УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2014 року, додаткове рішення Харківського районного суду Харківської області від 07 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,0802 га, розташовану по АДРЕСА_1

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що 21 грудня 2007 року ОСОБА_6 придбала у ОСОБА_5 житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2008 року було звернуто стягнення на зазначений будинок, який був предметом іпотеки, у зв'язку із чим 31 серпня 2010 року цей будинок на прилюдних торгах придбав ОСОБА_7, у якого в подальшому, 16 травня 2011 року, він і придбав будинок.

Посилаючись на те, що він обмежений у здійсненні права власності на вказаний вище житловий будинок, оскільки земельною ділянкою, на якій він розміщений, формально володіє відповідач, ОСОБА_4 просив задовольнити позов.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку, площею 0,0802 га, розташовану по АДРЕСА_1

Додатковим рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07 квітня 2014 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Останньою ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 07 квітня 2014 року залишено без змін.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

При новому розгляді справи, суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України врахував висновки і мотиви скасування попереднього рішення, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року, та на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, врахував правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, а також виходив з того, що згідно висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 3491 від 16 вересня 2016 року спірна земельна ділянка надавалась та в цілому необхідна відповідно до будівельних, санітарних та протипожежних норм для садибної ділянки у сільській місцевості для обслуговування та користування садибним житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, які розташовані на цій земельній ділянці (а. с. 145-158, т. 3), у зв'язку із чим суд дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки позивач набув право власності на житловий будинок з надвірними будинками, тому до нього перейшло право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані, на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2014 року, додаткове рішення Харківського районного суду Харківської області від 07 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М.Завгородня

О.В.Попович