Справа № 127/2793/17
Провадження № 2-о/127/173/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі Помазанові М.О.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_2 за участю заінтересованої особи ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою за участю заінтересованої особи ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої заявлені вимоги тим, що у 1972 році померла мати заявника ОСОБА_4, а у 1978 році помер батько заявника ОСОБА_5. Після їх смерті спадкові справи не заводились, так як заяв про прийняття спадщини в органи нотаріату ніхто не подавав.

Батько заявника народився у 1902 році в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області. Під час колективізації у 1930 роках він рішуче відмовився від вступу до колгоспу «Червоний борець», який створювався у с. Хижинці Вінницького району Вінницької області, так як не сприймав насильницьке ставлення до селян з боку влади.

У 1920 році батьки заявника одружились, взявши шлюб у церкві, реєстрації шлюбу в органах РАЦС вони не проводили, так як на той час шлюб визнавався укладеним, якщо дві особи починали жити разом однією сімєю.

Під час Великої вітчизняної війни ОСОБА_5 залишився проживати разом із сімєю у с. Хижинці Вінницького р-ну та був обраний громадою села старостою. Злочинів проти односельців він не вчиняв, посібником окупаційної влади не був, проте згідно вироку Військового Трибуналу військ НКВС Вінницької області був засуджений до заслання на каторжні роботи строком на 20 років з обмеженням прав на 5 років та конфіскацією майна за ст.54-1 «а» КК УРСР.

Мати заявника, не бажаючи їхати з чоловіком на заслання до Сибіру, припинила шлюб з останнім у 1945 році. Проте, реєстрація розірвання шлюбу не проводилась, оскільки була відсутня реєстрація самого шлюбу.

Окрім заявника, у подружжя ОСОБА_5 також був син ОСОБА_6, який помер декілька років тому, у нього залишилась донька ОСОБА_3 Світалан Петрівна.

На разі у заявника є необхідність встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що мати заявника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не поїхала у 1945 році вслід за чоловіком ОСОБА_5, який відбував покарання за військовий злочин у Красноярському краї, РСФСР, та проживала з початку 1945 року по 1965 рік у с. Хижинцях Вінницького р-ну Вінницької області, оскільки заявник являється єдиною спадкоємицею після смерті матері, що стало підставою для звернення заявника до суду з даною заявою.

В судовому засіданні представник заявника за довіреністю ОСОБА_7 заявлені вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_3 до судового засідання не зявилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення заявлених вимог заявника.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у розгляді справи, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявника, показання свідка ОСОБА_8, дослідивши матеріали по справі, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до залишення без розгляду з наступних підстав.

Зі змісту ст.234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов'язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення.

На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність та прикладну значущість і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв'язок із певним суб'єктивним матеріальним правом.

Так, свого часу Пленум Верховного Суду України у пункті 1 своєї постанови від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснив підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п.1 ч.1 ст.258 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: 1) який факт просить встановити заявник та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Разом з тим, заявником та його представником в судовому засіданні не вказано, які саме юридичні наслідки породжує факт, який вони просять встановити, тобто як саме даний факт впливає на виникнення, зміну або припинення майнових чи особистих прав заявника, зокрема у спадкових відносинах, що дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним, на що неодноразово зверталась судом увага, як до відкриття провадження у справі, про що свідчить ухвала суду від 10.02.2017 року (а.с.17), так і в процесі судового розгляду справи.

Також, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази наявності спадкового майна після смерті матері заявника ОСОБА_4, звернення заявника до органів нотаріату із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті матері, що спонукають заявника для звернення до суду з даною заявою, а також будь-які інші письмові докази, які б свідчили про проживання померлої матері заявника у вказаний період часу та у вказаному місці, також не зазначені причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Більше того, зі змісту архівної довідки по архівній кримінальній справі №3695 оф стосовно ОСОБА_9 вбачається, що склад сімї останнього на час арешту: дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5). В той час, як про доньку Євдокію заявником у своїй заяві взагалі нічого не зазначено.

Відповідно до ч.6 ст.235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

А відтак, суд приходить до обґрунтованого висновку про залишення без розгляду вищезазначеної заяви, оскільки зі змісту останньої вбачається спір про право.

Суд вбачає за можливість розяснити заявнику, що залишення без розгляду даної заяви, не перешкоджає повторному зверненню із заявою в порядку позовного провадження на загальних підставах.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.158, 210, 234, 235 ч.6 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 за участю заінтересованої особи ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: