Справа № 500/3522/17
Провадження № 2/500/2472/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Адамова А.С.,

при секретарі Хачатрян А.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить: встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем - батьком ОСОБА_4, який помер 03.12.2015 року, на час відкриття спадщини за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Лісова, №3/1; визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 03.12.2015 року, право власності на: земельну ділянку площею 4,29 гектарів, яка знаходиться на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 4,07 гектарів, яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :001:0145 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №033896, виданий 18.08.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-07 1223). Свої вимоги мотивує тим, що нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що він пропустив шестимісячний строк, з дня смерті спадкодавця, звернення із заявою про прийняття спадщини, а ОСОБА_3 із заявою про відмову у прийнятті спадщини.

Представник позивача сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4В, які є родичами позивача, та які пояснили, що дійсно ОСОБА_2 на протязі березня-грудня 2015р. та на день смерті батька - ОСОБА_4, який помер 03.12.2015 року, постійно проживав разом з ним за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Лісова, №3/1. ОСОБА_4 був похилого віку, часто хворів, не міг себе доглядати, вести господарство, у звязку з чим його перевезли до сина та його доглядав ОСОБА_2, вони вели зі спадкодавцем спільне господарство, він доглядала та хоронила його. Позивач та померлий мали спільний бюджет, побут, права та обовязки.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши покази свідків, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2007р., зареєстрованого в реєстрі за №3-3153, ОСОБА_6 належить 1/2 частина земельної ділянки площею 4,29 гектарів, яка знаходиться на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку вона отримала у спадок після смерті ОСОБА_1

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2007р., зареєстрованого в реєстрі за №3-3153, ОСОБА_4 належить 1/2 частина земельної ділянки площею 4,29 гектарів, яка знаходиться на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №033896, виданого 18.08.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-07 1223, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 4,07 гектарів, яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :001:0145.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №134599 від 22.10.2008 року, виданого Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, 21.10.2008 року померла ОСОБА_6.

Після смерті ОСОБА_6, згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить: 1/2 частина земельної ділянки площею 4,29 гектарів, яка знаходиться на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 47766559 від 15.05.2017 року ОСОБА_6 залишала заповіт, посвідчений Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 07.04.2008р. за №95 на будь-яке майно на імя свого сина ОСОБА_4.

ОСОБА_4 спадщину після матері ОСОБА_6 прийняв фактично, оскільки проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджено довідкою виконавчого комітету Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №356 від 15.05.2017р., але юридично своїх прав на спадкове майно за життя не оформив.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №431739, виданого у грудні місяці 2016р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 помер 03.12.2015 року.

Після смерті ОСОБА_4, згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить: земельна ділянка площею 4,29 гектарів, яка знаходиться на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 4,07 гектарів, яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :001:0145.

Згідно довідки виконавчого комітету Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №357 від 15.05.2017р., інформація про залишення заповіту від імені ОСОБА_4 відсутня.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 стали: дружина ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про одруження від 28.12.1969р.; син ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД №346909 від 04.01.1974р.

Позивач ОСОБА_2 на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем, батьком ОСОБА_4І, не був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено довідкою Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №357 від 15.05.2017р. Але ж, ОСОБА_4 дуже хворів, його дружина не могла самостійно його доглядати, у звязку з чим позивач забрав батька жити до себе і протягом тривалого часу, а саме з квітня 2015р. вони проживали разом за адресою:м. Ізмаїл, вул. Лісова, №3/1. У звязку з чим спадщину після батька прийняв фактично.

Іншій спадкоємець за законом першої черги дружина спадкодавця ОСОБА_3 спадщину після смерті чоловіка не прийняла, оскільки на момент смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, та протягом шести місяців не проживала разом із спадкодавцем за однією адресою, заяву про прийняття спадщину у встановлений законом строк до нотаріуса не подавала. Крім того, до нотаріальної контори ОСОБА_3 було подано заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

Інших спадкоємців немає.

На звернення позивача до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_7 з приводу отримання свідоцтва про спадщину за заповітом на спадкове майно, нотаріусом листом за № 260/02-14 від 30.05.2017р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що йому необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини, а ОСОБА_3 із заявою про відмову у прийнятті спадщини.

Якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі, свідоцтва про право на спадщину), вона може звернутися до суду за захистом своїх прав відповідно до ст.16 ЦК та п. 23 ППВСУ від 30 травня 2008 N 7 (ухвала ВССУ від 11 травня 2011 року у справі N6-3629св10).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту віднесено до компетенції суду.

Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

За позицією Верховного Суду України, викладеною в абз.2 п.2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення факту проживання з спадкодавцем ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем - батьком ОСОБА_4, який помер 03.12.2015 року, на час відкриття спадщини за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Лісова, №3/1, необхідно ОСОБА_2 для подальшої реалізації спадкового права після смерті ОСОБА_4

Так, факт проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем, батьком ОСОБА_4, який помер 03.12.2015 року, на час відкриття спадщини, день його смерті, за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Лісова, №3/1, підтверджують допитані в судовому засіданні свідки та зібрані у справі докази, їх належна оцінка.

Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, судом встановлено, що позивач, який є спадкоємцем за законом, проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_4, який помер 03 грудня 2015 року, на час відкриття спадщини за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Лісова, №3/1, спадщину після померлого прийняв шляхом проживання разом зі спадкодавцем за однією адресою, осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті спадкодавця немає, інших спадкоємців немає, з огляду на встановлене позивач обґрунтовано вимагає визнання за ним права власності на спадкову власність.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 213-215,256 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем - батьком ОСОБА_4, який помер 03.12.2015 року, на час відкриття спадщини за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Лісова, №3/1.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 03.12.2015 року, право власності на:

земельну ділянку площею 4,29 гектарів, яка знаходиться на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД №036736, виданий 15.02.2001 року Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів за 10 №07-86);

земельну ділянку площею 4,07 гектарів, яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :001:0145 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №033896, виданий 18.08.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-07 1223).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.09.2017р.

Суддя: ОСОБА_8