Справа № 461/7473/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/783/2705/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляк Р. В.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 17 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, треті особи: Комунальна установа «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобов»язання внести зміни в наказ, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, треті особи: Комунальна установа «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобов»язання внести зміни в наказ відмовлено. Вирішено питання судового збору.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги доводи позивача щодо його права на передачу йому квартири АДРЕСА_1 у власність, передбаченого ст. 6 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Вважає, що судом першої інстанції необґрунтовано визнано право ОСОБА_4, ОСОБА_5 на отримання спірної квартири у власність, оскільки вони не є членами сім»ї ОСОБА_2

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Згідно ст. 65-1 ЖК УРСР наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім»ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ст. 345 ЦК України закріплено право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» умовою безоплатної передачі наймачеві та членам його сім»ї квартири (будинку), що підлягає приватизації, є відповідність загальної площі квартири (будинку) нормі, передбаченій абз. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (ч. 1 п. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»); якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім»я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім»ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра (ч. 2 Закону); якщо загальна площа квартири (будинку) перевищує площу, яку має право отримати сім»я наймача безоплатно, наймач здійснює доплату цінними паперами, одержаними для приватизації державних підприємств чи землі, а у разі їх відсутності - грошима (ч. 3 Закону). Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (ч. 5 Закону).

Отже, безоплатна приватизація державного житлового фонду обумовлюється загальною площею квартири (будинку), в якій постійно проживає наймач та члени його сім»ї, і санітарною нормою загальної площі, що підлягає приватизації, та не обмежується кількістю квартир (будинків) державного житлового фонду, площа яких відповідає зазначеній санітарній нормі. Тому, громадяни України мають право використати житлові чеки для приватизації державного житлового фонду у повному обсязі незалежно від того, вкладається в санітарну норму загальна площа однієї чи кількох квартир (будинків). Тобто, якщо площа займаної квартири (будинку) менша санітарної норми, то громадянин України має право використати залишок житлового чека для приватизації іншої квартири (будинку) державного житлового фонду, наймачем якої він є, або частки майна державних підприємств, земельного фонду (ст. 4 Закону).

Для приватизації державного житлового фонду житлові чеки вважаються використаними повністю, якщо у власність наймача і кожного члена його сім»ї безоплатно передано з державного житлового фонду загальну площу квартири (будинку) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр на наймача і кожного члена його сім»ї та додатково 10 квадратних метрів на сім»ю. Так само житловий чек є використаним у повному обсязі один раз, якщо його залишок після безоплатної приватизації житла, площа якого менша санітарної норми, використано для придбання частки майна державних підприємств, земельного фонду (ст. 4 п. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду») або весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду.

Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною.

Судом встановлено, що на підставі рішення міськвиконкому № 729 від 26.10.2012 року ОСОБА_2 з сім»єю в складі чотирьох осіб: ОСОБА_2 (осн.), ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_5 (син), ОСОБА_4 (син) видано ордер на житлове приміщення № НОМЕР_1 - квартиру АДРЕСА_1 (а.с.17).

Відповідно до наказу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради «Про передачу квартир у власність» №193-Ж-С від 08.07.2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5 ОСОБА_4 за їх заявою передано у спільну сумісну власність трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 50, 51-52).

07.10.2016 року ОСОБА_2 звернувся із клопотанням до Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду», в якому просив внести зміни в наказ №193-Ж-С від 08.07.2013 року та відмовити у передачі у власність квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5. Вказане клопотання мотивував тим, що вказані особи вже використали своє право на безоплатне отримання житла у власність, а він, як ветеран праці, що пропрацював більше 30 років має право отримати у власність квартиру в цілому (а.с.22-23).

20.10.2016 року ОСОБА_2 надано відповідь про те, що згідно поданих документів для приватизації квартири АДРЕСА_1, квартира приватизована відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.24).

Враховуючи, що приватизація квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6., ОСОБА_5, ОСОБА_4 відбувалась з використанням залишків житлових чеків, що підтверджується довідкою філії-Львівське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк» № 10013/0289 № 86 від 21.02.2013 року (а.с.12), а позивачем ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції не надано належних доказів, які б обґрунтовували необхідність внести зміни в наказ №193-Ж-С від 08.07.2013 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 17 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.