У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 12 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської вечірньої школи № 1 про визнання дій незаконними, заборону вчинення дій та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у 1972 році він закінчив Жовтневу середню школу робітничої молоді № 1 та отримав атестат про середню освіту, проте зазначений атестат ним було втрачено. У зв'язку з цим Миколаївською вечірньою школою № 1 йому було видано 30 квітня 2014 року відповідно до Порядку замовлення документів про освіту державного зразка, видачі та обліку їх карток, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 10 грудня 2003 року № 811 (далі - Порядок), дублікат атестата про повну загальну середню освіту НОМЕР_1. Однак, на думку позивача, вищезазначений Порядок поширюється на документи про освіту, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12 листопада 1997 року № 1260 «Про документи про освіту та вчені звання», і не може застосовуватися до атестата зразка 1972 року. Зазначив, що 10 серпня 2016 року він звернувся до Миколаївської вечірньої школи № 1 із заявою про видачу виправленого дублікату атестата, в якому міститься помилка у назві: замість «Атестат про середню освіту» йому було видано «Атестат про повну загальну середню освіту», проте відповідач відмовив у задоволенні його заяви.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив визнати протиправною дією Миколаївської вечірньої школи № 1 видачу йому дублікату атестата про повну загальну середню освіту НОМЕР_1; заборонити Миколаївській вечірній школі № 1 видавати ОСОБА_2 дублікат атестата про повну загальну середню освіту НОМЕР_1; зобов'язати відповідача видати йому дублікат атестата про середню освіту.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 12 квітня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Частиною 1 ст. 30 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року передбачено, що одним із освітніх рівней в Україні є повна загальна середня освіта.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про загальну середню освіту» від 13травня 1999 року одним із повноважень загальноосвітнього навчального закладу є видача документа про освіту встановленого зразка.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про освіту» випускнику державного або іншого акредитованого (атестованого) навчального закладу видається відповідний документ про освіту встановленого зразка. Зразки документів про освіту затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 листопада 1997 року № 1260 «Про документи про освіту та вчені звання» затверджено перелік і зразки документів про освіту і вчені звання. Серед інших у вказаному переліку міститься і атестат про повну загальну середню освіту.

У вказаній постанові передбачено, що заклади освіти повинні перейти на видачу документів про освіту нових зразків, проте документи про освіту та вчені звання, видані раніше уповноваженими закладами освіти та органами виконавчої влади, є дійсними й обміну не підлягають. Невикористані документи про освіту старих зразків повинні бути списані.

Відмовляючи в задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також встановивши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту порушення відповідачем його прав, натомість на підставі наявних у справі доказів обґрунтовано вважав, що відповідачем при видачі позивачу дублікату атестата було дотримано вимог вищевказаного законодавства, яке регулює питання видачі дублікату атестата в разі його втрати.

Оскільки школа, яка виступає замовником у виготовленні дублікату атестата, тільки надає дані, які мають бути зазначені на ньому відповідно до Порядку замовлення, видачі та обліку документів про освіту державного зразка, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 10 грудня 2003 року № 118, а зразок документа про освіту встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 12 листопада 1997 року № 1260, суд дійшов правильного висновку, що відповідач правомірно видав позивачу саме дублікат атестата про повну загальну середню освіту; іншого документа про вказаний рівень освіти законодавством не передбачено, тому відсутні підстави вважати порушеними права позивача відповідачем, які б підлягали захисту судом.

Наведені в касаційній скарзі доводи про неправильне, на думку заявника, застосування судами постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 1997 року № 1260, є помилковими, таким чином, під час розгляду справи суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню.

Посилання позивача у касаційній скарзі на порушення судами норм процесуального права щодо недослідження його доводів щодо неправомірності видачі відповідачем дублікату атестата про повну загальну середню освіту були предметом дослідження й оцінки судами попередніх інстанцій, які їх обґрунтовано спростували, зазначивши відповідні висновки, при цьому суди належно оцінили зібрані у справі докази.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської вечірньої школи № 1 про визнання дій незаконними, заборону вчинення дій та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 12 квітня 2017 року,

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В.Ступак