Справа № 604/592/17
Провадження № 2-о/604/21/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

у складі : головуючого - судді Сташківа Н.Б.

за участю секретаря судового засідання - Стадніцької З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Підволочиськ заяву заступника керівника Кременецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Новосільської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, заінтересовані особи - Відділ Держгеокадастру у Підволочиському районі Тернопільської області, про визнання спадщини відумерлою, -

В С Т А Н О В И В :

12 липня 2017 року заступник керівника Кременецької місцевої прокуратури звернувся до суду з заявоюв інтересах держави в особі Новосільської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання спадщини, яка відкрилася після смерті жительки с. Гнилиці Підволочиського району ОСОБА_1, яка померла 10 жовтня 1997 року у с. Гнилиці Підволочиського району Тернопільської області, у вигляді земельної ділянки, що належала їй на підставі сертифікату серії ТР №0064685 на право на земельну частку (пай) площею 3,08 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Новосільської сільської ради, - відумерлою.

Обгрунтовуючи свої вимоги посилався на наступне. Місцевою прокуратурою встановлено, що на території Новосільської сільської ради Підволочиського району наявна земельна ділянка, власник якої помер та є підстави для визнання спадщини відумерлою.

Вказана земельна ділянка розташована в с. Гнилиці Підволочиського району, що на даний час належить до Новосільської сільської ради. Сесією Гнилицької сільської ради №247 від 6 липня 2015 року надано згоду на добровільне обєднання територіальних громад сіл Гнилиці та ОСОБА_2. Рішенням сесії Новосільської сільської ради №508 від 31 липня 2015 року прийнято рішення про добровільне обєднання територіальних громад сіл Гнилиці та ОСОБА_2.

Отримавши у комунальну власність майно, а саме земельну ділянку, вартість якої становить 126579, 29 грн., Новосільська сільська рада отримає додатковий ресурс для поповнення місцевого бюджету.

Однак, Гнилицькою сільською радою, у подальшому Новосільською сільською радою не вжито заходів щодо передачі майна у власність сільської ради, зокрема не підготовлено заяву до суду.

Заступник керівника Кременецької місцевої прокуратури зазначає, що 10 жовтня 1997 року померла жителька с. Гнилиці Пелішик Степанія Франківна. Факт смерті ОСОБА_1 підтверджує актовий запис про смерть від 11 жовтня 1997 року №19. Внаслідок смерті ОСОБА_1 була відкрита спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка. Згідно земельно - облікових документів 02 листопада 1996 року ОСОБА_1 було видано сертифікат серії ТР №0064685 на право на земельну частку (пай) площею 3,08 умовних кадастрових гектари на території Гнилицької сільської ради Підволочиського району.

ОСОБА_1 померла 10 жовтня 1997 року у селі Гнилиці Підволочиського району. До дня смерті проживала одна. Згідно довідки Підволочиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 21 квітня 2017 року в архіві відділу записів про народження дітей, шлюб ОСОБА_1 немає. З часу відкриття спадщини пройшло майже 20 років, протягом яких ніхто з спадкоємців не виявив бажання оформити та прийняти спадщину. Гнилицька сільська рада не посвідчувала заповіт ОСОБА_1 Зі слів сусідів спадкоємців на території ради не було. Дані факти підтверджують довідки Новосільської сільської ради від 25 квітня 2017 року №№1 10, 111.

З дати смерті ОСОБА_1 ніхто не звертався до Гнилицької сільської ради із повідомленням про оформлення своїх прав на спадкове майно, що залишилось після її смерті, земельна ділянка ніким не витребувана, заповіту, посвідченого Гнилицькою сільською радою на земельну ділянку немає.

Згідно Інформаційних довідок із Спадкового реєстру №48309228, №48309138 від 06.07.2017 року, відсутні дані про заповіти, спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, що стосуються спадкодавці ОСОБА_1

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що спадкоємці ОСОБА_1 за законом та заповітом відсутні, з дня відкриття спадщини пройшло більше одного року, заявник вважає, що спадщина після смерті ОСОБА_1 може бути визнаною відумерлою та передана у власність територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

В судовому засіданні заступник керівника Кременецької місцевої прокуратури заяву підтримав, просить її задовольнити, з урахуванням викладених в заяві доводів.

Представник Новосільської сільської ради Підволочиського районну Тернопільської області ОСОБА_3 заяву прокурора підтримала та пояснила, що дійсно після смерті ОСОБА_1, яка померла 10 жовтня 1997 року залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, що належала їй на підставі сертифікату серії ТР №0064685 на право на земельну частку (пай) площею 3,08 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Новосільської сільської ради. По даний час ніхто із спадкоємців до сільської ради не звертався, а тому просить задовольнити заяву.

Представник заінтересованої особи - Відділу Держгеокадастру у Підволочиському районі Тернопільської області, будучи повідомленим про дату і час розгляду справи, в судове засідання не зявився, подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, справу вирішити у відповідності до норм чинного законодавста.

Суд, заслухавши пояснення заявника, представника Новосільської сільської ради Підволочиського району, враховуючи заяву представника заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності вважає, що заява заступник керівника Кременецької місцевої прокуратури звернувся до суду з заявою в інтересах держави в особі Новосільської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області є підставною та підлягає до задоволення виходячи із наступних міркувань:

Відповідно до п.3 ст. 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно ч.2 ст.45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Крім того, ч.2 ст. 45 ЦПК згідно Закону України № 1697-VIІ від 14.10.2014 року доповнено абзацом третім, яка визначає, що прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України «Про прокуратуру». Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обгрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього Кодексу.

Законодавець при доповненні ч.2 ст.45 ЦПК новим абзацом відповідно до Закону України № 1697-VІІ від 14.10.2014 року допустив помилку при визначенні порядкової статті Закону України «Про прокуратуру», яка визначає повноваження прокурора щодо представництва інтересів громадянина або держави (зазначені помилки допущені Законом України № 1697-VІІ від 14.10.2014 року при внесенні змін до інших законодавчих актів, зокрема до статті 128 Кримінального процесуального кодексу України при визначенні статті Закону України «Про прокуратуру», яка визначає повноваження прокурора на здійснення представництва).

Повноваження прокурора з виконання покладених на нього функцій щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді регулюється ст.23 Закону, а відтак в абзаці третьому ч.2 ст.45 ЦПК розуміється зміст ч.3 ст.23 Закону.

Частиною 1 ст.23 Закону передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 статті 23 Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органом місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншим законами.

Відповідно до пп.1 п.б ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за використанням і охороною земель.

Згідно ч.3 ст. 16 вказаного закону матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальної громади села.

Статтею 69 Бюджетного кодексу України передбачено, що до доходів місцевих бюджетів належать кошти від реалізації спадкового майна (у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття).

З матеріалів справи вбачається, що місцевою прокуратурою встановлено наявність на території Новосільської сільської ради Підволочиського району земельної ділянки, власник якої помер та є підстави для визнання спадщини відумерлою. Вказана земельна ділянка розташована в с. Гнилиці Підволочиського району, що на даний час належить до Новосільської сільської ради.

Отримавши у комунальну власність майно, а саме земельну ділянку, вартість якої становить 126579, 29 грн., Новосільська сільська рада отримає додатковий ресурс для поповнення місцевого бюджету.

Таким чином, судом встановлено, що Гнилицькою сільською радою, у подальшому Новосільською сільською радою не вжито заходів щодо передачі майна у власність сільської ради, зокрема не підготовлено заяви до суду, а тому має місце порушення інтересів держави, внаслідок чого виникає передбачене законом право прокурора на звернення у суд з позовом (заявою) для їх захисту.

На виконання п.п.2 п.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» місцевою прокуратурою попередньо повідомлено Новосільську сільську рада про представництво інтересів держави в її особі при зверненні із заявою до Підволочиського районного суду листом за №66-143 вих.17.

З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 1997 року померла жителька с. Гнилиці Пелішик Степанія Франківна. Факт смерті ОСОБА_1 підтверджує запис актова про смерть від 11 жовтня 1997 року №19.

Внаслідок смерті ОСОБА_1 була відкрита спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, що належала їй на підставі сертифікату серії ТР №0064685 на право на земельну частку (пай) площею 3,08 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Новосільської сільської ради, що вбачається із земельно - облікових документів 02 листопада 1996 року. Вартість земельної частки (паю) по сертифікату становить 126579, 29 гривень (Лист відділу у Підволочиському районі ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області №5-19-0.32-204/112-17 від 25 квітня 2017 року).

Згідно довідками Новосільської сільської ради Підволочиського районну №110,111 від 25 квітня 2017 року, листа Підволочиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 21 квітня 2017 року №417/02.1-01-09.3, ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала одиноко, родичів та спадкоємців немає. В архіві відділу відсутні актові записи про шлюб гр. ОСОБА_4, про народження її дітей, про смерть її батька, записи про братів та сестер.

Вказане стверджено також показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні.

Згідно Інформаційних довідок із Спадкового реєстру №48309228, №48309138 від 06.07.2017 року, відсутні дані про заповіти, спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, що стосуються спадкодавця ОСОБА_1

Відповідно до ст. 555 Цивільного кодексу Української РСР якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України у випадках, встановлених ЦК України, до суду органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини подається заява про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно ст.278 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Так як з дня смерті спадкодавця пройшло більше 20 років, відсутні спадкоємці і за заповітом, і за законом, спадщину слід визнати відумерлою, оскільки судом встановлено, що бездіяльність з боку органу місцевого самоврядування в частині неподання заяви про визнання спадщини ОСОБА_1 відумерлою призводить до ненадходження у власність Новосільської сільської ради Підволочиського району земельної ділянки площею 3,08 умовних кадастрових гектарів, чим порушуються інтереси держави.

Керуючись, п. 3 ст. 131-1 Конституції України, ст.ст.10, 45, 57-60, 179, 212, 213, 215, 234, 235, 274, 278 ЦПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 45, 137, 274, 278, 1277 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Визнати відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті жительки с. Гнилиці Підволочиського району ОСОБА_1, яка померла 10 жовтня 1997 року у с. Гнилиці Підволочиського району Тернопільської області, у вигляді земельної ділянки, що належала їй на підставі сертифікату серії ТР №0064685 на право на земельну частку (пай) площею 3,08 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Новосільської сільської ради, нормативна грошова оцінка якої становить 126579, 29 грн.

Передати Новосільській сільській раді майно у складі визнаної судом відумерлої спадщини, а саме земельної ділянки, що належала ОСОБА_1 на підставі сертифікату серії ТР №0064685 на право на земельну частку (пай) площею 3,08 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Новосільської сільської ради, нормативна грошова оцінка якої становить 126579, 29 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Б. Сташків