Справа № 316/415/17
Провадження № 2/316/494/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді: Вільямовської Н.О.,

за участю секретаря судового засідання: Лохматової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Енергодарського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, про зняття арешту та заборони відчуження майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просила скасувати арешт та заборону відчуження рухомого майна, яке належить їй на праві приватної власності, а саме: автомобіль марки «DAEWOO-FSO TF69Y», легковий седан, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, чорного кольору, які були накладені постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції в Запорізькій області від 07.03.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 31532659.

В судове засідання сторони не з'явилися.

Позивач надала письмову заяву про розгляд справи без її участі з проханням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 38).

Представник Енергодарського об'єднаного УПФ України в Запорізькій області надав письмові заперечення проти позову (а.с. 42-45)

Відповідач Енергодарського МВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій областітакож надіслав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 55).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є власницею спірного автомобіля, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 12). Вказаний транспортний засіб був переданий нею по довіреності від 30.09.2014 року у розпорядження та управління іншим фізичним особам, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 11). У січні 2017 року було виявлено, що на підставі постанов державного виконавця ВДВС Енергодарського міського управління юстиції в Запорізькій області накладений арешт на автомобіль, у зв'язку з існуванням боргових зобов'язання перед Енергодарським об'єднаним УПФУ Запорізької області, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 7-10).

У зв'язку з виконанням ОСОБА_1 боргових зобов'язань у повному обсязі, постановами державного виконавця виконавчі провадження закриті. Вказаний факт також не заперечує і представник Енергодарського об'єднаного УПФ в Запорізькій області (а.с. 43). Однак, згідно листа начальника відділу ДВС № 294 від 08.02.2017 року залишається не знятим арешт рухомого майна за виконавчим провадженням № 31532659 з примусового виконання вимоги № Ф172у від 27.02.2012 року, виданої УПФУ у м. Енергодар Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 830,00грн. (а.с. 14). Про існування арешту позивач дізналася лише 14.01.2017 року, коли отримала роздруківку з реєстру обтяжень рухомого майна.

Ст. 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства ( ч. 2ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт на майно боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, який накладний шляхом винесення постанови про арешт із забороною на його відчуження.

Статтею 11 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачені права та обов'язки державного виконавця. Зокрема, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з ч. 1, п.1 ч. 2, п. б ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей .

Відповідно до положень частини 1 статті 52 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно з ч.ч. 1-4 статті 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до положень ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі

прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За вказаних обставин відсутні правові підстави для існування арешту.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 11, 52, 57, 60 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст.10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Енергодарського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, про зняття арешту та заборони відчуження майна,- задовольнити.

Скасувати арешт та заборону відчуження рухомого майна, яке належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме: автомобіль марки «DAEWOO-FSO TF69Y», легковий седан, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, чорного кольору, які були накладені постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції в Запорізькій області від 07.03.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 31532659.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. О. Вільямовська