Справа № 263/7098/17
Провадження № 2/263/1779/2017
УХВАЛА

14 червня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Першої маріупольської державної нотаріальної контори про скасування арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 12 червня 2017 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Першої маріупольської державної нотаріальної контори про скасування арешту на майно.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_3 надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 320 грн, а також клопотання про зменшення розміру судового збору, в якому вона посилається на те, що є пенсіонером, має тяжке матеріальне положення та єдиним видом її доходу є пенсія, розмір якої становить 984 грн 18 коп.

Ознайомившись із клопотанням та матеріалами позову, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у звязку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у звязку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У звязку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах необхідно вирішувати питання, повязані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення сплати), у чіткій відповідності до ЦПК, Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

У той же час, за змістом статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК України єдиною підставою для зменшення розміру судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної особи. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Однак, зазначені позивачем обставини не дають суду підстав для зменшення розміру судового збору, оскільки подані нею докази беззаперечно не вказують на неможливість сплати судового збору, при цьому ОСОБА_3 укладено угоду на надання юридичної допомоги адвокатом за оплату, що спростовує її доводи про незадовільний матеріальний стан, тому клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлює прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року у розмірі 1600 гривень.

Тобто ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою з 1 січня 2017 року становить 640 гривень.

Отже, враховуючи, що при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 320 грн, приймаючи до уваги, що позивачем заявлено одну вимоги немайнового характеру, позивачу необхідно доплатити судовий збір, з урахуванням вже сплаченої суми, у розмірі 320 грн.

На підтвердження оплати судового збору до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області необхідно надати оригінал квитанції про оплату.

Разом з тим, за змістом ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України, позовна заява подана без додержання вимог, передбачених ст. 119 та ст. 120 ЦПК України, залишається без руху, а позивачеві надається строк для їх усунення.

Керуючись ст. ст. 4, 8 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 82, 119, 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зменшення розміру судового збору, - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_2 до Першої маріупольської державної нотаріальної контори про скасування арешту на майно, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

У випадку невиконання ухвали позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Музика