"08" червня 2017 р. Справа № 363/3915/16-ц
8 червня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Котлярової І.Ю.
при секретарі Палій Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
У жовтні 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулися до суду із названим позовом у якому шляхом уточнення просили стягнути солідарно із відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 286 204 грн. 67 коп., по відсоткам в сумі 363 549 грн. та судові витрати у розмірі 9 746 грн. 31 коп.
Відповідно до договору факторингу від 30 вересня 2009 року ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу кредитора за договірними зобовязаннями ОСОБА_1
У звязку із тим, що ОСОБА_1 зобовязання по кредитному договору щодо повернення кредитних коштів не виконувала належним чином, утворилася заборгованість, яку позивач і просив стягнути у судовому порядку із відповідачів по справі разом із судовими витратами.
Представник позивача в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі у судове засідання не прибули. Про день, час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідачів на адресу суду не надходили.
Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до статті 224 ЦПК України, зокрема, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.
Також, 24 вересня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки за № SМЕ0004124/2 (а.с. 40).
30 вересня 2009 року було укладено договір факторингу між ПАТ «Альфа- Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідно до якого, клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах (а.с. 28-31).
Згідно витягу із додатку до договору факторингу від 30 вересня 2009 року, Кредитний договір від 24 вересня 2007 року № SМЕ0004124 укладений між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 охоплюється сферою регулювання договору факторингу (а.с. 32).
16 вересня 2016 року на адресу відповідачів позивачем направлена вимога про дострокове повернення кредиту у звязку із неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором, що підтверджується відповідним реєстром відправленої поштової кореспонденції (а.с. 44).
З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне.
Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
В той же час, у статті 1078 ЦК України зазначено, Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Таким чином, з урахуванням договору факторингу, укладеного 30 вересня 2009 року, судом зазначається, що вимога позивача про солідарне стягнення коштів із відповідачів за невиконання зобовязання за кредитним договором, укладеним із банківською установою ґрунтується на вимогах закону.
Що стосується підстав позову, то судом звертається увага на те, що відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як вбачається із Кредитного договору, укладеного між сторонами по справі, кредит надавався ОСОБА_1 на умовах повернення, сплати процентів за користуванням кредитом та виконання зобовязань за договором.
Також, Кредитним договором передбачено строки здійснення платежів позичальником, нарахування пені та штрафу, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту (пункти 2, 2.2, 2.4).
Так само сторони домовилися про те, що у випадку невиконання позичальником певних умов Кредитного договору, банк має право, у тому числі, звернутися до суду (пункт 6.5).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Із наданих представником позивача розрахунку, вбачається, що зобовязання за кредитним договором належним чином, у розумінні статті 527 ЦК України, ОСОБА_1 не виконано (а.с. 42).
Відповідно до статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.
Статтею 624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого суду представником позивача, відповідач ОСОБА_1 у встановлені Кредитним договором строки сплату коштів за користування кредитом не здійснював. В результаті чого й утворилася сума заборгованості у розмірі 649 753 грн. 67 коп., яка складається заборгованості за кредитом 286 204 грн. 67 коп.; по відсотках 363 549 грн. 00 коп.
В супереч вимог статті 60 ЦПК України жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості по Кредитному договору та підстави заявленого до них позову, відповідачами суду не надано.
Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Крім того, статтею 554 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою.
Так, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
З урахуванням викладеного, та укладеного договору поруки між банком і співвідповідачем ОСОБА_2, суд приходить до висновку про правомірність заявлених вимог ТОВ «Кредитні Ініціативи до обох відповідачів по справі.
Підсумовуючи викладене, з урахуванням наданих сторонами по справі доказів, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Кредитні Ініціативи» та достатність підстав для захисту порушеного права позивача з боку держави, а позов задоволенню шляхом солідарного стягнення із відповідачів 649 753 грн. 67 коп., яка складається заборгованості за кредитом 286 204 грн. 67 коп. та по відсотках 363 549 грн. 00 коп.
В силу приписів статті 88 ЦК України та позиції суду про потребу у задоволенні позову, судові витрати, також, підлягають стягненню із відповідачів пропорційно до задоволених вимог на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи».
Керуючись статтями 209-215 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором від 24 вересня 2007 року № SМЕ0004124 у розмірі 286 204 грн. 67 коп.; по відсотках у розмірі 363 549 грн., а всього стягнути 649 753 (шістсот сорок девять тисяч сімсот пятдесят три) грн.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 873 (чотири тисячі вісімсот сімдесят три) грн. 16 коп.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 873 (чотири тисячі вісімсот сімдесят три) грн. 16 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Вишгородським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя І.Ю. Котлярова