_______________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/1733/17
Провадження № 2/520/6637/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 13.02.2017 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить суд розірвати між ним та відповідачкою шлюб, зареєстрований 08 жовтня 2005 року Виконавчим комітетом Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №27 від 08 жовтня 2005 року.

Позивач зазначив, що за час шлюбу у них народились діти: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В позовній заяві позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що подружні стосунки між ними не підтримуються з лютого 2016 року, у них з відповідачкою різні характери, погляди на життя, примирення між ними неможливе, шлюб має формальний характер. Позивач також у позові зазначив, що майнових спорів в них немає.

У судовому засіданні 19 червня 2017 року позивач підтримав свій позов, просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Також надала пояснення, що вважає строк припинення подружніх стосунків між ними не лютий 2016 року, оскільки саме в лютому 2016 році позивач виїхав за межі України, перебував у рейсі, та нічого про закінчення їх стосунків не повідомляв. Однак ОСОБА_2 в судовому засіданні також підтвердила, що коли ОСОБА_1 повернувся на територію України, до додому він не повернувся, подружні стосунки між ними не підтримувались.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі наявні документи/докази в матеріалах справи, суд вважає позов ОСОБА_1 підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 08 жовтня 2005 року, зареєстрований Виконавчим комітетом Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №27 від 08 жовтня 2005 року.

За час перебування сторін у шлюбі, у них народились діти: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім'ї.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Як вбачається з пояснень сторін по справі зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має.

Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування - значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.

Закріпленні у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них.

У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін по справі.

Крім того вважаємо за необхідне зазначити, що сім'я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб.

Сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що й є ознаками сім'ї.

Відповідно до Хартії прав сім'ї, сім'я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя.

Сторони по справі у судовому засіданні не заперечували той факт, що на цей час подружні стосунки між ними припинені, тому у відповідності до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України, цей факт додатковому доказуванню не підлягає, крім того суд також вважає встановленим, що сімейні стосунки між сторонами по справі припинились саме у лютому 2016 році, оскільки відповідачкою в судовому засіданні особисто було підтверджено, що в лютому 2016 році позивач виїхав за межі України, перебував у рейсі та коли повернувся на територію України, до додому він не повернувся, стосунки між ними більше не підтримувались. Крім того, відповідачкою не було надано жодного посилання та доказу, що за період перебування позивача ОСОБА_1 з лютого 2016 року у рейсі, між ними існували ознаки, які притаманні поняттю «сім'я».

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, подружні стосунки між сторонами припинились з лютого 2016 року,шлюб носить формальний характер, подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, а тому позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 174, 213, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113, 114 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 08 жовтня 2005 року Виконавчим комітетом Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №27 від 08 жовтня 2005 року.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Відповідачеві ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити прізвище ОСОБА_2

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий Калініченко Л. В.