Справа № 182/5866/17
Провадження № 2/0182/3728/2017
13.12.2017 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Тихомирова І.В.
секретаря Рахуба О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачки звернулася до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої вимоги мотивують тим, що їм на праві спільної часткової власності належить 11/19 частин житлового будинку № 3 по вулиці Леваневського в місті Нікополь Дніпропетровської області. Ще 8/19 частин зазначеного будинку належать третій особі ОСОБА_4
За вказаною адресою зареєстрований, але не проживає ОСОБА_3 член сімї колишніх власників будинку. Він не приймає участі в утриманні житла, заважає ОСОБА_1, ОСОБА_2 вільно розпоряджатися нерухомістю, у звязку з чим позивачки вимушені звертатися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Фактичне місцезнаходження відповідача їм невідоме.
Сторони у судове засідання не зявилися. Позивачки подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. У заявах на позовних вимогах наполягають, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач про час та місце судового розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Жодних заяв до суду від нього не надходило, причини неявки суду невідомі. Третя особа надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. (а.с.19-21).
Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами.
Також, на підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим слухати справу з винесенням заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
ОСОБА_5 положень ст. 41 Конституції України, ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Ч. 1 ст. 321 ЦК України, передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 (до одруження Співаковій) О.О. на праві спільної часткової власності належить 11/19 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок № 3 по вулиці Леваневського в місті Нікополі Дніпропетровської області на підставі Договору купівлі-продажу частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, посвідчений державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та зареєстрованим в реєстрі за № 3-2121 (а.с.6-10). Ще 8/19 частин зазначеного будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.09.1996 року, виданого завідуючою Першої нікопольської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № І-4885, належить третій особі по справі ОСОБА_4 (а.с.11-12).
За вказаною адресою зареєстрований ОСОБА_3 (а.с.13), з яким ОСОБА_1, ОСОБА_2 не знайомі та ніколи його не бачили. Зі слів сусідів їм відомо, що відповідач є членом сімї колишньої власниці належної позивачкам частини будинку та за вказаною адресою ніколи не мешкав.
ОСОБА_5 про не проживання від 24.09.2017 року за участі сусідів, затвердженого головою квартального комітету № 29 м. Нікополя, ОСОБА_3 зареєстрований, але не проживає та ніколи не проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.14).
Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку, що відповідач створює ОСОБА_1, ОСОБА_2 перешкоди у користуванні належною їм частиною будинку, змушує їх нести додаткові витрати на утримання житла і, як наслідок, переживати матеріальні труднощі.
Враховуючи, що ОСОБА_3 не проживає та не проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2, не несе жодних витрат по його утриманню, його особистих речей там немає, зважаючи на те, що він протиправно створює позивачкам перешкоди у користуванні їхнім майном, суд вважає, що право ОСОБА_1, ОСОБА_2 на володіння, користування та розпорядження своєю нерухомістю підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).
Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,217-218,224 ЦПК України, ст.317,321,391 ЦК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Леваневського, 3.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) протягом десяти днів з дня його оголошення через Нікопольський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, можуть оскаржити рішення у такий самий строк з моменту отримання його копії.
Суддя: ОСОБА_7