АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3595/17 Справа № 199/482/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участі секретаря Гулієва М.І. о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми позики (а.с.2, 3).

19 квітня 2016 року сторони звернулися до суду із заявою про визнання мирової угоди (а.с. 58, 59).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2016 року було визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за якою:

1.Сторони дійшли згоди, що ОСОБА_4 в рахунок погашення існуючої на день підписання мирової угоди заборгованості в сумі 2 050 531,71 грн. за договором позики від 27 січня 2013 року та з урахуванням укладеної між сторонами додаткової угоди від 18 квітня 2016 року передає у приватну власність ОСОБА_3 нежитлове приміщення № 224 загальною площею 55 кв. м. по вул. Глинки, будинок 1, м. Дніпропетровськ, яке належить ОСОБА_4 на праві приватної власності та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна- НОМЕР_1.

2.Сторони дійшли згоди, що ОСОБА_4 визнає право приватної власності за ОСОБА_3 на нежитлове приміщення № 224 загальною площею 55 кв. м. вулиця Глинки, будинок 1, м. Дніпропетровськ (далі -приміщення), яке належить ОСОБА_4О.у на праві приватної власності.

3.Сторони підтверджують і усвідомлюють, що дана мирова угода після її затвердження ухвалою суду, є документом на підставі якого здійснюється державна реєстрація права власності відповідно до діючого законодавства України.

4.Після реєстрації за позивачем права власності на нежитлове приміщення № 224 загальною площею 55 кв. м. по вулиці Глинки, будинок 1, м. Дніпропетровськ, зобов'язання ПОЗИЧАЛЬНИКА (відповідач) за договором позики від 27 січня 2013 р. вважаються виконаними на суму 2 050 531,71 (два мільйони п'ятдесят тисяч п'ятсот тридцять одна) гривня 71 коп. В зв'язку з чим Сторони стверджують про відсутність усіх існуючих вимог та претензій в цій частині суми позики.

5.Погашення решти суму позики відповідно до п. 2.1. додаткової угоди від 18 квітня 2016 року до договору позики від 27 січня 2013 р. не входить в предмет даної мирової угоди і погашається відповідно до умов додаткової угоди від 18 квітня 2016 р.

6.Сторони мають належне уявлення про сутність цієї мирової угоди і всіх її елементів. Не існує ніяких факторів, які могли б вплинути на їх уявлення про мету цієї Мирової угоди.

7.Сторони підтверджують, що вищенаведені умови відповідають їх волевиявленню і породжують настання бажаних наслідків, які відповідають їх дійсним намірам та інтересам.

8.Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ані в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави (а.с.61-63).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду від 19 квітня 2016 року скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Згідно п. 4 ч.1 ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального права чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Згідно ч.1 ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.175 ЦПК України у разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

З оскаржуваної ухвали суду 19 квітня 2016 року про визнання мирової угоди вбачається, її умовами між інших зазначені:

сторони дійшли згоди, що ОСОБА_4 в рахунок погашення існуючої на день підписання мирової угоди заборгованості в сумі 2 050 531,71 грн. за договором позики від 27 січня 2013 року та з урахуванням укладеної між сторонами додаткової угоди від 18 квітня 2016 року передає у приватну власність ОСОБА_3 нежитлове приміщення № 224 загальною площею 55 кв. м. по вул. Глинки, будинок 1, м. Дніпропетровськ, яке належить ОСОБА_4 на праві приватної власності та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна- НОМЕР_1;

сторони дійшли згоди, що ОСОБА_4 визнає право приватної власності за ОСОБА_3 на нежитлове приміщення № 224 загальною площею 55 кв. м. вулиця Глинки, будинок 1, м. Дніпропетровськ (далі -приміщення), яке належить ОСОБА_4О.у на праві приватної власності;

сторони підтверджують і усвідомлюють, що дана мирова угода після її затвердження ухвалою суду, є документом на підставі якого здійснюється державна реєстрація права власності відповідно до діючого законодавства України;

після реєстрації за позивачем права власності на нежитлове приміщення № 224 загальною площею 55 кв. м. по вулиці Глинки, будинок 1, м. Дніпропетровськ, зобов'язання ПОЗИЧАЛЬНИКА (відповідач) за договором позики від 27 січня 2013 р. вважаються виконаними на суму 2 050 531,71 (два мільйони п'ятдесят тисяч п'ятсот тридцять одна) гривня 71 коп. В зв'язку з чим Сторони стверджують про відсутність усіх існуючих вимог та претензій в цій частині суми позики (а.с.61-63).

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2017 року було визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину нежитлового приміщення №224, площею 55 кв.м. у торгівельному комплексі літ.Ж-3 по вул.Глінки, 1 у м.Дніпро (а.с.80-83).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 березня 2017 року за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2017 року було відкрито касаційне провадження та зупинено виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2017 року до закінчення касаційного провадження (а.с. 120).

Таким чином, на теперішній період часу, відповідно до рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2017 року, ОСОБА_2 є співвласником нежитлового приміщення №224, площею 55 кв.м. у торгівельному комплексі літ.Ж-3 по вул.Глінки, 1 у м.Дніпро, та яке відповідно до оскаржуваної ухвали суду про визнання мирової угоди, було передано у власність ОСОБА_3

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на даний час існує спір щодо вказаного нерухомого майна, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув, не перевірив належним чином, чи не порушуються умовами мирової угоди права інших осіб співвласників нежитлового приміщення.

Крім того, слід зазначити, спір, що виник між сторонами у даній справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стосується договору позики, укладеного між ними, та жодним чином не стосується нерухомого майна, яке взагалі не є предметом спору у даній справі.

Суд першої інстанції на вищевказане належної уваги також не звернув.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду від 19 квітня 2016 року про визнання мирової угоди скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 311 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2016 року про визнання мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми позики скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя

Судді