№ 312/66/17
№ 2/312/17/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року с. Велика Білозерка

Великобілозерський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Рогоза А.Ю.

при секретарі Сиротюк Л.В.

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Велика Білозерка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якій зазначає, що 05.10.2011 року померла їх мати ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 11,49 га, кадастровий № :04:009:0012, що розташована на території Гюнівської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області. На момент смерті матері позивач постійно проживала з нею, таким чином фактично прийняла спадщину, оскільки заяви про відмову від її прийняття не подавала. Однак завідуючою нотаріальною конторою позивачеві відмовлено в оформленні права на спадщину за законом, так як останньою не надано доказів постійного проживання на момент смерті разом зі спадкодавцем, а також не подано вчасно заяву про прийняття спадщини. У звязку з викладеним, позивач просить суд встановити факт її постійного проживання з матір»ю ОСОБА_5, померлою 05.10.2011 року, на час відкриття спадщини, та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 11,49 га, що знаходиться на території Гюнівської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, кадастровий номер :04::009:0012, в порядку спадкування за законом.

У судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила їх задовольнити у повному обсязі, наголошуючи, зокрема, що відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, викликані у судове засідання в порядку ч.9 ст. 74 ЦПК України, кожен окремо, звернулися до суду із заявами про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності, крім того, підтвердили, що позивач, дійсно, постійно проживала з матірю ОСОБА_5 до її смерті 05 жовтня 2011 року.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 05 жовтня 2011 року померла мати позивача ОСОБА_5, яка була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкала за адресою: м. Луганськ, вул. Тургенєва, 52 (а.с.6,7,68).

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 11,49 га, що знаходиться на території Гюнівської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, кадастровий номер :04::009:0012 (а.с.14-26).

Позивач ОСОБА_2 звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом зі спливом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Енергодарською державною нотаріальною конторою їй надані письмові розяснення від 03.02.2017 року за № 108/01-16, в яких зазначено, що оскільки на час смерті спадкодавця ОСОБА_5 ОСОБА_2 не була зареєстрована разом з нею за однією адресою та не подала своєчасно до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Одночасно ОСОБА_2 запропоновано для вирішення цього питання звернутися до суду (а.с.13).

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, бул. Каштановий, 7, кв.38.

Згідно з довідкою голови квартального комітету ОСОБА_6, ОСОБА_2 з 15 липня 2010 року проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, вела спільне господарство і доглядала за матірю ОСОБА_5 по день смерті останньої 05 жовтня 2011 року (а.с.68).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є донькою позивача та онукою померлої ОСОБА_5 У 2004 році батьки позивача ОСОБА_8 та ОСОБА_5 переїхали з с. Гюнівка Великобілозерського району Запорізької область на постійне мешкання до м. Луганська. Коли у 2010 році занедужала мати позивача ОСОБА_5, її діти (сторони у справі) спільно вирішили, що догляд за нею буде здійснювати наймолодша донька ОСОБА_2, яка у липні 2010 року переїхала за місцем мешкання матері і постійно проживала з нею, вела спільне господарство, доглядала матір по день її смерті 05 жовтня 2011 року. В м. Енергодар ОСОБА_2 повернулася наприкінці грудня 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положеннями ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з розясненнями, викладеними у п.п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позивач, як особа, яка проживала зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, прийняла спадщину після її смерті та успадкувала земельну ділянку площею 11,49 га, що знаходиться на території Гюнівської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, кадастровий номер :04::009:0012, в порядку спадкування за законом, і тому вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3,10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1223, 1261, 1268 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 на час відкриття спадщини з її матірю ОСОБА_5, померлою 05.10.2011 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 11,49 га, що розташована на території Гюнівської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, кадастровий номер :04:009:0012, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 05.10.2011 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : А.Ю. Рогоза