Справа № 530/734/17
Номер провадження 2/530/482/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2017 року м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретар Бедюх Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В провадженні Зіньківського районного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що сторони зареєстрували шлюб 15.09.2007 року у Веприцькій сільській раді Зіньківського району Полтавської області, актовий запис № 9.

Позивачка вказує, що вони з відповідачем мають одну дитину, сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися. Причиною цьому послужили психологічна несумісність, різниця в поглядах на сім'ю та сімейне життя зокрема, часті сварки по питаннях сімейного життя та веденню спільного господарства, в зв'язку з чим втрачено одне до одного почуття поваги і любові.Подальше збереження сім'ї та підтримання шлюбних відносин буде суперечити її інтересам та інтересам їх дитини. Підстав для примирення та збереження сім'ї немає.

ОСОБА_1 також просить стягти із відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також визначити місце проживання спільної дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею.

Заслухавши пояснення позивачки, яка підтримала позовні вимоги, відповідача та дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов»язані утримувати дітей до повноліття.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

В частині 2 цієї статті вказано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 29.05.2017 року.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 р. N 1801-VIII. прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, а саме до 6 років з 01.05.2017 року становить 1426 гривень. 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку становить - 713 грн..

Відповідно до ст. 5 ч. 1 п. 3 "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Відповідно до ст. 6 ч.3 ЗУ "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Відповідно до квитанції № 0.0.774254737.1 від 26.05.2017 р. (а.с.1) позивач ОСОБА_1 сплатила судовий збір лише стосовно позовної вимоги, яка стосується розірвання шлюбу. Також ОСОБА_1 не надала достатньо фактів стосовно визначення місця проживання спільної дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з позивачем.

З урахуванням вище викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги, підлягають до часткового задоволення.

За змістом ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною 2 ст.88 ЦПК України визначено, що, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На основі викладеного та керуючись ст. ст.79-81, 84, 180-184 СК України, ст. ст. 3,10,15, 30, 57- 61, 88, 212-221 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Шлюб укладений 15.09.2007 року Веприцькою сільською радою Зіньківського району Полтавської області, актовий запис № 9 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканкою АДРЕСА_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканцем АДРЕСА_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити прізвища: ОСОБА_1 - ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_2.

Позовну заяву в частині визначення місця проживання спільної дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без розгляду.

Стягти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_1, працюючого апаратником рафінації жирів та олії ТОВ «УКРОЛІЯПРОДУКТ» аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканки АДРЕСА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісяця в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_1, працюючого апаратником рафінації жирів та олії ТОВ «УКРОЛІЯПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканки АДРЕСА_1 640,00 грн. сплаченого нею судового збору.

Стягти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_1, працюючого апаратником рафінації жирів та олії ТОВ «УКРОЛІЯПРОДУКТ» на користь держави 640,00 грн. судових витрат.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом 10 днів після проголошення рішення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області С.Р.Должко