УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, який уточнили в ході розгляду справи, та остаточно ОСОБА_4 просила виділити їй 2/3 частки у будинку АДРЕСА_1 та передати у власність приміщення 2-1, площею 15,2 кв. м; 2-2, площею 9,1 кв. м; 2-3, площею 16,8 кв. м, а інші приміщення і надвірні споруди залишити відповідачу.

На обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що вони є власниками 2/3 частин вказаного вище будинку, а інші 1/3 частина на праві власності належить ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, після смерті якої її майно успадкувала ОСОБА_4 та стала власницею 2/3 частин спірного будинку.

Посилаючись на те, що відповідач не бажає виділити ОСОБА_4 належну частку будинку за спільною згодою, остання просила задовольнити позов.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 22 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували правові позиції, висловлені Верховним Судом України у справі № 6-130цс13 від 04 грудня 2013 року та у справі № 6-286цс15 від 30 вересня 2015 року, та виходили з того, що правовстановлюючим документом на цей будинок є рішення Васильківського міськрайонного суду від 08 травня 2012 року, яке набрало законної сили, та в якому визнано за сторонами право власності на спірний будинок, який складається з приміщень №№ 1-3, 1-4, 2-2, 2-3 та відмовлено у визнанні права власності на самочинно збудовані приміщення № № 1-1, 1-2, 2-1 (а. с. 69-71, т. 1), у зв'язку із чим дійшли обґрунтованого висновку, що спірний будинок не може бути поділений в натурі, оскільки містить самочинно прибудовані приміщення.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 22 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області

від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В. Попович