Справа № 428/8143/17
Провадження № 22ц/782/857/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року, грудня місяця, 13-го дня, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі головуючого судді Яреська А.В., суддів Дронської І.О., Карташова О.Ю., за участю секретаря: Єгорової О.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2017 року позивач звернулася до суду з вказаними вимогами, в обґрунтування яких зазначила, що 03 червня 1983 року вона працевлаштувалася на підприємство відповідача, 03 квітня 2017 року була звільнена за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у звязку невиконанням власником або уповноваженим ним органом умов колективного договору. На день звільнення відповідач не провів з нею повного розрахунку, заборгованість по заробітній платі складала -26 074,15 грн., яка була погашена 22.06.2017 року. ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 квітня 2017 року по 22 червня 2017 року у розмірі 21 422, 88 грн.

Позов було прийнято до розгляду і рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 жовтня 2017 року Позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 квітня 2017 року по 22 червня 2017 року в сумі 14 247 грн. 85 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ» на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 425 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідачем ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання Азот» подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просять суд скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31.10.2017 року та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини в затримці розрахунку при звільненні позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.06.1983 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 03.04.2017 року на підставі наказу № 0119-КП від 03.04.2017 року позивач була звільнена за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у звязку невиконанням власником або уповноваженим ним органом умов колективного договору (а.с.5-6). В день звільнення позивача відповідач не провів повного розрахунку, не виплатив заборгованість по заробітній платі у сумі 26 074,15 грн., яка була погашена лише 22.06.2017 року, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача (а.с.10). Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до часини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, за положеннями статті 117 КЗпП України обовязковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що відсутня вина відповідача у затримці розрахунку позивачу під час його звільнення.

Колегія суддів судової палати не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що затримка виплати заробітної плати працівникам при звільнені сталася не з вини підприємства, а є наслідком форс-мажорних обставин і інших явищ, а саме проведення АТО в регіоні, неналежним постачанням електричної енергії, і як наслідок, тривалим простоєм виробничих потужностей, які перешкоджають власникові належним чином виконати свої обовязки перед працівником, обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), встановлені висновком Торгово-промислової палати України, про, що зазначено у сертифікаті ТПП №4978 від 02.09.2015 року з наступних підстав: До суду першої інстанції представником відповідача було надано сертифікат №4978 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 02.09.2015 року виданий торгово-промисловою палатою України (а.с.47). Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків. Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 2 вересня 2014 року, за змістом ч. 1 ст. 1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

У відповідності до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо. Порядок, підстави та строк видачі Сертифікатів про настання форс-мажорних обставин встановлений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5). Згідно до п 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, податковим та/чи іншим зобов'язанням, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. На підтвердження відсутності вини ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» у невиплаті позивачу заробітної плати при звільненні, відповідач послався на настання обставин непереборної сили, що мали місце на території проведення антитерористичної операції, якою є м. Сєвєродонецьк Луганської області та надано сертифікат № 4978 Луганської регіональної Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Як вбачається з сертифікату № 4978 Торгово-промисловою палатою України засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): акти тероризму, військові дії на території Луганської області ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання Азот» місцезнаходження якого: 93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 5, щодо зобовязань з оплати за поставлений постачальником природний газ, за договором поставки природного газу №06/09-1984 від 22.12.2009 року, укладеного з Дочірньою компанією «Газ України», Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», які унеможливили їх виконання. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання 16.04.2014 року та дата закінчення - тривають на 02.09.2015 року, дату встановити неможливо, які унеможливили їх виконання. Тобто, вказаним сертифікатом встановлені форс-мажорні обставини щодо неможливості виконання зобовязань відповідача за договором поставки природного газу №06/09-1984 від 22.12.2009. Наданий сертифікат не містить посилання на обставини непереборної сили для ПРАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот», що унеможливили здійснення господарської діяльності та дотримання законодавства щодо справляння і сплати податків та обовязкових платежів, виплати заробітної плати. Колегія суддів судової палати погоджується з висновком суду першої інстанції, що сертифікат засвідчує лише форс-мажорні обставини про неможливість ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання Азот» виконання зобовязань з оплати за поставлений постачальником природний газ, за договором поставки природного газу №06/09-1984 від 22.12.2009 року. Відповідно до статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суд з одних лише формальних міркувань. Отже, за таких обставин колегія суддів приходить до висновків про те, що вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання «Азот» відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: