справа №642/1799/17
провадження № 2/642/964/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Ольховського Є.Б.
при секретарі Алімурадової Т.Я.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Харківська біржа нерухомості про визнання дійсним договору купівлі-продажу, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, надавши суду заяву, відповідно до якої просили суд розглядати справу за їх відсутності, задовольнивши їх позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, відповідно до якої просив суд розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача.
Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, надавши суду заяву, відповідно до якої просили суд розглядати справу за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позовних вимог позивача.
Третя особа, Харківська біржа нерухомості, представник якої повідомлявся належним чином про день та час слухання справи, до судового засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив.
За таких обставин, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін, які не з'явилися у судове засідання, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
як вбачається з матеріалів справи, 28 жовтня 1997 р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу відповідно до якого у власність позивача перейшло 27/100 частин домоволодіння розташованого за адресою: м.Харків, вул.НижняГиївська, 108 на земельній ділянці загальною площею 910 кв.м.
У пункті 2.1 договору, сторони оцінили предмет купівліпродажу у сумі 8415,00 грн. а у пункті 2.2. засвідчили, факт здійснення розрахунку між продавцем та покупцем.
Укладання цього договору було здійснено сторонами, у відповідності до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», із залученням брокерів, у формі біржової угоди зареєстрованої Харківською біржою нерухомості, за реєстровим N2-448. Після реєстрації договору на біржі05 листопада 1997 року він був зареєстрований у Харківському міському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 2083. Нотаріального посвідчення договору не проводилось (а.с.6-7)
Крім позивача, іншими співласниками будинку за адресою: м.Харків, вул.НижняГиївська, 108 станом на цей час, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно є : ОСОБА_3, якій належить 37/200 часток; ОСОБА_4, які належить 37/200 часток; ОСОБА_5, якому належить 36/100 часток;
Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.
На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.
Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61ЦПК України).
Відповідно до ст.227 УЦ УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.
Обовязковість нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу обєктів нерухомості встановлена і Цивільним кодексом України 2001 року, де така вимога закріплена у ст. 657 ЦК України.
Таким чином з урахуванням вищенаведених приписів цивільного законодавства договір купівлі-продажу частки у розмірі 27/100 у праві власності на домоволодіння розташоване за адресою: м. Харків, вул. НижняГиївська, 108 укладений між позивачем ОСОБА_8 та відповідачем ОСОБА_2 є недійсним у звязку з недотриманням сторонами нотаріальної форми договору.
В той же час за вищевказаним договором сторонами були виконані всі істотні умови про які вони домовились, а саме: покупець передав продавцю грошові кошти у якості оплати вартості предмету купівлі-продажу в обумовленому сторонами розмірі,а продавець, в свою чергу, передав покупцю і той прийняв у фактичне володіння частину житлового будинку, що є предметом купівлі-продажу.
Даний договір особисто підписаний сторонами. З моменту його підписання та до цього часу правочин в цілому чи його окремі частини не оспорювались. Не ставилась під сумнів правомірність володіння позивачем придбаної частини будинку а його правомочності власника. Станом на цей час в реєстрі прав власності на нерухоме майно позивач ОСОБА_8 вказаний як власник 27/100 часток будинку.
Правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору визначається ст.220 ЦК України, де вказано, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Як зазначено вище, позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2, домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується їхніми підписами, відбулося повне виконання цього договору, одна не було здійснено його нотаріального посвідчення через спільну їх помилку, яка обумовлена тим, що на період укладання договору існувала усталена практика здійснення реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомого майна відповідно до приписів ст.15 Закону України «Про товарну біржу», замість їх нотаріального посвідчення. При цьому наслідки біржової реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості, без їх нотаріального посвідчення, на протязі тривалого часу визнавались державою, як такі, що тягнуть за собою наслідки у виді переходу права власності від продавця до покупця, про що свідчить зокрема лист Міністерства юстиції України № 14-7/1390 від 11.12.2002 р. (а.с.9)
Враховуючи вищевикладене, що сторонами були виконані усі істотні умови договору, а також майно було правомірно придбано позивачем, суд вважає, що позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним - обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214- 215 ЦПК України, ст. ст.220 ЦК України суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Є.Б. Ольховський