Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-1435/11 Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 59 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів Жигановської О.С., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо безпідставного подання про обмеження у праві виїзду за межі України та відмови у його скасуванні

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 січня 2017 року

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного ДВС ГТУЮ у Житомирській області, яку обґрунтувала наступним.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25.01.2012 р. з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у солідарному порядку стягнуто на користь ПАТ «Енергобанк» в особі Відділення № 1 ПАТ «Енергобанк» в м. Житомирі заборгованість за кредитним договором в розмірі 8372,01 дол. США, що еквівалентно 66889 грн. 85 коп., пені 9529,15 грн. та судові витрати.

Ухвалою цього ж суду від 29 травня 2012 року заявника обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань по сплаті вищезазначеного боргу.

28 грудня 2015 року державним виконавцем ВДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на те, що державний виконавець в даному випадку безпідставно вніс подання про обмеження у праві виїзду за межі України, так само в порушення вимог Закону відмовив у скасуванні цих заходів, не дотримавшись при цьому норм ст.ст. 49-50 Закону України «Про виконавче провадження», заявник просить визнати дії державного виконавця, що полягають у безпідставному внесенні подання та відмові у його скасуванні незаконними та прийняти рішення, яким скасувати таке обмеження.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 січня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, заявник ОСОБА_5, посилаючись на постановлення ухвали з порушенням норм матеріального та процесуального права, подала апеляційну скаргу, в якій зазначила про невідповідність висновків суду вимогам Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ст.ст. 11, 30, 49-50, в зв'язку з чим просила оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з ст.ст. 383, 387 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області у відділі ДВС Новоград-Волинського МУЮ було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа у справі № 2-1435/11 від 25 січня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Енергобанк» в особі Відділення № 1 ПАТ «Енергобанк» в м. Житомирі заборгованість за кредитним договором в розмірі 8372,01 дол. США, що еквівалентно 66889 грн. 85 коп., пені 9529 грн. 15 коп.

В подальшому державний виконавець звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2.

29 травня 2012 року подання державного виконавця задоволено та обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до погашення нею боргу у повному обсязі.

Постановою державного виконавця від 28.12.2015 р. виконавчий лист № 2-1435/11 повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із відсутністю майна у боржника, на яке можна звернути стягнення.

При перетині державного кордону 20.09.2016 р. ОСОБА_2 було повідомлено про вказані вище обмеження та вручено копію ухвали суду від 29.05.2012 р.

На заяву, направлену ОСОБА_2 Новоград-Волинському міськрайонному відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області про скасування обмеження у праві виїзду за межі України, вона отримала письмову відповідь за підписом в.о. начальника відділу ДВС ОСОБА_6, згідно якої повідомлялось про необхідність звернення до суду для вирішення даного питання.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 10.11.2016 р. ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду від 29.05.2012 р. скасовано та постановлено нову, якою відмовлено у задоволенні подання відділу Державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що ухвала про обмеження у праві виїзду за межі України скасована, а дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства та не порушують прав та законних інтересів заявника так як вчинені в межах повноважень державного виконавця та Закону України «Про виконавче провадження».

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.11 ч.3 п.18 Закону України «Про виконавче провадження», п.12.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5від 02.04.2012 року державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 6 «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Суд вирішує питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця у відповідності до ст. 377-1 ЦПК України.

За матеріалами справи вбачається, що на момент звернення державного виконавця з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, на останню як на боржника знаходився ряд виконавчих документів про стягнення заборгованості .

Факт несплати боргу є злісними діями боржника, спрямованими на невиконання рішення, а звернення, в даному випадку, державного виконавця до суду з поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України є стимулом для погашення боргів.

Зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України стосовно особи проводиться у відповідності до п.12.4 вищевказаної Інструкції, а саме у разі винесення державним виконавцем постанови про:

повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), на підставі частини першої статті 48 Закону;

закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-6, 8-9, 11-14 частини першої статті 49 Закону;

скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України у разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів.

У постанові вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Постанова затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і протягом трьох робочих днів надсилається до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Однак, матеріали даної справи не містять відомостей про наявність підстав, передбачених п.12.4 вказаної інструкції. Повернення 28.12.2015 р. виконавчого листа №2-1435/11 державним виконавцем стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» без виконання не свідчить про закінчення виконавчого провадження, як і не тягне за собою скасування встановлених в даному виконавчому провадженні обмежень стосовно боржника, в тому числі і щодо виїзду за кордон.

З огляду на викладене, державний виконавець не мав повноважень для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України стосовно ОСОБА_2

Крім того, на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду 17.01.2017 р., ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду від 29.05.2012 р. про обмеження права у виїзді за межі України ОСОБА_2 скасовано ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 10.11.2016 р. та постановлено нову, якою відмовлено у задоволенні подання ВДВС Новоград-Волинського МУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Доводи апеляційної скарги не знаходять свого підтвердження при розгляді та спростовуються матеріалами справи.

За вказаних обставин, в зв'язку з недоведеністю неправомірних дій державного виконавця, оскільки повернення виконавчого листа стягувачу без виконання, не тягне за собою скасування встановлених в даному виконавчому провадженні обмежень стосовно боржника, в тому числі і щодо виїзду за кордон, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала районного суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: