РІШЕННЯ

Іменем України

07.06.2017 року Франківський районний суд м. Львова у складі

головуючої-судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Автомийки, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позивач позовну заяву мотивує тим, що 26 грудня 2014р. в 15.30 він заїхав на автомийку по АДРЕСА_1 для миття автомобіля Volkswagen Transporter Т4 д.н.з. НОМЕР_1, що належіть йому на праві особистої власності. Після миття машини в боксі, за що ним сплачено 80грн. зразу з'ясувалось, що в процесі миття було розбите праве дзеркало заднього виду, на що зразу ж було вказано працівнику мийки. Тому він вимушений був звернутись з заявою до Франківського районного відділу міліції м. Львова. Перевіркою встановлений факт пошкодження дзеркала та неможливість встановлення відповідальних осіб мийки, у зв'язку з чим перевірка завершена без наслідків. Просить суд ухвалити рішення, яким просить стягнути з відповідача на його користь 5 200, 00 грн. завданої майнової шкоди та 5 000, 00 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задоволити з мотивів наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3, власник автомийки за адресою АДРЕСА_1 в судовому засіданні не з'явилася, подала суду заперечення, згідно яких позовні вимоги заперечує в повному обсязі, просить проводити справу у її відсутності.

28.11.2016 року до суду надійшли заперечення відповідача ОСОБА_3, в якому вона позов не визнала.

Суд, у відповідності до вимог ст.169 КПК України, вважає, що справу слід розглядати у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За вимогами ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім того збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. В ст. 137 ЦПК України зазначено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

26.12.2014 року в Франківський РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області з заявою звернувся ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, прож. АДРЕСА_2 про те, що 26.12.2014 року близько 16:00 год. на автомийці по АДРЕСА_1 працівники автомийки пошкодили автомобіль Volkswagen Transporter Т4 д.н.з. НОМЕР_1.

Таким чином, згідно витребуваних судом матеріалів перевірки Франківського ВП ГУНП у Львівській області за зверненням ОСОБА_2 від 26.12.2014 року встановлено факт пошкодження автомобіля Volkswagen Transporter Т4 д.н.з. НОМЕР_1.

Згідно висновку від 30.12.2014 року за результатами розгляду матеріалів ЖЄО №13179 від 26.12.2014 року в ході проведення перевірки було встановлено, що 26.12.2014 року близько 15:30год. - 16:00год. на автомийці по АДРЕСА_1 працівники автомийки під час миття пошкодили автомобіль Volkswagen Transporter Т4 д.н.з. НОМЕР_1, а саме розбили праве дзеркало заднього виду. При відвідуванні даної автомийки на даний час опитати працівників, які працювали 26.12.2014 року не вдалось можливим. Враховуючи вищенаведене та те, що в даному факті не вбачається ознак кримінального правопорушення, перевірку по факту звернення ОСОБА_2 завершено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що працівниками автомийки по АДРЕСА_1 під час миття пошкодили автомобіль Volkswagen Transporter Т4 д.н.з. НОМЕР_1, а саме розбили праве дзеркало заднього виду.

Заявлений розмір завданої шкоди згідно рахунку ТзОВ «Алекс со» №А029513 від 12.01.2015 року становить 5200, 00 грн., з яких 3 772, 00 грн. ціна корпусу дзеркала та 1 428, 00 грн. ціна скла дзеркала.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідності з ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано доказів наявності вини відповідача в пошкодженні корпусу дзеркала заднього виду автомобіля Volkswagen Transporter Т4 д.н.з. НОМЕР_1, а лише надано рахунок про оцінку вартості завданих збитків такому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача завданої матеріальної шкоди внаслідок пошкодження корпусу дзеркала в сумі 3 772, 00 грн.

Разом з тим, суд вважає, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000, 00 грн. задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації.

За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд визначає розмір моральної шкоди в залежності від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнала потерпіла особа, характеру немайнових втрат. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Тобто, підставами для відшкодування моральної шкоди в даному випадку є: 1) незаконне притягнення до кримінальної відповідальності; 2) наявність моральної (немайнової) шкоди; 3) причинний зв'язок між незаконним притягненням до відповідальності та настанням негативних наслідків у виді моральної шкоди.

При цьому, встановлення факту порушення права не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки наявність шкоди, її характер та розмір має бути обґрунтована та доведена. Так само має бути доведений причинний зв'язок між незаконним притягненням до відповідальності та настанням шкоди.

Посилаючись на наявність моральної шкоди, позивачем та його представником не зазначено, в чому саме полягає ця моральна шкода, не надано жодного доказу на підтвердження наявності передбачених статтею 23 ЦК України негативних наслідків.

Тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000, 00 грн. є немотивованою, необґрунтовано та не доведеною.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 27, 31, 60,169, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Автомийки, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1428 (одну тисячу чотириста двадцять вісім гривень) грн. 00 коп. матеріальної шкоди.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Мартьянова С.М.