Справа № 0519/4687/2012
Провадження № 2-сз/263/12/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2017 року м. Маріуполь
Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, перевіривши заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову,
ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову. На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилається на те, що у цивільній справі № 0519/4687/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна у добросовісного набувача, третя особа: ОСОБА_5, вжиті заходи забезпечення позову та накладено арешт на ? частини квартири АДРЕСА_1. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29 серпня 2012 року позов задоволено. 12 жовтня 2012 року зареєстровано право власності ОСОБА_3 на указану частину квартири. Після смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_2 прийняла спадщину.
Ознайомившись із матеріалами заяви та цивільної справи № 0519/4687/2012, суд дійшов наступного висновку.
Так, судом установлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28 травня 2012 року заборонено відчуження ? частини квартири АДРЕСА_1.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29 серпня 2012 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна у добросовісного набувача, треті особи: ОСОБА_5, Орган опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради, задоволено частково та витребувано у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 ? частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України право на звернення із заявою про скасування заходів забезпечення позову мають сторони у справі.

Таким же правом наділений і державний виконавець, на виконанні в якого знаходиться рішення суду, постановлене в справі на забезпечення якої вжиті ці заходи.

До таких осіб заявник не належить.

Разом з тим, із заяви та доданих документів вбачається, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_3

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» розяснено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому, із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_2 є власником майна, на яке накладено арешт, але не є учасником у цивільній справі у межах якої такий арешт накладений, обставини, які б указували на правонаступництво саме під час розгляду справи відсутні, слід дійти висновку, що вимоги заяви, виходячи з їх спрямованості та обґрунтування (наявність спору про право), не підлягають розгляду в порядку ст. 154 ЦПК України, а тому у прийнятті заяви до розгляду слід відмовити.

Керуючись ст. 154 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У прийнятті заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя О.М. Музика