Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/1020/17
Провадження № 2/209/844/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.

при секретарі Золотих Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" про стягнення середнього зарообітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 18 квітня 2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з підприємства відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, на підставі ст. 117 КЗпП України у сумі 3661 грн. 20 коп.; стягнути моральну шкоду в сумі 30 грн.; судові витрати покласти на відповідача; допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення всієї суми боргу.

В обґрунтування позову зазначив, що з 21.04.2016 року він працював на КП ДОР "Аульський водовід" на посаді начальника СБ та ООП.

20 березня 2017 року він був звільнений із займаної посади за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, про що був виданий наказ по підприємству (Наказ № 11-з від 20.03.2017 року) та зроблений відповідний запис у трудовій книжці.

В порушення ст. 116 КЗпП України відповідач 20.03.2017 року видаючи наказ № 11-з про його звільнення, не здійснив повного розрахунку в день звільнення на загальну суму11424 грн. 58 коп., згідно розрахункового листа за березень 2017 року.

Виплата заборгованості була здійснена 30.03.2017 року о 15 годині 04 хвилини. Про це свідчить довідка Приватбанку № JNBI-OABU-LM8D-2G5L від 03.04.2017 року по картці позивача за 30.03.2017 року.

07 червня 2017 троку від позивача надійшло клопотання про зміну позовних вимог , в якій він просить : зобов'язати відповідача сплатити йому середній заробіток за весь час з моменту останньої виплати повного розрахунку при звільненні, а саме з 31.03.2017 року по теперішній час - 07.06.2017 року середній заробіток, за виключенням вихідних та святкових днів, та суми нарахованої йому згідно довідки № 3007 від 06.06.2017 року (489,60 грн.) , за весь час затримки соціальних виплат в повному обсязі, з вини відповідача, КП ДОР "Аульській водовід", в порушення законних виплат єдиного внеску на загальнообова'зкове соціальне страхування свого робітника в сумі 17439 грн. 60 коп. та моральну шкоду в сумі 17439 грн. 60 коп. всього в сумі 21100 грн. 20 коп.

В обґрунтування змінених позовних вимог вказав, що про те, що підприємство КП ДОР «Аульський водовід» не сплачував єдиний внесок,нарахований за календарний місяць і який він був повинен сплачувати не пізніше 20 числа наступного місяця, згідно Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», він не був повідомлений роботодавцем і платником єдиного внеску. Про заборгованість по виплаті його єдиного внеску на загальнообов'язкове страхування він дізнався лише 10.04.2017 року в центрі зайнятості. Там мені пояснили, що у зв'язку з тим, що роботодавцем, КП ДОР «Аульський водовід», нарахований єдиний внесок не сплачено - зарахування страхового стажу застрахованим особам, тобто йому , за весь період праці на КП ДОР «Аульський водовід» з 21.04.2016 року по 20.03.2017 року та можливість отримання соціальних виплат в повному обсязі не є можливим, до повного погашення заборгованості зі сплати єдиного внеску. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Дізнавшись про таке свавілля, що такими протизаконними діями керівництвом КП

ДОР «Аульський водовід», в обличчі директора ОСОБА_2, йому завдано додаткові матеріальні збитки, він вимушений був звернутись 10.04.2017 р. до Урядової гарячої лінії України, та зареєстрував звернення за № 6764326. Отримавши відписку 05.05.2017 р., він знов звернувся повторно,в цей же день, на Урядову гарячу лінію, та знов зареєстрував звернення за № 6764326/2/2843. Отримавши відповідь за № 643б/к/99-99-13-02-01-14 від 17.05.2017 р., на моє друге звернення до Уряду України, в якому йому

повідомили: «Також, 11.05.2017 року контролюючим органом сформовано вимогу КП ДОР

«Аульський водовід» про сплату боргу (недоїмки) станом на 30.04.2017року » Тобто до

11.05.2017 р. у ДФС не було питань до КП ДОР «Аульський водовід», тільки після його

повторного звернення почали щось робити. 16.05.2017 року він звернувся зі скаргою до Урядової гарячої лінії на порушення Закону України № 2464-VI від 08.07.2010 року директором КП ДОР «Аульський водовід», ОСОБА_2 та на бездіяльність в.о. заступника начальника ДФС у Дніпропетровській обл. ОСОБА_3 за № КУ-1315435 та № КУ-1315440. Та дотеперішнього часу не отримав конкретної відповіді-коли буде погашена його заборгованість по сплаті єдиного соціального внеску, згідно Закону України № 2464-VI від 08.07.2010 року, та він зможе мати можливість отримувати соціальні виплати по безробіттю в повному обсязі.

Згідно довідки про фактичні суми нарахувань по безробіттю видно, що за березень та квітень 2017 року йому нараховано 489,60 грн. Тим самим директор КП ДОР «Аульський водовід» своїми протиправними діями,в порушення Закону України ТУ 2464-УІ від 08.07,2010р. «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», та в порушення Конституції України ст. 19 «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України» , ст. 46, «Громадяни мають право на соціальний захист,що включає право на забезпечення їх у разі, безробіття з незалежних від них обставин, передбачених законом. Це право гарантуєтьсязагальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесківгромадян,підприємств,установ і організацій, а такожбюджетних та інших джерел соціального забезпечення... Види соціальних виплат та допомоги,що є основним джереломіснування,мають забезпечувати рівень життя,не нижчій від прожиткового мінімуму встановленого законом,», Ст.48. « Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування,одяг,житло.», поставив його на межу жебрацтва. Порушення його законних прав, на отримання соціальних виплат в наслідок безробіття в повному обсязі, привели к моральним втратам в наслідок погіршення умов його життя, та його родини. Він вимушений просити в знайомих йому людей кошти в борг, на своє існування та оплату комунальних послуг та прожиток. Вважає ,що це є пряма вина

директора КП ДОР «Аульський водовід», так як саме він, порушуючи його Конституційні та громадянські права, не сплачував єдиний внесок,як його роботодавець, що призвело до таких наслідків.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримав свої змінені позовні вимоги та послався на обставини викладені в позовній заяві по пояснив, що він що з 21.04.2016 року працював на КП ДОР "Аульський водовід" на посаді начальника СБ та ООП. 20 березня 2017 року він був звільнений із займаної посади за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, про що був виданий наказ по підприємству (Наказ № 11-з від 20.03.2017 року) та зроблений відповідний запис у трудовій книжці. В порушення ст. 116 КЗпП України відповідач 20.03.2017 року видаючи наказ № 11-з про його звільнення, не здійснив повного розрахунку в день звільнення на загальну суму 11424 грн. 58 коп., згідно розрахункового листа за березень 2017 року. Виплата заборгованості була здійснена 30.03.2017 року о 15 годині 04 хвилини. Про це свідчить довідка Приватбанку № JNBI-OABU-LM8D-2G5L від 03.04.2017 року по картці позивача за 30.03.2017 року. Просить задовольнити його вимоги в повному обсязі. Щодо змінених позовних вимог, то підтримав викладені обґрунтування щодо зміни позовних вимог та оголосив їх в судовому засіданні.

Представник відповідача - ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності від 24.05.2017 року, заперечує проти задоволення позовних вимог позивача та вказала, що ОСОБА_1 працював на підприємстві в період з 21 квітня 2016 року по20 березня 2017 року на посаді начальника служби безпеки та охорони об'єктів підприємства та був звільнений з посади за угодою сторін, що підтверджується наказом № 11-з від 20.03.2017 року. Статтею 47 Кодексу законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 даного Кодексу передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником

вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник

або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою

зазначених сум.

На момент звільнення ОСОБА_1 було проведено нарахування заробітної плати та інших

платежів, що підлягають виплаті при припиненні трудових відносин, про що останнього

було повідомлено письмово. Загальна сума, що підлягала виплаті ОСОБА_1 при звільненні

склала 11424, 58 грн.

Але, провести виплату нарахованих коштів в день звільнення працівника, тобто

20.03.2017 року, КП ДОР «Аульський водовід» не мало можливості з незалежних від

підприємства підстав.

Повідомляють, що в органах державної виконавчої служби відкрита значна кількість

виконавчих проваджень стосовно стягнення з підприємства на користь ПАТ «ДТЕК

«Дніпрообленерго», інших юридичних та фізичних осіб, та держави заборгованості за

рішеннями судів. У зв'язку з чим органами державної виконавчої служби на розрахункові

рахунки КП ДОР «Аульський водовід» постановою від 10.03.2016 року накладені арешти, що

призвело до неможливості проведення розрахунку в строки, визначені чинним

законодавством.

У зв'язку з наявністю даних підстав виплата заробітної провадилась за рішеннями

Комісії по трудовим спорам. На момент звільнення ОСОБА_1 на рахунках підприємства були

відсутні кошти для проведення розрахунку. У зв'язку з викладеним, розрахунок з ОСОБА_1

був проведений одразу після надходження коштів на відповідний рахунок підприємства,

тобто 30.03.2017 року.

Тобто, як вбачається із вищевикладеного, КП ДОР «Аульський водовід» не мало

навмисного наміру порушити права працівника на отримання коштів, належних до виплати

останньому в день звільнення. Затримка у виплаті виникла з незалежних від підприємства

підстав. Про наявність даних підстав позивачу було відомо, та ОСОБА_1 був усно

попереджений про те, що розрахунок буде проведений одразу після надходження коштів.

Крім того, звертають увагу на те, що на момент звернення позивача до суду

КП ДОР «Аульський водовід» проведений повний розрахунок з ОСОБА_1

Суд, вислухав позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем працюючи на посаді начальника СБ ООП КП ДОР "Аульській водовід" з 21 квітня 2016 року по 20 березня 2017 року , про що свідчить запис в трудовій книжці позивача ОСОБА_1 (а.с.5-6).

Відповідно до розрахункового листа за березень 2017 року вказано до видачі ОСОБА_1 суму заборгованості 11424 грн. 58 коп. (а.с. 7)

Як вбачається з довідки Приватбанку № JNBI-OABU-LM8D-2G5L від 03.04.2017 року по картці позивача за 30.03.2017 року, позивачу ОСОБА_1 здійснено остаточний розрахунок на суму 11 424 грн. 58 коп. (а.с.10,11)

Відповідно до довідки про середню заробітну плату від 04.04.2017 року ОСОБА_1 , середньоденна заробітна плата складає 406 грн. 80 коп. (а.с.12) .

Відповідно до вимог ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України.

За правилами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі не проведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України №6-60цс11 від 21 листопада 2011 року, №6-64цс13 від 03 липня 2013 року, №6-144цс13 від 29 січня 2014 року та №6-159цс13 від 22 січня 2014 року, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Тому , суд в частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку задовольняє вимоги позивача частково на суму 3661 грн. 20 коп., виходячи з наступного.

Правила обчислення середнього заробітку передбачені ч.2 ст.235 КЗпП України, ст.27 Закону України «Про оплату праці» та Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі Порядок).

Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 розділу ІV Порядку).

Середньоденний заробіток ОСОБА_1, згідно довідки від 04.04.2017 року становить 406 грн. 80 коп. (а.с.12), період прострочення виплати середнього заробітку складає 9 днів : з 20.03. по 30.03.2017 року, тому: 406,80 грн. х 9 днів = 3661,20 грн.

Позивачем заявлені позовні вимоги про про стягнення моральної шкоди в сумі 17 439 грн. 60 коп. за виплату йому соціальної допомоги по безробіттю не в повному обсязі.

Так, позивач надав довідку від 06.06.2017 року Кам'янського міського центру зайнятості про дохід за період з 28.03.2017 року по 30.04.2017 року, які становлять 489 грн. 60 коп. (а.с. 41)

Крім того, листами від 21.04.2017 року та від 17.05.2017 року Державної фіскальної служби (ДФС) України Головного управління у Дніпропетровській області вказано, що станом на 01.04.2017 року за даними інформаційної системи органу доходів і зборів по КП ДОР "Аульській водовід" обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску, яка утворилася за період з серпня 2016 року по лютий 2017 року. Вказано, що враховуючи вищевикладене та у зв'язку з тим, що роботодавцем нарахований єдиний внесок не сплачено - зарахування страхового стажу застрахованим особам за даний період та можливість отримання соціальних виплат в повному обсязі не є можливим, до повного погашення заборгованості зі сплати єдиного внеску. (а.с.34-36, 37, 38-40)

В той же час представником відповідача надано постанови про накладення арештів на кошти боржника КП ДОР "Аульський водовід" . (а.с. 28-29,30)

В цій частині суд відмовляє в задоволенні позовних вимог по наступним підставам.

Позивач вказує на нанесення йому моральної шкоди діями підприємства відповідача внаслідок несплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування підприємством відповідача , внаслідок чого він отримує значно меншу суму соціальних виплат по безробіттю , хоча нарахування в неналежному розміру соціальних виплат позивачу позивачем в судовому порядку не оскаржувалось та не є предметом розгляду даної цивільної справи.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

Повний текст рішення викладено 12 червня 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5,9,11,25,27,48,60 Конституції України, ст.ст. 115,116,117-1 Кодексу Законів про Працю України , ст.ст. 6,10, 11, 60,88,209, 212-215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" про стягнення середнього зарообітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 3661( три тисячі шістсот шістдесят одну) грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Лобарчук