Справа № 495/3016/17
З а о ч н е р і ш е н н я
22 травня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі
головуючого судді Шевчук Ю.В.,
при секретарі Мамончик К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Спецбудтехніка-В», ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог ТОВ «Український Лізинг» про визнання права власності, -
На виконання умов Договору лізингу ТОВ «Спецбудтехніка-В» у повному обсязі сплатило загальну суму лізингових платежів та 24.01.2017 року здійснило остаточний розрахунок за предмет лізингу на суму 170 980,37 грн.
Відповідно до умов п. 5.6. Договору, у звязку із закінченням строку лізингу та належного і повного виконання своїх зобовязань за Договором, в т.ч. з оплати всіх лізингових та інших платежів, предмет лізингу переходить у власність до ТОВ «Спецбудтехніка-В».
Після остаточного розрахунку за Договором лізингу, ТОВ «Спецбудтехніка» 06.02.2017 року уклало з ОСОБА_1 договір про відступлення права вимоги, за умовами якого вказане товариство відступило на його користь права вимоги, які ТОВ «Спецбудтехніка-В» належали як лізингоодержувачу за Договором лізингу.
Згідно п. 8 договору про відступлення права вимоги від 06.02.2017 року ТОВ «Спецбудтехніка-В» зобовязалося сприяти ОСОБА_1 в реалізації набутих майнових прав, що відступлені та в перереєстрації права власності на предмет лізингу, здійснювати всі необхідні для цього дії. Окрім того, в забезпечення виконання зобовязань ТОВ «Спецбудтехніка-В» за договором про відступлення права вимоги від 06.02.2017 року, в цей же день - тобто 06.02.2017 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за яким останній зобовязався неси відповідальність за належне виконання обовязків ТОВ «Спецбудтехніка-В».
У відповідності до п. 2.1. договору поруки від 06.02.2017 року поручитель - ОСОБА_2 зобовязався нести солідарний обовязок разом з боржником ТОВ «Спецбудтехніка-В», за належне виконання ним обовязків по договору відступлення права вимоги від 06.02.2017 року.
Зокрема, пунктом 2.2. договору поруки від 06.02.2017 року зазначені наступні підстави для відповідальності поручителя:
- після реалізації Кредитором свого права вимоги, виникли обставини, внаслідок яких неможливо чи значно ускладнено здійснення перереєстрації на Кредитора автокрану;
- не виконання боржником ТОВ «Спецбудтехніка-В» зобовязань по сприянню Кредитору в реалізації останнім свого права вимоги, у тому числі в перереєстрації права власності на предмет лізингу.
Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує.
Представник ТОВ «Спецбудтехніка-В» у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. У відповідності до отриманого судом листа від ТОВ «Спецбудтехніка-В», товариство визнає позовні вимоги ОСОБА_1, додатково зазначає, що товариством повністю виконані зобовязання за Договором Лізингу після чого неодноразово звертались до ТОВ «Український Лізинг» з вимогами підписати Акт про повне виконання сторонами зазначеного договору своїх зобовязань та зняти предмет лізингу з державного обліку. Проте, всі звернення повертаються без вручення Лізингодавцю, фактичне розташування товариства не відомо, засоби звязку відсутні.
ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, заперечень проти позову не надавав.
ТОВ «Український Лізинг» про час та місце слухання справи судом сповіщався. До суду повернулося повідомлення про відсутність отримувача за адресою його реєстрації.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не зявилися, у порядку заочного розгляду справи.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази та проаналізувавши характер правовідносин, що виникли між ними, враховуючи доводи учасників процесу, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона ( лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні ( лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату ( лізингові платежі).
Пункт 5.6 Договору лізингу: за письмовою вимогою Лізингоодержувача після закінчення Строку лізингу та у разі належного, повного та безумовного виконання Лізингоодержувачем всіх умов Договору лізингу, відсутності заборгованості по сплаті лізингових та інших платежів, що виникають з Договору лізингу, в тому числі неустойки (штрафу, пені), Предмет лізингу переходить у власність Лізингоодержувача.
Всі умови та зобовязання Договору лізингу Товариством-1 повністю виконані, останній платіж за Графіком на суму 170 980,37 грн. був здійснений 24.01.2017 року, що підтверджується платіжними дорученнями які містяться в матеріалах справи. Проте, після закінчення дії Договору лізингу та повної сплати Лізингодавцем всіх платежів, Товариство-2 ігнорує звернення та вимоги Товариства-1 щодо підписання та погодження Акту про повне виконання сторонами своїх зобовязань, що грубо порушує права останнього на отримання належного права на предмет лізингу.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
З моменту виконання Товариством-1 всіх своїх зобовязань за Договором лізингу, Товариство-1 автоматично набуло статус «Кредитора» за даним договором, оскільки набуло право вимоги від Товариства-2 виконання ним своїх зобовязань за договором від 12.12.2013 року, а саме, вчинення дій для передачі прав власності на предмет лізингу Лізингоодержувачу.
06.02.2017 року Товариство-1 уклало з позивачем ОСОБА_3 про відступлення права вимоги як лізингоодержувача за Договором лізингу. Вимоги статті 513 ЦК України були дотримані, ОСОБА_3 відступлення був укладеній в такій ж саме формі що і основний правочин (ОСОБА_3 лізингу) за яким передалось право вимоги. Вартість права вимоги становить 1 618 000 гривень (п.7 Договору про відступлення права вимоги). Одночасно Товариство-1 зобовязалось перед позивачем сприяти йому в усіх питаннях щодо належного оформлення права на предмет лізингу.
В той же день, 06.02.2017 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений ОСОБА_3 поруки за яким останній поручився за виконання Товариством-1 зобовязань по Договору про відступлення права вимоги.
Статтею 9 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувачу забезпечується захист його прав на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту прав власника. Предмет лізингу підлягає реєстрації у випадках і в порядку, передбачених законом (ст. 12).
Згідно зі ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.
Згідно зі ст. 55 Конституції України, ст. 15 ЦК України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 3 ЦПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 Кодексу).
Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності особи є її право на майно, яке вона здійснює відповідно до закону.
Як вбачається зі ст. 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 392 ЦК України унормовано, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Беручи до уваги обставини справи та наведені нормативно-правові положення законодавства, суд вважає доведеними та обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1, які спрямовані на захист правомірно набутого права, що зазнає посягань, а саме не визнається, Товариством-2.
У відповідності до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Зазначене сприятиме попередженню несвоєчасного виконання рішення суду, а, отже, дозволить виконати вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду.
На підставі викладеного та керуючись ст. 41, 55 Конституції України, ст. ст. 3, 15, 16, 316, 321, 328, 392, 512, 605 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя