АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5510/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Осаулов А.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ВО «Мальва» про стягнення заборгованості по заробітній платі,компенсації за невикористану відпустку,компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року позивач пред'явив вказаний позов до відповідача і просив стягнути невиплачену заробітну плату за період т з січня 2014 року по травень 2016 року у розмірі 57629 грн.53 коп., не нараховану заробітну плату у розмірі 40370 грн.36 коп., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 13524 грн.,середній заробіток за час затримки невиплати заробітної плати у розмірі 20286 грн. компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 29153 грн.70 коп. та у відшкодування моральної шкоди 102400 грн..

В забезпечення позовних вимог просив накласти арешт на рахунки відповідача в межах розміру позовних вимог у ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та інших банках, а також на цінні папери,з берігання та облік яких здійснюється ТОВ Фондова компанія «Трансфер».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року відмовлено в забезпеченні заяви про забезпечення позову у такий спосіб.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу та ухвалити нову,якою задовольнити заяву про забезпечення позову. Зазначає,що відсутність доказів існування у відповідача рахунків та коштів на рахунках у зазначеному банку не є підставою для відмови в забезпеченні позову.

Встановлено, що звернувшись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 обґрунтовував його тим, що за період січень 2014 - травень 2016 року заробітна плата йому не виплачувалась, а при його звільненні 01.06.2016 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку виплачена не була.

Так, при постановлені ухвали суду від 28.02.2017 року, судом на підставі наданих позивачем доказів, враховано, що забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб може порушити порушує права інших працівників підприємства , врахувавши, що спосіб , у який позивач просить забезпечити позов фактично є ухваленням рішення по суті.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги , обставини справи , перевіривши відповідність ухвали суду нормам процесуального права, зокрема ст.ст. 151-154 ЦПК України, а також роз»ясненням , викладеним у Постанові № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, оскільки обставин за яких виконання можливого рішення суду може бути утруднене або взагалі неможливе , не встановлено, а позивачем вказаному доказів не надано, про що також зазначив і суд першої інстанції при постановленні ухвали .

На підстав викладеного ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстави до скасування якої відсутні.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити .

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий - Судді -