Справа № 347/543/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сабадаха Б.В.,

з секретарем Удудяк І.А.,

за участю: представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Косові справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення боргу та відсотків, визнання незаконною та скасування вимоги ОСОБА_4 Банку про погашення суми боргу та стягнення моральної шкоди, та позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

30.03.2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення боргу та відсотків, визнання незаконною та скасування вимоги ОСОБА_4 Банку про погашення суми боргу та стягнення моральної шкоди.

12.08.2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Представник позивачки по довіреності ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі.

Із позовних вимог та уточнених позовних вимог ОСОБА_3 вбачається, що після отримання ІІІ групи інвалідності позивачці ОСОБА_3 управлінням Пенсійного фонду України в Косівському районі була призначена пенсія по інвалідності, яка за її заявою перераховувалася в відділення ПриватБанку в Косівському районі на картку для виплат № 200672. В ОСОБА_4 Банку Косівського району, крім картки для виплат їй одночасно видали картку «Універсальну» за № 506490, при цьому, в банку повідомили, що пенсія буде перераховуватися на картку для виплат, а відсотки на картку «Універсальну». Коштами позивачка не користувалася та не перевіряла розмір сум на картці. В листопаді 2014 року ОСОБА_3 стала вибирати у банкоматі ПриватБанку Косівського відділення кошти і виявила, що сума коштів на рахунку в банкоматі не відповідала сумі перерахованих коштів з управління ПФУ в Косівському районі. Станом на листопад 2014 року управлінням ПФУ в Косівському районі на її картку для виплат за № 200672 в ОСОБА_4 було перераховано 39828 грн. 53 коп., але такої суми на картці для виплат не було. Також, на цій картці не було нараховано відсотки. В звязку із цим, позивачка ОСОБА_3 звернулася до керуючого ОСОБА_4 Банку в Косівському районі зі скаргою. Керуючий відділенням, ОСОБА_5, дав вказівку оператору переглянути баланс на його комп'ютері та встановити суму, яка знаходиться на її копілці, про яку позивачці взагалі не було нічого відомо. Оператор банку повідомив, що на її копілці є сума в розмірі 10156 грн. Все це відбувалося 14.11.2014 року. Сам керуючий банку в Косівському районі особисто перекинув кошти в розмірі 10000 грн. на картку «Універсальна». На той час був накладений ліміт для отримання на руки коштів з банкомату та в касі в сумі 4000 грн., за 1 день. А тому, 14.11.2014 року позивачка зняла з картки «Універсальна» кошти в сумі 4000 грн. Пізніше, через роздруківку рахунку, ОСОБА_3 довідалася, що з її картки «Універсальна» були зняті кошти в сумі 4000 грн. того ж самого дня, без мого відома, хоча свій пін код вона нікому не повідомляла та не давала на руки картку «Універсальну». А тому вважає, що ніхто, крім працівників банку не міг зняти ці кошти в сумі 4000 грн. Нею з картки «Універсальна» було знято 10000 грн., яких було перекинуто керуючим банком з картки «Копілка».

Крім того, банківськими працівниками з її картки для виплат №200672 було знято: 19.11.2014 року 5000 грн., 27.11.2014 року через банкомат було знято 8000 грн. і 13.07.2015 року через касу було знято 2691 грн.

В січні 2012 року ОСОБА_3 була подана заява до банку, в якій вона просила нарахувати відсотки в розмірі 12 % на кошти, які були перераховані з УПФУ до банку. По даний час відсотки не нараховані. Розмір відсотків, які банк повинен був їй виплатити на її думку становлять 9297 грн. Крім цього банк, без будь-яких на то підстав та договору, направляє на її домашній адрес вимоги про погашення всієї суми борги за договором в розмірі 16410 грн., з якої вбачається , що у неї прострочена заборгованість по кредиту з Приватбанку, хоча насправді, ОСОБА_3 ніякого кредитного договору з банком не укладала і гроші не брала. У даній вимозі не зазначено ні номера договору, ні дати укладення договору чи інших даних.

В період з липня 2011 року по серпень 2015 року сума коштів, яка була перерахована з управління ПФУ на її картку в ОСОБА_4 становить 48220 грн., відсотки від цієї суми в розмірі 10 % (змінена ставка відсотків) становить 9297 грн. Нею було знято в період з листопада 2014 року по 2015 рік кошти в сумі 39828,53 грн. В липні 2015 року нею була написана заява до управління ПФУ в Косівському районі, в якій вона просила припинити перерахунок пенсії до ОСОБА_4 Банку. А тому вважає, що до стягнення з ОСОБА_4 Банку підлягає сума коштів в розмірі 9297 грн. відсотки, та кошти незаконно зняті з її картки в сумі 8392 грн. (48220 грн. 39828,53 грн. = 8392 грн.). Загальна сума, яка підлягає до стягнення становить 17689 грн.

Крім цього, вважає, що такі дії відповідача спричинили їй моральну шкоду, яка виразилась у перенесенні нею моральних страждань у вигляді переживань та стресів, через які погіршився стан її здоровя, а також зневірилася у справедливості банку та всієї банківської системи. Просить позов задоволити та стягнути на її користь 10000 грн. моральної шкоди.

Представник ПАТ КБ «Приват Банк» в судове засідання не з»явився повторно, при подачі позовної заяви подав заяву про розгляд справи у відсутності представника банку, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Із позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» вбачається, що ОСОБА_3 звернулася до ПАТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у звязку із чим підписала заяву б/н від 10.05.2011 року, згідно до якої отримала кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (або інший інтернет-ресурс, зазначений банком).

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг».Тобто Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

ПАТ KБ «Приват Банк» свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав Відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка на підставі п.2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» і зобовязалася погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Однак, у звязку із порушенням зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 17.07.2016 року заборгованість відповідачки становить 24665,71 грн.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення боргу та відсотків, визнання незаконною та скасування вимоги ОСОБА_4 Банку про погашення суми боргу та стягнення моральної шкоди, слід задоволити частково, а в позові ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відмовити з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши докази, подані позивачкою-відповідачкою ОСОБА_3 до її позовної заяви, судом було встановлено, що ОСОБА_3 було видано картку для виплат ОСОБА_4 № 4149 4978 2320 0672 та картку «Універсальну» ОСОБА_4 № 5168 7556 0350 6490 (а.с.10).

На картку для виплат ОСОБА_4 № 4149 4978 2320 0672 управлінням ПФУ в Косівському районі було перераховано кошти на загальну суму 48220,53 грн., що стверджується копіями довідок виданими управлінням ПФУ в Косівському від 08.10.2015 року за № 2107, № 2104, № 2105, № 2103, № 2106 (а.с.5-9).

Згідно ч.3 ст.1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Статтею 1059 передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно копії виписки по картці ОСОБА_3 за № 4149 4978 2320 0672 (а.с.17-19), в графі «деталі операції» зазначено операції, які відбувалися на даному картрахунку, зокрема: видача готівки у Косівському відділенні Івано-Франківської філії було 13.07.2015 року на суму 2691 грн.; зняття готівки в банкоматі відділення банку Косів, протягом листопада-грудня 2014 року було здійснено на суму 40750 грн. та видача готівкових коштів без зазначення місця видачі на суму 5000 грн. Тобто, з карткового рахунку № 4149 4978 2320 0672, починаючи з листопада 2014 року було знято кошти в розмірі 48441 грн., що ще й перевищує суму зарахованих управлінням ПФУ в Косівському районі виплат на 220,47 грн.

Відмітки «не брано», здійснені кульковою ручкою на даній виписці (а.с.17-19), суд до уваги не бере, оскільки вони не завірені підписом відповідальної особи та печаткою установи, що видавала дану виписку по рахунку. Дані відмітки могли бути здійснені будь-ким і будь-коли. А інших доказів того, що кошти з вказаного рахунку знімались будь-якою іншою особою, а не ОСОБА_3, суду не надано.

Також, позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження того, що нею з банком було укладено угоду, згідно до якої, ОСОБА_3 на нараховані управлінням ПФУ в Косівському районі кошти банком мали нараховувались відсотки в розмірі 12 %.

А тому, суд вважає, що в задоволенні вимоги про стягнення з ПАТ КБ «ОСОБА_4 Банку» на користь позивачки 17689 грн. боргу, з яких, відсотки в розмірі 9297 грн. та незаконно зняті з картки кошти в сумі 8392 грн., слід відмовити.

Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Абзацом 2 п.5 вищенаведеної постанови Пленуму передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що оскільки в основній позовній вимозі ОСОБА_3 відмовлено, то немає підстав і для задоволення вимоги про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди.

У відповідності з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитор зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Однак, серед доданих до позовної заяви ПАТ КБ «Приват Банк» документів, немає доказів про укладення між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 кредитного договору, а з представленої до позовної заяви банком копії заяви-анкети від 10.05.2011 року (а.с.10), вбачається тільки те, що ОСОБА_3, ознайомившись із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами ОСОБА_4 Банку, виявила бажання оформити на своє імя зарплатну картку.

Згідно п. 1.1.1.37 ОСОБА_1 з умов і правил надання банківських послуг в ОСОБА_4 Банку (Т.2 а.с.14), заява-анкета про надання послуг звернення клієнта до Банку про відкриття йому банківського рахунка та/або надання йому інших банківських послуг на умовах цих Умов та правил. Якщо клієнт приєднується до цих Умов та правил не в повному обсязі, він додатково складає заяву про надання окремих послуг, які надаються Банком за Умовами та правилами.

На офіційній інтернет сторінці банку, банком надано офіційне тлумачення на яких картках може бути активовано депозитна властивість. Зокрема: депозитну властивість можна активувати на карті «Универсальна», ОСОБА_6 для виплат, ОСОБА_6, карті «Універсальна Gold» и карті MasterCard World. Однак, на карті для виплат проценти нараховуються тільки в тому випадку, коли це передбачено в договорі з установою.

Згідно розяснень, розміщених на офіційній інтернет сторінці банку, картка «Універсальна» - це платіжна пластикова картка ОСОБА_4 Банку, яка дає можливість користування як власними коштами на картці, так і отримати кредит використовуючи кошти банку. На дану картку можуть перераховувати кошти родичі, знайомі чи інші особи. Карткою «Універсальна» можна розраховуватися в торгових точках здійснювати оплату в інтернеті и терминалах самообслуговування, а також знімати готівку в будь-якій країні світу. А за бажанням клієнта, на картку «Універсальна» може бути встановлено кредитний ліміт, що відповідно до п. 1.1.1.54 вищенаведених Умов і правил, - це розмір коштів, що надаються банком клієнту на строк, обумовлений у договорі, на умовах платності та зворотності (Т.2 а.с.14).

Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

За таких обставин, вищенаведені розяснення, розміщені на офіційній інтернет сторінці ПАТ КБ «Приват Банк» судом визнаються як загальновідомі.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, видача ОСОБА_3 картки «Універсальна» ОСОБА_4 № 5168 7556 0350 6490, ще не вказує на те, що вона виявила бажання для зарахування банком на дану картку кредитного ліміту, зокрема в розмірі 15000, як вказано в позовній заяві ПАТ КБ «Приват Банк».

В силу вимог ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Також, згідно п.21 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити з того, що в силу положень статей 509, 533, 638, 1054 ЦК відсутні підстави для визнання договору поруки недійсним через укладення після нього додаткових угод про надання чергового траншу.

Таким чином, ПАТ КБ «Приват Банк» на підтвердження своїх позовних вимог щодо надання ОСОБА_3 кредиту у вигляді встановлення кредитного ліміту в розмірі 15000 грн. на картку «Універсальна» ОСОБА_4 № 5168 7556 0350 6490, не надав суду жодних доказів, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

А тому, саме з тих підстав, що ніякий кредитний договір між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 не укладався, то і позовну вимогу ОСОБА_3 провизнання незаконною та скасувати вимоги ОСОБА_4 Банку про погашення ОСОБА_3 суми боргу за договором в розмірі 16410 грн. та самого боргу в сумі 16410 грн., слід задоволити, оскільки і боргу ніякого немає.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

А тому, зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення боргу та відсотків, визнання незаконною та скасування вимоги ОСОБА_4 Банку про погашення суми боргу та стягнення моральної шкоди, задоволено частково, а в позові ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відмовлено, то судовий збір слід стягнути з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_3 в розмірі 275,60 грн.

На підставі наведеного, Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, Постанова Пленуму ВСС України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 рокуст.ст. 610, 1046-1054, 1058-1061 ЦК України та керуючись ст.ст. 88, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення боргу та відсотків, визнання незаконною та скасування вимоги ОСОБА_4 Банку про погашення суми боргу та стягнення моральної шкоди, -задоволити частково.

Визнати вимогу ОСОБА_4 Банку про погашення ОСОБА_3 суми боргу за договором в розмірі 16410 грн. такою, що не відповідає дійсності.

Стягнути з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_3 275,60 грн. оплаченого судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

В задоволенні ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,- відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Косівського районного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Сабадах Б.В.