Справа №442/1234/16-ц
Провадження №2/442/126/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді : Хомика А.П.

з участю секретаря : Лужецької С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чагарі" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Теплої Маряни Юріївни про визнання договору купівлі-продажу та договору іпотеки недійсними,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ТзОВ "Чагарі" звернулось до суду із позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення літ. «Л-1» ( ряд 2, місце 31) по АДРЕСА_1 Львівської області, площею 8,5 кв.м., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Теплою Маряною Юріївною 05.07.2013 року.; визнати недійсним договір іпотеки вказаного нежитлового приміщення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що судове рішення про визнання за відповідачами права власності на нерухомість було скасоване, відтак воно не може породжувати жодних правових наслідків, а тому просить визнати недійсними оскаржувані договори.

Зазначає, що оспорюваними договорами порушені права ТзОВ "Чагарі", оскільки торгові приміщення на АДРЕСА_1 Львівської області, площею 8,5 кв.м споруджувались на земельній ділянці, яка знаходиться в оренді ТзОВ "Чагарі", яке і здійснювало будівництво ринку за вказаною адресою.

Також просить вирішити питання про стягнення з відповідачів на його користь понесених судових витрат.

В судове засідання представник позивача - Кушнір І.Б. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримує позовні вимоги.

Відповідачі неодноразово не з'являлись в судові засідання, в дане судове засідання не з'явилися в черговий раз, не повідомивши причин неявки, заяви про можливість розгляду справи у їх відсутності чи про відкладення розгляду справи не надали.

Відповідач - приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Тепла М.Ю. в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.68).

Відповідно до ст. 157 ч.1 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Із аналізу дій відповідачів можна зробити висновок про ненадання пріоритету участі в даній цивільній справі. Таке безвідповідальне ставлення відповідачів до виконання своїх зобов'язань, які покладені на них чинним процесуальним законодавством України, може бути наслідком безпідставного затягування розгляду справи судом, вищевказане свідчить про перешкоджання з боку відповідачів вчиненню правосуддя.

Оскільки згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про можливі причини неявки у судове засідання з наданням суду доказів поважності цих причин, відтак суд визнав неявку відповідачів неповажною та вирішив провести судове засідання на підставі доказів, поданих до матеріалів позовної заяви.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 11 та ст. ст. 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 45963805 від 20.10.2015 року (а.с.90-91) за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності (розмір частки по ?) було зареєстроване нежитлове приміщення літ. « Л-1» ( ряд 2, місце 31), по АДРЕСА_1, загальною площею 8,5 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Теплою М.Ю.

Разом з тим, з такої довідки вбачаються відомості про державну реєстрацію іпотеки щодо вказаного вище нежитлового приміщення за номером запису: 9917410 від 04.06.2015 року, де іпотекодержателями вказана ОСОБА_4, а іпотекодавцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки, серія та номер : 450, виданий 04.06.2015 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Теплою М.Ю.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 11.11.2014 року, справа №442/221/13, скасовано рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 квітня 2013 року, яким визнано право власності, зокрема, за ОСОБА_1 на самочинно побудоване вищевказане нежитлове приміщення, яке остання в подальшому відчужила відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.33-36).

Отже, судом встановлено, що підставою належності продавцю майна, яке стало предметом оскаржуваного договору купівлі - продажу, а потім договору іпотеки, було рішення суду, яке в подальшому було скасовано.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 11.11.2014 року встановлено, а відтак, доказуванню не підлягає, що спірне торгове приміщення на АДРЕСА_1 споруджувалось на земельній ділянці, яка передавалась в оренду ТзОВ "Чагарі" для будівництва та обслуговування ринку; що саме ТзОВ "Чагарі", а не ОСОБА_1 чи ОСОБА_2, ОСОБА_3, зокрема, було здійснено таке будівництво ринку; що між ТзОВ "Чагарі" та зокрема, ОСОБА_1, укладались договори оренди торгових приміщень за вказаною адресою.

Отже, оскільки зазначеним судовим рішенням встановлено приналежність торгових приміщень саме ТзОВ "Чагарі", а не ОСОБА_1,ОСОБА_2 чи ОСОБА_3, зокрема, а відтак укладення будь яких правочинів щодо цього майна, в т.ч. і оспорюваних договорів купівлі-продажу та іпотеки порушує права та інтереси вказаного товариства, яке вправі було звернутись з даним позовом до суду.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", визначено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Порушення прав та інтересів ТзОВ "Чагарі" укладенням оспорюваних правочинів доведено вищенаведеним, а також численними судовими спорами.

Отже, за наведених вище доводів про порушення прав та інтересів ТзОВ "Чагарі" укладенням оспорюваних правочинів, суд вважає, що ТзОВ "Чагарі", хоч і не було його стороною, однак вправі було заявляти вимогу про визнання таких правочинів недійсними, оскільки мало в користуванні земельну ділянку, на якій було побудоване нежитлове приміщення.

Також, суд вважає, що заслуговують на увагу доводи позивача про те, що оскільки судове рішення про визнання за відповідачем ОСОБА_1 права власності на нерухомість було скасоване, а відтак таке рішення не може породжувати жодних правових наслідків.

Вимогами статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до вимог ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, положення статті 204 ЦК України закріплюють презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі спростування презумпції правомірності договору (в даному випадку, у зв'язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, не можуть здійснюватись та породжувати будь які правові наслідки.

Тому ухвалення судом рішення про визнання права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1, яке згодом було скасоване, спростовує презумпцію правомірності укладеного в подальшому договору купівлі-продажу та іпотеки щодо цієї нерухомості.

З огляду на вказане, суд вважає, що укладені між відповідачами правочини не можуть породжувати будь яких правових наслідків, а відтак їх необхідно визнати недійсними.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати, зокрема, по оплаті судового збору в сумі 2436 грн. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, відтак судовий збір, слід стягнути з відповідачів (сторін оскаржуваних договорів) у рівних частинах по 609 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 204, 215-216 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення літ. « Л-1» ( ряд 2, місце 31), по АДРЕСА_1, загальною площею 8,5 кв.м., від 05.07.2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Теплою М.Ю..

Визнати недійсним договір іпотеки нежитлового приміщення літ. « Л-1» ( ряд 2, місце 31), по АДРЕСА_1, загальною площею 8,5 кв.м., від 04.06.2015 року, укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Теплою М.Ю.

Стягнути в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чагарі" витрати по сплаті судового збору в рівних частках по 609 грн. з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя А.П. Хомик