Ухвала

іменем україни

10 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЄвтушенкоО.І., Євграфової Є.П., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про захист прав споживачів банківських послуг,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року представник ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, зменшивши обсяг позовних вимог в ході судового розгляду, до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») в якому просив визнати дії відповідача, які полягають у нарахуванні заборгованості за картковим рахунком № НОМЕР_1 незаконними.

На обґрунтування позовних вимог вказував, що 22 грудня 2014 року між сторонами по справі укладено договір про відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1, відповідно до умов якого відповідач відкрив позивачу поточний рахунок та видав картку. В період з 20 січня 2015 року по 25 січня 2015 року позивачем здійснювались платіжні операції на території Республіки Польщі у валюті Польські злоти. Застосування відповідачем іншого курсу валют, ніж вказано в розпорядженнях відповідача призвело до виникнення заборгованості позивача перед відповідачем. Тому позивач вважає, що відповідачем були порушені його права як споживача.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог.

Із матеріалів справи убачається, що 22 грудня 2014 року між позивачем та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» було укладено договір про відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1, позивачу було відкрито поточний рахунок у Банку та видано платіжну карту, яка дозволяла проводити операції за дебетово-кредитною платіжною системою.

Уперіод з 20 січня по 25 січня 2015 року позивач здійснював операції з використання вказаної картки у валюті Польські злоти.

На обґрунтування вимог представник ОСОБА_4 посилався на те, що під час здійснення операцій з 20 січня по 25 січня 2015 року Банк застосував інший курс валют ніж передбачено договором і законом, що призвело до виникнення заборгованості перед Банком і чим було порушено його права.

Відповідно до п. 4.2.3 укладеного сторонами договору ОСОБА_4 зобов'язався отримувати виписку за картковим рахунком не пізніше 7 числа місяці, наступного за звітним, шляхом особистого звернення до банку або засобами електронної пошти, або із застосуванням систем дистанційного обслуговування. У разі незгоди з інформацією, наведеною у виписці за картковим рахунком, надати Банку до 20 числа місяця, наступного за звітним, письмову претензію із зазначенням конкретних фактів з приводу такої незгоди. Неотриманням Банком претензії в письмовій формі протягом зазначеного періоду вважається підтвердженням клієнтом наведеної у відповідній виписці інформації.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України, відповідно якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Суди попередніх інстанцій перевіривши усі обставини у справі, правильно виходили з того, що з даним позовом ОСОБА_4 звернувся до суду після того, як ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості за договором карткового рахунку від 22 грудня 2014 року, а обставини, на які посилається ОСОБА_4 в обґрунтування своїх вимог за даним позовом, фактично є запереченням проти позову Банку про стягнення заборгованості. Ні договором від 22 грудня 2014 року, ні законом не передбачений такий спосіб захисту порушеного права фізичної особи, як визнання дій Банку з нарахування заборгованості незаконними, а також виходячи з того, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом заперечень проти позову Банку та доведенню у передбаченому законом порядку обставин, на які він посилається в обґрунтування заперечень.

Доводи касаційної скарги не дають підставі для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про захист прав споживачів банківських послуг залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Г.І. Мостова