Справа № 161/8260/17
Провадження № 2/161/2797/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року

ІЛуцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Луцької міської ради, про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон разом з матір'ю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та надання дозволу на виготовлення документів для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої дитини без згоди батька. Свій позов мотивує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 29.08.2014 року, у якому у них народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказує, що вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дочки, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу народження дитини, відповідач дитині належного піклування не надає. Зазначає, що для профілактики застудних захворювань дочки, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування її на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню її світогляду та добре позначиться на їх духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Однак, відповідач з незрозумілих причин дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон не дає. З врахуванням наведеного, та на підставі уточнених позовних вимог, позивач просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька дитини ОСОБА_2 за межі України до країн Шенгенської зони, Єгипту, Туреччини, Грузії, Болгарії, Кіпру, Чорногорії, ОАЄ, США, Португалії, Хорватії, Тайланду, Албанії, Індії, Танзанії, Великобританії, Домінікани, Мальдів, Ірландії, В'єтнаму, Індонезії, Ізраїлю, Македонії, Греції у супроводі матері ОСОБА_1 на період з 01 липня 2017 року по 31 грудня 2017 року та дозволити оформлення, виготовлення та отримання відповідних віз та дозволів в консульських та інших дипломатичних установах для тимчасового виїзду за кордон неповнолітньої дитини.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Одночасно уточнила позовні вимоги, та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні.

Представники третіх особи в судове засідання не з'явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, не заперечували щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по наявним у справі доказам.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29 серпня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, що стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1. Справа про розірвання шлюбу перебуває на розгляді в Луцькому міськрайонному суді.

Від даного шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що в добровільному порядку відповідач згоди на виїзд неповнолітніх дітей за кордон не дає.

Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом та Конституцією України (ст. 33).

Пунктом 2 ст. 10 Конвенції про права дитини, прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачає, що Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну, щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

Аналогічні норми викладені у ст. 313 ЦК України, відповідно до яких фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ч. 3); фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ч. 4).

Згідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМ України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення певних документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

За змістом ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

В даному випадку, тимчасові виїзди дитини за межі України (екскурсії, відпочинок) зумовлені потребою її нормального фізичного, духовного і морального розвитку.

Обставин, які обмежують право неповнолітньої ОСОБА_3 на виїзд за межі України суд не вбачає, виїзд за кордон не суперечить інтересам останньої, а тому приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині повністю, на думку суду, неповнолітній дитині слід надати дозвіл на виїзд за кордон на період з 01 липня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Щодо позовних вимог про надання дозволу на оформлення, виготовлення та отримання відповідних віз та дозволів в консульських та інших дипломатичних установах для тимчасового виїзду за кордон неповнолітньої дитини, то позов в цій частині слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 212-215 ЦПК України, на підставі ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 16, 313 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон разом з матір'ю - задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька дитини ОСОБА_2 за межі України до країн Шенгенської зони, Єгипту, Туреччини, Грузії, Болгарії, Кіпру, Чорногорії, Об'єднаних Арабських Еміратів, США, Португалії, Хорватії, Тайланду, Албанії, Індії, Танзанії, Великобританії, Домініканської республіки, Мальдів, Ірландії, В'єтнаму, Індонезії, Ізраїлю, Македонії, Греції у супроводі матері ОСОБА_1, на період з 01 липня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Надати дозвіл ОСОБА_1 або її офіційному представникові на оформлення, виготовлення та отримання відповідних віз та дозволів в консульських та інших дипломатичних установах для тимчасового виїзду за кордон неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька дитини ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Івасюта Л.В.

.