Справа № 343/149/17
Провадження № 22-ц/779/1052/2017
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Максюти І.О., Горблянського Я.Д.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Долинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до ОСОБА_2 про стягнення сум надміру виплаченої пенсії, за апеляційною скаргою Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (правонаступника позивача - Долинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області) на рішення Долинського районного суду від 05 травня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року Долинське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області звернулось до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку у Долинському обєднаному УПФ України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком.

03.09.2015 року ОСОБА_2 звернулась до управління із заявою про проведення перерахунку пенсії у відповідності до ст.ст. 40,43 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». До заяви було додано розпорядження, видане Геринською сільською радою від 27.08.2015 року №8 про розірвання цивільно-правового договору.

В ході перевірки встановлено, що в період з 20.04.2015 року по 27.08.2015 року ОСОБА_2 працювала на умовах цивільно-правового договору в Геринській сільській раді, мала право підпису необхідних бухгалтерсько-облікових документів та виконувала роботу з надання послуг по організації та веденню бухгалтерського обліку щоденно в робочі дні.

Згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005, №22-1, у разі працевлаштування (початку діяльності, повязаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувач пенсії, про дату працевлаштування, вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору) шляхом подання заяви.

Згідно ст.16 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа зобов»язана повідомляти територіальні органи ПФУ про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку протягом 10 днів з моменту їх виникнення. При цьому, на вимогу органу, що призначає пенсію, документи що засвідчують відповідні відомості (копію трудової книжки, цивільно-правового договору).

Однак, ОСОБА_2 не повідомляла про зміну таких обставин, які стосуються виплати пенсії, внаслідок чого в період з 20.04.2015 року по 27.08.2015 року відповідачка безпідставно отримала надмірну виплату пенсії на суму 9479,37 грн.

Відповідно до ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

З наведених підстав позивач просив стягнути з ОСОБА_2 суму надміру виплаченої пенсії в розмірі 9479,37 грн. на користь Долинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області.

Рішенням Долинського районного суду від 05 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Калуське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (правонаступник позивача - Долинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області) на рішення суду подало апеляційну скаргу, в якій апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апелянт зазначив, що з 25.09.2014 року відповідачці ОСОБА_2 призначено пенсію за віком відповідно до ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та ст.37 Закону України «Про державну службу».

03.09.2015 року ОСОБА_2 звернулася до управління із заявою про проведення перерахунку пенсії у відповідності до ст.ст.40,43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». До заяви було додано розпорядження Геринської сільської ради від 27.08.2015 року № 8 про розірвання цивільно-правового договору та копію цього договору, з якого вбачається, що ОСОБА_2 у період з 20.04.2015 року по 27.08.2015 року виконувала роботи з ведення бухгалтерського обліку та звітності.

Видавши розпорядження від 27.08.2015 року, Геринська сільська рада підтвердила, що ОСОБА_2 у вищевказаний період працювала по трудовому договору, оскільки згідно наданого цивільно-правового договору, такий може бути розірвано за погодженням сторін, а згідно КЗпП України, звільнення працівника, який працює на підставі трудового договору, оформляється виданням наказу чи розпорядження.

З наведених підстав апелянт вважає, що у період з 20.04.2015 року по 27.08.2015 року ОСОБА_2 фактично прцювала на умовах трудового договору та належала до посадової особи органу місцевого самоврядування.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року пенсії у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення песії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», не виплачуються.

Оскільки ОСОБА_2 у визначений законом період працювала в органі місцевого самоврядування на посаді, що дає право на пизначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», їй не мала виплачуватись пенсія державного службовця. Проте суд першої інстанції не взяв до уваги наведених обставин та вимог законодавства.

Посилаючись на положення ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», апелянт просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов задоволити.

У судове засідання апеляційного суду сторони не зявилися.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, а судом не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про зловживання з боку відповідачки ОСОБА_2, зокрема, подання нею документу з явно неправильними та недостовірними відомостями, а також доказів недостовірності даних, на підставі яких розраховувалась пенсія.

З таким висновком погоджується і колегія суддів враховуючи таке.

Матеріалами справи встановлено, що 20 квітня 2016 року Геринською сільською радою було уклаладено з ОСОБА_2 цивільно-правовий договір.

Згідно п.1.1. договору замовник (сільська рада) доручає, а виконавець (ОСОБА_2О.) бере на себе зобов'язання виконати такі роботи (надати послуги) з ведення бухгалтерського обліку та звітності в строк з 22.04.2015 року по 30.10.2015 року.

Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Замовник зобов'язаний своєчасно прийняти та оплатити виконану виконавцем роботу.

За виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 2300 грн. за домовленістю, в місяць (а.с.7).

Розпорядженням Геринської сільської ради №8 від 27.08.2015 року вищевказаний договір розірвано,(а.с.6).

Однак, із зазначених матеріалів не вбачається, що відповідач є посадовою особою місцевого самоврядування в розумінні ЗУ ст.ст.1,2,3 «Про службу в органах місцевого самоврядування» і обмеження про які вказує апелянт, її стосуються.

Доводи щодо наявності фактичних трудових відносин не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо таких. Зокрема, апелянт не довів наявність угоди між працівником і власником установи, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник установи зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю.

Разом з тим, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України у справі N 6-91цс14).

Оскільки позивач не довів наявності вини з боку відповідача, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відмови в задоволенні позову.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апелянта правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 05 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Горблянський Я.Д.

ОСОБА_3