Справа 165/2493/16-ц
Провадження 2/165/126/17
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого Лизун Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Гнатюк К.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

30 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала в шлюбі. Після розірвання шлюбу вони в судовому порядку проводили розподіл спільного майна подружжя, в результаті чого стосунки між ними значно погіршились. Відповідач ображає її нецензурними словами, заявляє надумані позови до суду, перешкоджає її доступу у житло, що є у їх спільній власності. Крім того, ОСОБА_2 розповсюджує щодо неї ганебну інформацію різного негативного змісту, в присутності сторонніх заявляє, що вона нечесна людина. Зокрема, при випадковій зустрічі з її подругою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на центральному міському ринку відповідач кричав при сторонніх, що вона зі своєю подругою його обікрали, при цьому ображав їх нецензурною лайкою. Стверджує, що все життя працювала добросовісно, користується повагою та авторитетом у колег по роботі, і їй неприємно, що до них останнім часом доходять чутки про її, нібито, негативну репутацію. Через те, що відповідач принижує її честь, гідність та ділову репутацію перед людьми, чия думка для неї важлива, вона переживає моральні страждання, нервове напруження та стрес. Просить суд зобов'язати ОСОБА_2 вибачитись перед нею при свідках ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за приниження її честі і гідності та розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності, а також стягнути з відповідача 10000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просить його задовольнити. Додатково пояснила, що внаслідок спричинених їй моральних страждань вона проходила лікування в лікарні та санаторії, постійно вживала заспокійливі ліки.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, подавши до суду письмове заперечення, просить відмовити в задоволенні позову. На обґрунтування заперечень посилається на те, що не ображав ОСОБА_1 нецензурними словами в присутності сторонніх осіб та не наводив на неї наклепи. Натомість, позивач викидала його речі із спільної квартири та пошкодила замок вхідних дверей молотком. У березні 2017 року спільне житло поділили в судовому порядку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що була присутня при тому, як восени 2016 року ОСОБА_2 на ринку м. Нововолинська при сторонніх наводив наклепи на ОСОБА_1 з приводу того, що вона зламала двері спільної квартири та викрала його речі, що знаходились там. Також він часто сварився з ОСОБА_1, кричав та ображав її нецензурною лайкою.

Свідок ОСОБА_4 вказала на те, що восени 2016 року ОСОБА_2 розповідав на ринку стороннім, що ОСОБА_1 з подругою викрали з квартири його телевізор, дзвонив на роботу до позивача і виясняв, чому вона в робочий час не перебуває на робочому місці. При цьому зазначила, що не чула, як ОСОБА_2 виражався нецензурною лайкою в бік ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що є подругою позивача. Часто зустрічала ОСОБА_2, при зустрічі він постійно ображав ОСОБА_1, казав, що вона «несповна розуму», що викидає з квартири його особисті речі, взагалі поводився агресивно по відношенню до позивача.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що перебуває у дружніх стосунках з відповідачем. Зазначила, що ОСОБА_1 ображала його в автобусі при сторонніх, казала, що не дасть йому спокійно жити. Восени 2016 року на ринку ОСОБА_2 не звинувачував ОСОБА_1, а запитував, хто вкрав його телевізор, при цьому казав, що поліція в усьому розбереться. Позивач постійно провокує конфлікти, викликає працівників поліції та звинувачує в усьому ОСОБА_2

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно із ч.1 ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Разом з тим, згідно із ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Це право закріплено також у ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства.

У судовому засіданні встановлено, що між сторонами тривалий час існують неприязні стосунки, що підтверджується поясненнями свідків. Також в матеріалах справи є висновки та повідомлення органів поліції на неодноразові звернення позивача про конфлікти з відповідачем, згідно з якими ознак кримінальних правопорушень не виявлено, розяснено право звернення в цивільно-правовому порядку (а.с.32-37).

Інших фактичних даних, які б підтверджували обставини, викладені сторонами, в матеріалах справи немає.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», для вирішення даного спору та прийняття правильного рішення необхідно встановити наступне: чи мало місце поширення відповідачем інформації; чи стосувалася поширена інформація позивача; чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності; чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.

Згідно із положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Судом встановлено, що у вересні 2016 року ОСОБА_2 на центральному ринку м. Нововолинська розповсюджував стороннім особам інформацію про те, що ОСОБА_1 із подругою вчинили крадіжку його телевізора. Всупереч вимогам законодавства відповідач достовірності даної інформації суду не довів. Водночас доведено, що поширення ОСОБА_2 недостовірної інформації про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 порушило право на повагу до честі і гідності позивача.

Відповідно суд визнає, що характер поширеної ОСОБА_2 інформації, обставини, за яких вона була розповсюджена, свідчать про наявність реального порушення особистих немайнових прав ОСОБА_1

Разом з тим, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи виключно у межах заявлених вимог позивача.

З метою захисту своїх немайнових прав ОСОБА_1 заявила позовну вимогу про зобовязання відповідача вибачитись перед нею при свідках ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за приниження її честі і гідності та розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності.

Згідно із ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Таким чином, суд приходить до висновку, що не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у ст. 16, 277 ЦК України.

Отже, вимога позивача щодо зобов'язання ОСОБА_2 вибачитись перед нею при свідках ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за приниження її честі і гідності та розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності, задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги з приводу відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Оскільки факт порушення ОСОБА_2 особистих немайнових прав ОСОБА_1, знайшов своє підтвердження в ході судового засідання дослідженими вище доказами, на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, виходячи із засад розумності і справедливості, визначає до стягнення з відповідача на користь позивача 500 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на вказане положення суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат по оплаті судового збору пропорційно в розмірі 68,90 грн., що підтверджується документально (а.с.1, 38).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212- 215 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 275, 297, 1167 ЦК України, на підставі Закону України «Про інформацію», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 500 (пятсот) гривень на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання ОСОБА_2 вибачитись перед нею при свідках ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за приниження її честі і гідності та розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 68 (шістдесят вісім) гривень 90 копійок витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Ю.В.Лизун