Справа №628/811/17
Провадження№2/628/576/17
08 червня 2017 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого - судді Цендра Н.В.
за участю секретаря - Кравцової В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Куп'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, суд,-
ОСОБА_1 звернувся до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 02 жовтня 2015 року між ним та відповідачем було укладено усний договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сум 1800,00 грн. з умовою їх повернення в жовтні або листопаді 2015 року у сумі 1900,00 грн. В строк до листопада 2015 року і до теперішнього часу відповідач борг не погасив, тому ОСОБА_1 звернувся до відділу поліції з заявою про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності у звязку з неповерненням грошових коштів відповідно до усної домовленості. В постанові про відмовлення притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності останній визнав суму боргу та запевнив, що віддасть вказану суму боргу. В ході проведення очної ставки відповідач визнав суму боргу в розмірі 1900,00 грн. В позасудовому порядку сторонам не вдалося владнати спір, відповідач добровільно не повертає суму боргу позивачу. У звязку з викладеним, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав .
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки з відміткою «повернуто за закінченням терміну зберігання», оскільки згідно з п. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
02 жовтня 2015 року ОСОБА_1 зняв готівку у розмірі 1800,00 грн. в банкоматі: «Коледж, Куп'янськ, вул. 1-го Травня, буд. №26», сума комісії склала 71,99 грн., що підтверджується довідкою від 13 вересня 2016 року наданої заступником керівника напрямку «кредитні картки та зарплатні проекти» ПАТ КБ «ОСОБА_3» (а.с. 6).
29 лютого 2016 року ОСОБА_1 подав письмову заяву до Куп'янського відділу поліції ГУ НП в Харківській області з проханням притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_2, який 02 жовтня 2015 року близько 08-00 години ранку, обманним шляхом під видом займу коштів, заволодів грошовими коштами ОСОБА_1 у розмірі 1800,00 грн. (а.с. 4).
09 березня 2016 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Також у постанові слідчого зазначено, що під час досудового розслідування було встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були цивільно-правові відносини, повязані з займом грошей. На досудовому розслідуванні ОСОБА_2 визнав той факт, що він взяв в борг у ОСОБА_1 грошову суму розміром 1800,00 грн. Також, родичі ОСОБА_2 надали показання, як свідки по даному кримінальному провадженню та підтвердили факт отримання ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 1800,00 грн. від ОСОБА_1, однак зазначили, що на даний час склалося скрутне матеріальне становище, тому вони не мають можливості погасити всю суму коштів (а.с. 5, 10).
09 березня 2016 року, слідчим Куп'янського ВП ГУНП в Харківській області було складено протокол одночасного допиту потерпілого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 При одночасному допиті і ОСОБА_1 і ОСОБА_2 визнали наявність усної домовленості та факт передачі коштів, які позивач зняв з особистої банківської картки та передав відповідачу з умовою повернення даної суми до 25 жовтня 2015 року, крім того, ОСОБА_2 пообіцяв повернути ОСОБА_1 додаткові 100,00 грн. за надану послугу (а.с. 7-8).
Факт отримання ОСОБА_2 коштів у розмірі 1800,00 грн. від ОСОБА_1 також підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_2 від 05 березня 2016 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 05 березня 2016 року та письмовими поясненнями ОСОБА_2 наданих ним 02 березня 2016 року слідчому Куп'янського ВП ГУНП в Харківській області (а.с. 9, 11-12).
Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Частиною 2 даної статті передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування матеріальної шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
В силу ст. 60, 59 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Відповідно до вимог статті 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Тобто, зобовязання позивача були виконані в повному обсязі в момент укладення договору позики та фактичної передачі грошових коштів у сумі 1800,00 грн., а відповідач не виконав свої зобовязання по поверненню грошових коштів, що підтверджується показаннями наданими під час досудового розслідування по факту вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, поясненнями матері ОСОБА_2, як свідка по даному кримінальному провадженню, показаннями наданими сторонами під час проведення очної ставки та письмовими поясненнями ОСОБА_2 наданими слідчому Куп'янського відділу поліції Харківської області. Тому, беручи до уваги, що ОСОБА_2 порушив умови зобовязання, та не повернув кошти у строк передбачений домовленістю під час укладення усного договору позики, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість по договору у розмірі 1800,00 грн.
Стосовно стягнення додаткової суми розміром 100,00 грн., судом встановлено наступне.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі викладеного, враховуючи положення ст.1049 ЦК України, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, тобто стягнення з відповідача грошових коштів у такій самій сумі, що були передані йому ОСОБА_1
При вирішенні позову ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги такі обставини.
Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Обґрунтовуючи перенесення у зв'язку з затриманням виплати позики душевних страждань, позивач вказав, що страждання полягають у почутті дискомфорту в звязку з затриманням виплати грошової суми розміром 1800,00 грн., протиправної поведінки відносно нього з боку відповідача, крім того, дані дії ОСОБА_2 змусили ОСОБА_5 подавати відповідну заяву до поліції та звертатися до суду. Крім того, повязує моральну шкоду з підвищенням рівня мінімальної заробітної плати, сплатою відсотків за користування коштами банку, які він зняв з пластикової кредитної картки для надання ОСОБА_2, що значно вплинуло на бюджет сімї позивача.
Наведені обставини не виключать факту заподіяння позивачеві моральної шкоди внаслідок сплати відсотків за користування банківськими коштами, позивач був змушений звертатись із відповідною заявою до поліції, а в подальшому до суду, що вимагало від нього додаткових зусиль організації свого життя, витрачання часу на відповідні звернення та зібрання необхідних документів, зумовлювало переживання та хвилювання.
Згідно зі ст. 1167 Цивільного кодексу України підставами відповідальності за завдану моральну шкоду є наявність вини заподіювача такої шкоди, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті.
У справі, що розглядається, судом установлено наявність вини відповідача у порушенні боргового зобовязання по сплаті позики у час визначений усною домовленістю, а відтак і наявність визначених законом підстав відповідальності за завдану моральну шкоду.
При визначенні розміру моральної шкоди суд, з урахуванням норм п. 3 ст. 23, ст. 1167 Цивільного кодексу України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги характер та обсяг душевних та психічних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, враховує стан здоров'я позивача, те, що тяжких вимушених змін у його життєвих стосунках не відбулося, приходить до переконання, що в користь позивача підлягає до стягнення 500,00 гривень моральної шкоди.
Оскільки позов обґрунтований, судові витрати по справі у порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави у звязку з тим, що позивач був звільнений від сплати судового збору. Судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Тому суд стягує з ОСОБА_2 судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 507,93 грн. Тобто, 2900,00 грн. : 2300,00 грн. = 1.26 (заявлена позивачем сума заборгованості : задоволену судом суму заборгованості = коефіцієнт розрахунку судового збору), 640,00 грн. : 1.26 = 507,93 грн. (сума судового збору, який підлягав сплаті позивачем при зверненні до суду поділена на коефіцієнт розрахунку в межах задоволеної судом суми заборгованості = судовий збір пропорційно до задоволеної судом суми заборгованості).
Керуючись ст. 15, 30, 59-60, 62, 85, 88, 110, 212, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 202, 207, 510, 526, 545, 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 02 жовтня 2015 року у сумі 1800,00 грн., а також грошові кошти на відшкодування завданої моральної шкоди у сумі 500,00 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 507,93 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлений 12 червня 2017 року.

Суддя Купянського міськрайонного

суду Харківської області ОСОБА_7