Справа № 466/2719/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 березня 2017 р. Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Ковальчука О.І.

при секретарі с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів, за заподіяну моральну шкоду,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом, у якому, згідно уточнених позовних вимог просить стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заподіяну моральну шкоду в розмірі 4000грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачка ОСОБА_2 навчається у школі № 97, що по вул. Миколайчука, 18 у м. Львові у 10-А класі.

10 березня 2015 року їх клас брав участь у конкурсі на краще виконання ОСОБА_5 у церкві ОСОБА_6, що на вул. Замарстинівській. Після конкурсу, приблизно о 14 год. 30хв. вона з однокласниками ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 йшли додому по вулиці П. Тичини у напрямку до вулиці Гетьмана Мазепи.

Випадково у тому ж напрямку йшли дві колишні її однокласниці зі школи №30 (вул. Гетьмана Мазепи, 31), а саме ОСОБА_3 і ОСОБА_4. З ними йшла їхня подруга, як їй стало тепер відомо ОСОБА_11.

ОСОБА_11 показала на позивачку і сказала: «То та дура?» І вони троє почали її висміювати перед її однокласниками словами: «Боже яка сумка, яке волосся... подивіться як вона вділася… яке пальто...» Вони голосно почали сміятися з ОСОБА_2

ОСОБА_12 і ОСОБА_4 йшли за позивачкою і казали: «Ти стала така борза... ти сучка… воно таке тупе, вчилася тільки на два… чекай-чекай, ми ще тобі дамо».

Однокласники позивачки були збентежені такою поведінкою незнайомих дівчат. ОСОБА_2 було дуже неприємно це слухати, і навіть, боляче на душі. Вона відчувала образу і сором перед своїми новими однокласниками, адже вона вчилася добре, і навіть успішно. А образливі слова принижують гідність позивачки.

ОСОБА_12 ОСОБА_4 ображають позивачку ще з часу навчання у школі №30. Вони завжди намагалися її принизити, чи словом, чи ділом. Через них позивачка вимушена була перейти до іншої школи, оскільки думала, що це припиниться. Але вони й надалі не дають спокою позивачці. Саме тому ОСОБА_2 вирішила звернутися до суду за захистом своєї честі і гідності. Такі вчинки відповідачів спричиняють їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 4000грн., що підтверджується висновком експертизи.

В судовому засідання позивач та її представник підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з"явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки про слухання справи, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 навчалася у школі № 97, що по вул. Миколайчука, 18 у м. Львові у 10-А класі. 10 березня 2015 року їх клас брав участь у конкурсі на краще виконання ОСОБА_5 у церкві ОСОБА_6, що на вул. Замарстинівській. Після конкурсу, приблизно о 14 год. 30 хв. позивачка з однокласниками ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 йшли додому по вулиці П. Тичини у напрямку до вулиці Гетьмана Мазепи. В тому ж напрямку йшли дві колишні однокласниці позивачки зі школи №30 (вул. Гетьмана Мазепи, 31), а саме ОСОБА_3 і ОСОБА_4. З ними йшла їхня подруга, як їй стало відомо пізніше - ОСОБА_11, яка показала на позивачку і сказала: «То та дура?», і вони троє почали її висміювати перед однокласниками словами: «Боже яка сумка, яке волосся... подивіться як вона вділася… яке пальто...» Вони голосно почали сміятися з ОСОБА_2 Після того, ОСОБА_12 і ОСОБА_4 йшли за позивачкою і казали: «Ти стала така борза... ти сучка… воно таке тупе, вчилася тільки на два… чекай-чекай, ми ще тобі дамо». Позивачці ОСОБА_2 було дуже неприємно це слухати, і навіть боляче на душі. Вона відчувала образу і сором перед своїми новими однокласниками, адже вона вчилася добре, і навіть успішно. А образливі слова принижували гідність позивачки.

Крім того, ОСОБА_12 та ОСОБА_4 ображали позивачку ще з часу навчання у школі №30. Через них позивачка вимушена була перейти до іншої школи, оскільки думала, що це припиниться, однак вони й надалі не дають їй спокою.

В судовому засіданні також встановлено, що з приводу зазначених вище подій мати позивачки ОСОБА_13 11.03.2015 року зверталася з заявою в Шевченківський РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області. Так, з висновку начальника СКМСД Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області від 20.03.2015 року вбачається, що дійсно 10.03.2015 року мали місце події, зазначені ОСОБА_2 Крім того, з ОСОБА_3, ОСОБА_4 слід провести профілактичну роботу з метою недопущення таких випадків у майбутньому, вказати батькам на посилення контролю за поведінкою дітей.

Відповідно до висновку №461 судово-психологічної експертизи від 15.08.2016 року, наявність психотравмуючих факторів обґрунтовують виникнення моральної шкоди у ОСОБА_2 внаслідок: сильного психологічного та фізичного дискомфорту при зіткненні із будь-якими натяками, що символізують чи нагадують про обставини приниження її честі та гідності однокласниками, вплив цих порушень у соціально-побутовій сфері. Таким чином, матеріальний еквівалент моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 склав 4000грн. Ця сума включає компенсацію за перенесені нею моральні страждання, а також вартість коригувальних заходів, спрямованих на нормалізацію її психологічного стану.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів і ін.

Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підставі частини 1 статті 1167 Цивільного Кодексу України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Під моральною шкодою, згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95р., слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Окрім того, на підставі ч. 1 п. 9 вищезазначеної Постанови Пленуму ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи вищенаведене, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження підстави стягнення моральної шкоди, факт заподіяння зі сторони відповідачів моральних страждань позивачу, які полягають у спричиненні стресу, порушенні нормального ритму життя.

Суд, визначаючи розмір морального відшкодування, виходить із характеру заподіяних позивачу моральних страждань, ступеня провини відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, дійшов висновку, що моральна шкода підлягає стягненню в розмірі 4000 гривень, поклавши обов'язок по відшкодуванню шкоди позивачу на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169 ч.4, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заподіяну моральну шкоду в розмірі 4000 (чотирьох тисяч) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м.Львова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_14