УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Коротуна В.М.,

суддів: Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

Мазур Л.М, Попович О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Корольовської районної ради м. Житомира, Довбиський психоневрологічний інтернат Житомирської обласної ради, про встановлення опіки та призначення опікуна, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 19 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення опіки над ОСОБА_5 і за поданням органу опіки та піклування призначити її його опікуном.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 26 липня 2016 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено над ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, опіку та призначено ОСОБА_3 опікуном над ОСОБА_5

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_4, який не приймав участі у справі, проте вважав, що вказаним рішенням порушено його права та обов'язки, подав апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 19 жовтня 2016 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 з підстав, передбачених ст.ст. 292, 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4., посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та ухвалу апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ОСОБА_3, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 з підстав, передбачених ст.ст. 292, 297 ЦПК України, суддя апеляційної інстанції виходив з того, що 17 червня 2016 року ОСОБА_4 також звернувся до суду із завою про призначення його опікуном над ОСОБА_5, проте врахувавши, що він раніше не був опікуном ОСОБА_6 (матері недієздатного ОСОБА_5, дійшов висновку, що оскаржуваним рішенням не вирішувалось питання про його права, свободи чи обов'язки.

Колегія суддів суду касаційної інстанції не погоджується з таким висновком судді апеляційного суду, виходячи з такого.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Право апеляційного оскарження судових рішень є важливою гарантією захисту прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у справі, а такожосіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки.

Порядок та підстави апеляційного оскарження судових рішень врегульовано у главі 1 розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, право апеляційного оскарження судового рішення мають також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки.

Зазначені особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їх права, свободи або про їх обов'язки, тобто безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов'язки цих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, в апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилався на те, що 17 червня 2016 року він звернувся до суду із завою про призначення його опікуном над ОСОБА_5 і вказане питання вирішувалося у справі № 273/758/16-ц, тобто раніше ніж ОСОБА_3, яка звернулася до суду з відповідною заявою 24 червня 2016 року, проте у вересні 2016 року йому стало відомо, що рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 26 липня 2016 року останню призначено опікуном ОСОБА_5, а тому він вважав, що вказаним рішенням суду вирішувалося питання про його права та обов'язки, однак його до участі у справі залучено не було.

Тобто предметом заяви ОСОБА_3 від 24 червня 2016 року, яка вирішувалася судом, є встановлення опіки та призначення опікуна над ОСОБА_5, і така ж заява була подана до суду ОСОБА_4 17 червня 2016 року (а. с. 63), а тому відмова апеляційного суду у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 з підстав того, що він не був раніше опікуном недієздатної матері ОСОБА_5, є необґрунтованою стосовно його права на звернення з апеляційною скаргою на рішення, яким, на думку заявника, вирішено питання про його права та обов'язки у зв'язку з його заявою про встановлення опіки та призначення опікуна саме над ОСОБА_5

Крім того з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, як заінтересована особа, приймав участь у розгляді справи за заявою ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_6 (матері недієздатного ОСОБА_5 недієздатною та встановлення над нею опіки (а. с. 44).

Разом з тим, відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4, суддя апеляційного суду послався лише на те, що заявник раніше не був опікуном ОСОБА_6 (матері недієздатного ОСОБА_5, проте не врахував, що ОСОБА_4 був залучений до участі у розгляді заяви щодо визнання її недієздатною, як заінтересована особа, а питання про призначення його опікуном ОСОБА_5вирішувалося у суді у справі № 273/758/16-ц, у зв'язку із чим суд безпідставно вважав, що оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалось питання про права та обов'язки ОСОБА_4, що призвело до обмеження реалізації права особи на апеляційне скарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, постановлена у справі ухвала судді апеляційного суду з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Керуючись статтями 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду Житомирської області від 19 жовтня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Коротун

Судді: О.І. Євтушенко

О.В. Кадєтова

Л.М. Мазур

О.В.Попович