Справа № 145/235/17 Провадження № 22-ц/772/1666/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Рибчинського В.П.

Суддів: Голоти Л.О., Панасюка О.С.

При секретарі: Топольській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Марківської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Марківської сільської ради Тиврівського району Вінницької області третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, у якому просила визнати за нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами №16 по вул. 50-річчя Перемоги в селі Кальнишівка, Тиврівського району Вінницької області, позначений в технічному паспорті Комунального підприємства «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» літерою «А», житлова прибудова з ґанком та козирком літерою «А1», сарай літерою «Б», сарай літерою «б», погріб з шиєю літерою «Г», убиральня літерою «Е», гараж літерою «Ж», баня літерою «З», огорожа під №1, ворота з хвірткою під №2, огорожа під №3, вигрібна яма під №4, криниця під №5.

До початку розгляду справи по суті, згідно ч.1 ст.31 ЦПК України ОСОБА_2 звернулась до суду із уточненою заявою, в якій змінила підстави позову та просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на житловий будинок, загальною площею 3,4 кв.м., житловою 42,3 кв.м. з господарськими спорудами під №16 по вул. 50-річчя Перемоги в селі Кальнишівка, Тиврівського району Вінницької області: житловий будинок позначений літерою «А», житлова прибудова з ганком та козирком «А1», сарай «Б», сарай «б», погріб з шиєю «Г», убиральню «Е», гараж «Ж», баня «З», огорожа №1, ворота з хвірткою №2, огорожа №3, вигрібна яма №4, криниця №4.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 18 червня 2016 року помер батько позивача ОСОБА_4 12.03.2007 року він склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5, яким заповів їй жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Калнишівка Тиврівського району Вінницької області.

Після смерті батька ОСОБА_2 звернулась до Першої Вінницької державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок.

Проте, нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.02.2017 року №396/02-31, якою відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в заповіті не зазначено точної адреси будинку.

Також в заповіті невірно зазначена і назва населеного пункту, оскільки в Тиврівському районі Вінницької області немає с. Калнишівка, а є с. Кальнишівка.

Її батько володів на праві власності будинком №16 по вул. 50-річчя Перемоги (колишня Кірова)згідно із рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 07.06.2006 року по справі №2-385/2006р.

Інших осіб, які б заявили про прийняття спадщини, немає. А тому вона, як єдиний спадкоємець, має право на набуття права власності на зазначений будинок.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 травня 2017 року, ОСОБА_2 звернулася до Апеляційного суду Вінницької області з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення Тиврівського району суду Вінницької області від 11 травня 2017 року вищевказаним вимогам Закону відповідає.

ОСОБА_6 першої інстанції встановлено, що 18 червня 2016 року у м. Вінниці помер ОСОБА_4, який на час смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с..8, 10).

За життя ОСОБА_7 залишив заповіт, за яким на випадок своєї смерті заповів дочці ОСОБА_2 належну йому частку квартири під номером 129, що знаходиться у місті Вінниці по вулиці Литвиненка в будинку номер 27, а належний йому цілий жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в с. Калнишівка Тиврівського району Вінницької області заповів дочці ОСОБА_2 за умови надання права довічного проживання в цьому будинку його дружини ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті батька як за законом, так і за заповітом, подавши в установлені законом строки, а саме 02.07.2016 року заяви до Першої Вінницької державної нотаріальної контори про прийняття спадини за законом та за заповітом (а.с. 49- 50). ОСОБА_8, цього ж 02.07.2016 року подала до даної нотконтори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2Є.(а.с. 51). Інших заяв до Першої Вінницької державної нотаріальної контори не надходило.

15.02.2017 року ОСОБА_2 отримала в Першій Вінницькій державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Також 15 15.02.2017 року ОСОБА_2 отримала в Першій Вінницькій державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT 1.8 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою державного нотаріуса від 18 лютого 2016 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Вінницька обл., Тиврівський район, с. Калнишівка, вул. 50 річчя Перемоги, 16.

Відповідно до статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1245 ЦК України передбачено, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Згідно ч.2 ст.1238 ЦК України на спадкоємця, до якого переходить житловий будинок, квартира або інше рухоме або нерухоме майно, заповідач має право покласти обов'язок надати іншій особі право користування ними. Право користування житловим будинком, квартирою або іншим рухомим або нерухомим майном зберігає чинність у разі наступної зміни їх власника.

Як вбачається з тексту заповіту ОСОБА_7 здійснив особисте розпорядження на заповідання ОСОБА_2 належного йому житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Вінницька обл., Тиврівський район, с. Калнишівка, за умови надання права довічного проживання в цьому будинку його дружині ОСОБА_6

Згідно із довідкою Марківської сільської ради від 28.02.2017 року №55 ОСОБА_4 є власником житлового будинку за адресою: Вінницька обл., Тиврівський район, с. Кальнишівка, вул. 50 річчя Перемоги, 16; на день його смерті в будинку була зареєстрована ОСОБА_3

Згідно із поясненнями позивача іншого житлового будинку в с. Кальнишівка у ОСОБА_4 не було.

Вказані обставини свідчать про те, що при складанні заповіту від 12.03.2017 року були допущені неточності, які не спростовують дійсного волевиявлення заповідача.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Позивач не заявляла вимог про визнання права власності на дане спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, і така можливість не втрачена.

Крім цього, нотаріус не відмовляв ОСОБА_2 у видачі свідоцтво про право на спадщину на будинок за законом.

Пленум Верховного суду України в постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не втрачена можливість реалізувати своє право на спадщину за заповітом у судовому порядку, також нотаріус не відмовляв її оформленні права на спадщину за законом, а відтак відсутні правові підстави для визнання за ОСОБА_2 права власності на будинок в порядку спадкування за законом.

Суд першої інстанції повно та обєктивно дослідивши всі обставини справи, надавши належну оцінку доказам у справі дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_9

Судді: /підпис/ ОСОБА_10

/підпис/ ОСОБА_11

Згідно із оригіналом

Головуючий: В.П. Рибчинський