Справа №2-480/11
Провадження№ 6/266/79/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області складі головуючого судді Сараєва І.А., за участю секретаря Рухман О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

У ОСОБА_2 районному суді м. Маріуполя зареєстровано погоджене з начальником подання головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що на виконанні в ОСОБА_2 ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження №54295543 по примусовому виконанню виконавчих листів №2-480/11 від 05.09.2016 року, №2-2061/11 від 06.09.2016 р., №2-7217/10 від 05.09.2016 р виданих Приморським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 72028,14 грн. Про винесену державним виконавцем постанову про відкриття виконавчого провадження повідомлено боржнику. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не подано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження». Державним виконавцем проведено виконавчі дії з метою виявлення коштів та майна на яке можливо звернути стягнення, зроблені запити до ДФС України, ТСЦ №1441 та відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, здійснено вихід за адресою мешкання боржника, де встановлено, що боржник не мешкає за адресою: вул.. Лавицького,14/70, квартиру продано приблизно в 2012 році, місце її мешкання не відомо. Боржник добровільно рішення не виконав. Державний виконавець вважає, що на підставі викладених обставин, боржник добровільно рішення суду не виконує, дій направлених на погашення боргу не здійснює. Прохав тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України.

Представник заявника ОСОБА_2 ВДВС Маріупольського МУЮ до суду не зявився, у поданні просив справу розглянути за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно п. 19 ч. 2 ст. 18 зазначеного закону у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання таких зобов'язань.

Зі змісту зазначеної норми закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов'язань, але і ухилення від їх виконання.

Під ухиленням від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Необхідною умовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є наявність встановленого факту про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Згідно постанови № 6 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і цивільних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

У зв'язку із цим у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов'язків, передбачених статтею 12 Закону про виконавче провадження, під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі статтею 377-11ЦПК, пунктом 18 частини третьої статті 11 Закону про виконавче провадження тощо.

В судовому засіданні встановлено, що 20.09.2016 року Приморським районним судом м. Маріуполя видано виконавчий лист №2-480/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 16280 грн., 20.09.2016 року Приморським районним судом м. Маріуполя видано виконавчий лист №2-2061/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 1700 грн., 20.09.2016 року Приморським районним судом м. Маріуполя видано виконавчий лист №2-480/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 53418,14 грн., та судові витрати 630 грн. Постановою державного виконавця від 29.09.2016 року відкрито виконавче провадження №52377862 за виконавчим листом №2-7217/19. Постановою державного виконавця від 29.09.2016 року відкрито виконавче провадження №52377914 за виконавчим листом №2-2061/11. Постановою державного виконавця від 29.09.2016 року відкрито виконавче провадження №52378090 за виконавчим листом №2-480/11. Також постановами державного виконавця від 06.10.2016 р. відкрито виконавче провадження про стягнення виконавчого збору у розмірі 1628,00 грн. , у розмірі 170,00 грн. та у розмірі 5404,81 грн. Всі виконавчі провадження обєднані постановою державного виконавця від 07.10.2016 р. в зведене виконавче провадження №52378090.

Боржник самостійно рішення не виконує, дій направлених на погашення боргу не здійснює. В ході виконання вищезазначених виконавчих листів державним виконавцем неодноразово надсилалися виклики боржника, зроблено запити до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції, ДФС України, ТСЦ 1441м. Маріуполя, з метою виявлення майна належного боржнику, а також джерел доходу, складені акти від 12.10.2016 р., 16.03.2017 р., 12.07.2017 р., 27.07.2017 р. про результати виходу за останнім місцем проживання боржника.

З матеріалів справи також вбачається, що державним виконавцем винесено декілька постанов про відкриття виконавчого провадження, та постанову про обєднання їх у зведене виконавче провадження, але будь - які відомості про надіслання цих постанов на адресу боржника саме замовною кореспонденцією з повідомленнями та отримання ним у матеріалах справи відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд визнає, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь які обєктивні, беззаперечні докази на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 обізнана щодо наявності відкритого виконавчого провадження відносно неї та строків його самостійного виконання, а також що вона ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням, у звязку з чим вважає, що відсутні достатні законні підставі для задоволення подання державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області .

За таких обставин, суд приходить до висновку про не обґрунтованість подання ОСОБА_2 ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області, а тому відмовляє у його задоволенні.

Керуючись ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України", постанови № 6 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і цивільних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст.ст. 209, 210, 217, 377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 5-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: Сараєв І. А.