УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Ткачука О.С.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Груп», Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицька Г.В., про визнання прилюдних торгів, протоколів проведення прилюдних торгів, актів про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтв про право власності, договору купівлі-продажу недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2016 року, рішення апеляційного суду Миколаївської області від 22 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк», банк) звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати недійсними проведені ТОВ «Укрспецторг Групп» прилюдні торги, які відбулися 29 листопада 2013 року з реалізації Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_8 та оформлені за результатами торгів протоколу №15-0463/13 (Н)-1 їх проведення від 29 листопада 2013 року, акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки; визнати недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_5 за реєстровим № 2451, яке видане ОСОБА_4 4 грудня 2013 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В.

Одночасно ПАТ «Фідобанк» звернулося з окремим позовом щодо визнання недійсними проведених ТОВ «Укрспецторг Групп» прилюдних торгів з реалізації Ѕ частини квартири АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_7, які відбулися 29 листопада 2013 року та оформлених за їх результатом протоколу проведення торгів №15- 0464/13 (Н)-2 від 29 листопада 2013 року, акту державного виконавця про реалізацію, а також свідоцтва про право власності ОСОБА_5 за реєстровим № 2450, яке видане 4 грудня 2013 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В.

Вказані позови мотивовано тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2011 року стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 заборгованість за кредитним договором від 29 жовтня 2008 року в сумі 333 112,54 грн та в межах стягнутої суми звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, яка на праві спільної часткової власності належала ОСОБА_8 та ОСОБА_7, шляхом реалізації нерухомого майна через проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною незалежним експертом- оцінювачем.

На підставі даного судового рішення 8 грудня 2012 року видано виконавчі листи та 15 березня 2012 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ відкрито виконавчі провадження.

Позивач вважає, що реалізація частин квартири АДРЕСА_2 з прилюдних торгів 29 листопада 2013 року була проведена з порушенням вимог закону, а саме: торги проведено ТОВ «Укрспецторг Групп», яке з 28 листопада 2013 року було виключено з переліку спеціалізованих організацій, з якими органами ДВС можуть укладатися договори на реалізацію арештованого майна і з яким 28 листопада 2013 року було розірвано відповідний генеральний договір; спірне майно було продано з третіх торгів, хоча відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, у зв'язку із тим, що торги не відбулися двічі, спеціалізована організація повинна була зняти спірне майно з реалізації.

Посилаючись на наведене, позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними вказаних прилюдних торгів та складених за їх результатами протоколів проведення прилюдних торгів, актів державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, а також про визнання недійсними свідоцтв про право власності, виданих 4 грудня 2013 року ОСОБА_5

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2014 року вказані позови об'єднані в одне провадження.

В подальшому банк збільшив позовні вимоги, та крім вищезазначених вимог просив також визнати недійсним нотаріальний договір купівлі -продажу від 18 березня 2014 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, про придбання останнім спірної квартири.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2014 року позов ПАТ «Фідобанк» задоволено. Визнано прилюдні торги, проведені 29 листопада 2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп», з реалізації Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 яка належала ОСОБА_8, а також складений за їх результатом протокол проведення прилюдних торгів та акт державного виконавця від 02 грудня 2013 року, недійсними. Визнано свідоцтво про право власності ОСОБА_5 на Ѕ частину зазначеної квартири недійсним. Визнано прилюдні торги, проведені 29 листопада 2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп», з реалізації Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_7, а також складений за їх результатом протокол проведення прилюдних торгів та акт державного виконавця від 02 грудня 2013 року, недійсними. Визнано свідоцтво про право власності ОСОБА_5 на зазначену квартиру недійсним. В іншій частині позову відмовлено. Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 4 серпня 2014 року рішення районного суду в частині задоволення позову скасовано. У задоволенні позову ПАТ «Фідобанк» відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року касаційні скарги ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано з направленням справи до місцевого суду на новий розгляд.

Направляючи справу до суду першої інстанції на новий розгляд, суд касаційної інстанції виходив зокрема з того, що до участі у справі не було залучено у якості співвідповідача ОСОБА_5 та не з'ясовано чи вплинули вказані позивачем порушення проведення прилюдних торгів на їх результат.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2015 року до участі у справі залучено співвідповідача ОСОБА_5

За результатами нового розгляду справи, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2016 р. позов задоволено частково.

Визнано недійсними прилюдні торги, проведені 29 листопада 2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп» з реалізації Ѕ частини квартири АДРЕСА_3, власником якої була ОСОБА_8, складений за результатами їх проведення 29 листопада 2013 року протокол проведення прилюдних торгів №15-0463/13 (Н)-1, а також акт державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області про реалізацію цього майна від 2 грудня 2013 року, затверджений начальником цього відділу 2 грудня 2013 року.

Визнано недійсними прилюдні торги, проведені 29 листопада 2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп» з реалізації Ѕ частини квартири АДРЕСА_3, власником якої був ОСОБА_7, складений за результатами їх проведення 29 листопада 2013 року протокол проведення прилюдних торгів №15-0464/13 (Н)-2, а також акт державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області про реалізацію цього майна від 2 грудня 2013 року, затверджений начальником цього відділу 2 грудня 2013 року.

Визнано недійсними свідоцтва посвідчені приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В., за реєстровими №2450, 2451 про набуття власності ОСОБА_5 на частини квартири АДРЕСА_3, які раніше належали ОСОБА_8, ОСОБА_7

Визнано недійсним договір, посвідчений 18 березня 2014 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Валієвою В.В. за реєстровим №219, за яким ОСОБА_5 продав ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 22 липня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 18 березня 2013 року, за яким ОСОБА_5 продав ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3, скасовано з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідач ОСОБА_5, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позову подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати в оскаржуваній частині з направленням справи до місцевого суду на новий розгляд. В частині відмови у задоволенні позовних вимог просив залишити рішення апеляційного суду без змін.

Рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 18 березня 2013 року, за яким ОСОБА_5 продав ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3, сторонами не оскаржується, тому не переглядається у цій частині колегією суддів в касаційному порядку на предмет законності і обґрунтованості.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та рішення місцевого суду у не скасованій частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для скасування рішення місцевого суду в частині визнання оспорюваних прилюдних торгів та оформлення їх результатів недійсними.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ «Фідобанк» згідно із статутом є правонаступником ПАТ «СЕБ банк», ВАТ «СЕБ банк» та АБ «Факторіал - Банк» (т. 1 а.с.34).

29 жовтня 2008 року ОСОБА_8, ОСОБА_7 передали в іпотеку АБ «Факторіал - Банк» належну їм на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині кожному згідно свідоцтва від 23 вересня 2008 року) квартиру АДРЕСА_2, в рахунок забезпечення виконання зобов'язань позичальником ОСОБА_6 за кредитним договором від 29 жовтня 2008 року (т.1 а.с.7-12, 13).

Постановами державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Ленінський ВДВС) від 15 березня 2012 року відкрито виконавчі провадження № 31694647 та № 31694383 з примусового виконання на користь ПАТ «СЕБ банк» виконавчого листа по справі № 2-3474, виданого 8 грудня 2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва, про стягнення з боржника ОСОБА_8 солідарно із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 боргу за кредитним договором від 29 жовтня 2008 р. в сумі 333 112 грн 54 коп., а також про стягнення з боржника ОСОБА_7 солідарно із ОСОБА_8, ОСОБА_6 боргу за кредитним договором від 29 жовтня 2008 року в сумі 333 112 грн 54 коп. та звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_3 шляхом реалізації через проведення прилюдних торгів.

Постановами в.о. начальника Управління державної виконавчої служби у Миколаївській області від 5 липня 2012 року виконавчі провадження були передані від Ленінського ВДВС ММУЮ до відділу примусового виконання рішень, де воно було прийнято до провадження державним виконавцем 16 липня 2012 року.

Постановою державного виконавця від 4 серпня 2012 року виконавче провадження № 31694646 було об'єднане в зведене виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_8

Постановою від 10 серпня 2012 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3, 6 травня 2013 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна 1/2 частини вказаної квартири, яку передано на зберігання ОСОБА_8

Постановою державного виконавця від 19 червня 2013 року призначено суб'єкта оціночної діяльності, за висновком якого Ѕ частина квартири мала ринкову вартість 78200 грн, листи з повідомленнями про оцінку направлено сторонам виконавчого провадження 5 серпня 2013 року.

30 серпня 2013 р. між відділом примусового виконання рішень та ТОВ «Укрспецторг Групп» в особі Миколаївської філії укладено договір на виконання умов генерального договору про реалізацію арештованого майна, на яке звернене стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень за №3 від 6 січня 2012 року.

За умовами вказаного договору відділ примусового виконання рішень передає ТОВ «Укрспецторг Групп» для організації та проведення прилюдних торгів Ѕ частину квартири АДРЕСА_2, власником якої є ОСОБА_8

Договором передбачено право відділу примусового виконання рішень розірвати договір у разі порушення організацією вимог законодавства з питань реалізації арештованого майна, вимог генерального договору (п. 2.1.), по решті умовне зазначених в цьому договорі сторони зобов'язані керуватися генеральним договором (п. 5.3).

Постановою державного виконавця від 16 травня 2013 року накладено арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_7

6 травня 2013 р. державним виконавцем складено акт опису й арешту майна - Ѕ частину вказаної квартири, яку передано на зберігання ОСОБА_7, постановою від 19 червня 2013 року призначено суб'єкта оціночної діяльності, за висновком якого Ѕ частина квартири мала ринкову вартість 78 200 грн, листи з повідомленнями про оцінку направлено сторонам виконавчого провадження 5 серпня 2013 року.

30 серпня 2013 р. між відділом примусового виконання рішень та ТОВ «Укрспецторг Групп» в особі Миколаївської філії укладено договір на виконання умов генерального договору про реалізацію арештованого майна, на яке звернене стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень за №3 від 6 січня 2012 року.

За умовами вказаного договору відділ примусового виконання рішень передає ТОВ «Укрспецторг Групп» для організації та проведення прилюдних торгів Ѕ частини квартири АДРЕСА_2, власником якої є ОСОБА_7

У серпні 2013 р. відділом ПВР були оформлені заявки на реалізацію арештованого майна (двох частин квартири), довідки про відсутність оскарження оцінки та про дотримання черговості звернення стягнення на майно.

4 вересня 2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп» направило сторонам виконавчого провадження повідомлення про призначення прилюдних торгів з реалізації Ѕ частини, що належала ОСОБА_8, та про призначення прилюдних торгів з реалізації Ѕ частини, що належала ОСОБА_7, на 20 вересня 2013 року.

Листами від 20 вересня 2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп» повідомило відділ примусового виконання рішень, сторони виконавчого провадження про те, що прилюдні торги не відбулися у зв'язку із відсутністю зареєстрованих покупців та пропонувало здійснити уцінку вказаного майна.

Актами від 26 вересня 2013 року державний виконавець провів уцінку Ѕ частини квартири (кожної з переданих на реалізацію частин квартири) до 58 650 грн і направив того ж дня повідомлення про це ТОВ «Укрспецторг Групп».

1 жовтня 2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп» повідомило відділ примусового виконання рішень про те, що прилюдні торги призначені на 18 жовтня 2013 року та оголошення з інформацією щодо реалізації арештованого майна розміщено у відповідній системі та адресувало відділу, сторонам виконавчого провадження повідомлення про дату, час, місце проведення прилюдних торів та початкову ціну.

18 жовтня 2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп» повідомило відділ примусового виконання рішень про те, що прилюдні торги не відбулися у зв'язку із відсутністю зареєстрованих покупців.

Актами державного виконавця від 28 жовтня 2013 року кожна з Ѕ частин квартири була уцінена до 39 100 грн, про що повідомлено ТОВ «Укрспецторг Групп» листом від 28 жовтня 2013 року.

Листом від 5 листопада 2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп» повідомило відділ примусового виконання рішень про дату та час наступних прилюдних торгів - 29 листопада 2013 року та реквізити оголошення розміщеного в системі реалізації арештованого та конфіскованого майна. Того ж дня ТОВ «Укрспецторг Групп» адресувало відділу примусового виконання рішень, сторонам виконавчого провадження повідомлення про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, початкову ціну.

На прилюдних торгах переможцем було оголошено ОСОБА_5, який купив дві частини вказаної квартири за ціною по 39 500 грн кожну, що було оформлено протоколами ТОВ «Укрспецторг Групп» № 15-0463/13 (Н)-1 від 29 листопада 2013 року та № 15-0463/13 (Н)-2 від 29 листопада 2013 року.

1 грудня 2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішення складено акти, затверджені начальником цього ж відділу, про реалізацію предмета іпотеки.

Розпорядженнями державного виконавця ПАТ «СЕБ Банк» перераховано 27 897 грн. 64 коп., 27 768 грн. 47 коп. та 1 820 грн.

Виконавчий лист постановою державного виконавця повернуто стягувачу на підставі п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

4 грудня 2013 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В, посвідчено два свідоцтва: за реєстровим № 2451 про право власності ОСОБА_5 на Ѕ частину спірної квартири, що раніше належала ОСОБА_8 (т. 1 а.с.29), та за реєстровим № 2450 про право власності ОСОБА_5 на Ѕ частину даної квартири, що раніше належала ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 96).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваних прилюдних торгів та оформлення їх результатів недійсними, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Таким чином, ураховуючи, те що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України).

Оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в зазначеному Міністерстві 2 листопада 1999 року за № 745/4838.

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" № 606-ХІУ від 21 квітня 1999 року, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. З ст. 32, ч. З ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону).

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом України у постанові від 24 жовтня 2012 року у справі №6-116цс12, яка, відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Згідно п. 1.2. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 68/5 від 27 жовтня 1999 року (далі - Тимчасове положення), прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна за заявкою державного виконавця організовує і проводить спеціалізована організація, з якою органом державної виконавчої служби укладено відповідний договір.

Відповідно до п. 1.2, 4.12, 4.15 Положення про умови і порядок проведення тендерів (конкурсів) з визначення спеціалізованих організацій для реалізації арештованого державними виконавцями майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції N 136/5 від 11 листопада 2003 року, метою проведення тендерів (конкурсів) з визначення спеціалізованих організацій є забезпечення реалізації арештованого державними виконавцями майна при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Після затвердження протоколу про результати проведення тендера (конкурсу) Державна виконавча служба України в 10-денний термін заносить переможців тендера (конкурсу) по окремих областях України та Автономній Республіці Крим до переліку спеціалізованих організацій, з якими органами державної виконавчої служби можуть укладатися договори про реалізацію арештованого майна. При неналежному виконанні спеціалізованою організацією умов договорів, укладених з органами державної виконавчої служби, про реалізацію арештованого майна достроково наказом Державної виконавчої служби України за поданням Голови тендерної (конкурсної) комісії вона виключається з переліку, зазначеного в пункті 4.12.

Права та обов'язки ТОВ «Укрспецторг Групп» як спеціалізованої організації, уповноваженої на проведення торгів, визначались генеральним договором № 3 «Про реалізацію арештованого майна, на яке звернуто стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень» від 6 січня 2012 року (далі - Генеральний договір), який укладено між Державною виконавчою службою України та ТОВ «Укрспецторг Групп».

Згідно п. 4.2. Генерального договору ДВС України має право виключати за поданням голови тендерної (конкурсної комісії) наказом ДВС України організацію з переліку спеціалізованих організацій, з якими органи ДВС можуть укладати договори на реалізацію арештованого майна, в разі неналежного виконання нею умов цього договору, чи умов договорів, укладених з органами ДВС про реалізацію арештованого майна, та в односторонньому порядку розривати з такою організацією генеральний договір та договори про реалізацію арештованого державними виконавцями майна.

В силу п. 3.18 Генерального договору передбачено обов'язок ТОВ «Укрспецторг Групп» у разі розірвання договору в строк не пізніше 10 днів з моменту його розірвання, повернути майно, передане на реалізацію органам ДВС.

Невиконання або неналежне виконання ТОВ «Укрспецтор Групп» будь- якої умови договору є підставою для розірвання його в односторонньому порядку (п. 7.7 Генерального договору).

Генеральний договір набирає чинності з дня його підписання і діє до наступного визначення спеціалізованих організацій з реалізації арештованого державними виконавцями майна або до моменту його розірвання згідно з умовами цього договору. Сторони продовжують виконувати умови цього договору в частині реалізації та зберігання арештованого майна до закінчення процедури реалізації відповідності до чинного законодавства та укладених договорів згідно п. 8.1 цього договору, за винятком розірвання договору ДВС України в порядку, встановленому п. 4.2. цього договору (пункти 10.1, 10.2).

З урахуванням наведеного, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що розірвання договору ДВС України в порядку, встановленому п. 4.2. цього договору (в разі неналежного виконання нею умов цього договору, чи умов договорів, укладених з органами ДВС про реалізацію арештованого майна), є підставою (як виняток із загального правила) для негайного припинення дії Генерального договору і виключає продовження процедури реалізації майна.

Усі відносини, пов'язані з реалізацією цього договору здійснюються шляхом укладання органами ДВС та ТОВ «Укрспецторг Групп» окремих договорів про реалізацію арештованого майна з обов'язковим урахуванням положень цього договору (п. 8.1 Генерального договору).

Договорами, укладеними між відділом примусового виконання рішень та ТОВ «Укрспецторг Групп» в особі Миколаївської філії про реалізацію арештованого майна - спірної квартири, передбачено право відділу примусового виконання рішень розірвати договір в разі порушення організацією вимог законодавства з питань реалізації арештованого майна, вимог генерального договору (п. 2.1.), по решті умовне зазначених в цьому договорі сторони зобов'язані керуватися Генеральним договором (п. 5.3).

Згідно наказу ДВС України від 28 листопада 2013 року за № 114/2, виданого на підставі п. 4.2, 7.7., 10.3 Генерального договору № 3 від 6 січня 2012 р., ТОВ «Укрспецторг Групп» виключено з переліку спеціалізованих організацій, з якими органами ДВС можуть укладатися договори про реалізацію арештованого майна, розірвано Генеральний договір від 6 січня 2012 року за № 3 у зв'язку з неналежним виконанням організацією умов цього договору, зобов'язано територіальні органи ДВС забезпечити розірвання договорів про реалізацію арештованого майна, укладених з цим товариством і забезпечити повернення у 10 денний строк переданого на реалізацію майна (т. 2 а.с. 135, 136).

Зміст наказу від 28 листопада 2013 року №114/2, згідно листа, направленого на адресу суду Управлінням ДВС Головного територіального управлення юстиції у Миколаївській області від 21 березня 2016 року, було доведено до його відома того ж дня, тобто 28 листопада 2013 року.

З урахуванням змісту наказу ДВС України від 28 листопада 2013 року за №114/2, а також факту виключення ТОВ «Укрспецторг Групп» з переліку спеціалізованих організацій, зміст п. 5.3 договорів від 30 серпня 2013 року між відділом ПВР та ТОВ «Укрспецторг Групп» в особі Миколаївської філії на реалізацію спірного майна, суд першої інстанції правильно виходив з того, що на час проведення спірних торгів 29 листопада 2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп» не мало право проводити прилюдні торги на підставі договорів від 30 серпня 2013 року, генерального договору від 6 січня 2012 року №3, тому майно було реалізовано неповноважною на це особою.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився у цій частині апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що торги, які відбулися 29 листопада 2013 року з реалізації спірної квартири, відбулися з порушеннями Тимчасового положення у зв'язку із припиненням договірних відносин ТОВ «Укрспецторг Групп» із органами ДВС, оскільки були організовані та проведені спеціалізованою організацією, у якої повноваження щодо такої діяльності було припинено, що є підставою для визнання цих торгів та їх оформлення (протоколів з оформлення результатів, актів та виданих переможцю торгів свідоцтв) недійсними.

Наявність законних повноважень спеціалізованої торгівельної організації, яка безпосередньо вчиняє дії з організації, проведення прилюдних торгів та оформлення їх результатів, є визначальним для законності прилюдних торгів та їх результатів, у зв'язку із чим, суд першої та апеляційної інстанцій правильно вважали, що такі порушення проведення прилюдних торгів як їх організація та проведення неповноважною особою (особливо з огляду на причини розірвання Генерального договору) суттєво впливають на визначення законності їх проведення (виключають законність таких дій), а тому призвели до порушення прав стягувача у виконавчому провадженні.

Встановивши фактичні обставини справи та правильно застосувавши норми матеріального права, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про наявність правових підстав для задоволення вимог про визнання оспорюваних прилюдних торгів та оформлення їх результатів недійсними.

При вирішенні даної справи у цій частині судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування апеляційним судом та судом першої інстанції у нескасованій частині норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції та рішення місцевого суду у не скасованій частині відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2016 року у нескасованій апеляційним судом частині, рішення апеляційного суду Миколаївської області від 22 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
О.С. Ткачук