.с. 12-13).
У вищезазначеній квартирі, згідно довідок ОСББ "Теремок" від 15.03.2017 року № 37, № 38 зареєстровані: ОСОБА_1 - власник квартири, діти позивачки: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 - відповідачка по справі, яка не проживає за вказаною адресою з січня 2015 року (а.с. 10,11).
Статтею 41 Конституції України, визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
За правилами положень ст.ст. 317, 319 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном у тому числі і житлом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. 391 цього ж Кодексу, власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У відповідності до положень ЖК до членів сім'ї наймача (власника) житлового приміщення віднесено дружину(чоловіка) власника житла, їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство. Ознака постійного проживання є обов'язковою умовою розуміння сім'ї.
Зважаючи, що відповідачка з січня 2015 року не користується даним житловим приміщенням, не проживає у ньому, доказів того, що позивачка або інші особи, чинили їй перешкоди у користуванні спірним житлом не надано, як і не надано будь-яких доказів про те, що між ними встановлені домовленості щодо користування даним житлом - відповідачку слід визнати такою, що втратила право на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_3.
У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір, оскільки його понесення підтверджено документально (а.с. 2).
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 60, 84, 88, 209, 212, 214 - 215, 224 - 226 ЦПК України, ст.ст. 317, 383, 391, 405 Цивільного Кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим квартирою за адресою: АДРЕСА_1, яка належать на праві власності ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. витрат по сплаті судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії даного рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: О.В. Замега