Справа № 299/1598/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П.(доповідача), суддів: Джуги С.Д. і ОСОБА_1 при секретарі: Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду від 04 жовтня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Олешницька сільська рада Виноградівського району, про відновлення меж земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Виноградівського районного суду від 04 жовтня 2017 р. у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводить про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та невідповідність висновків суду обставинам справи. Указує також на неналежну оцінку доказів. Зазначає, що порушення меж землекористування відповідачем перешкоджає йому в реалізації його законного права на приватизацію землі, яка включає у себе виготовлення технічної документації, встановлення і передачу межових знаків на зберігання, виготовлення і видачу державного актупро право власності на землю тощо.

Письмових заперечень або пояснень на скаргу відповідач і третя особа не подали.

Суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог.

При цьому встановив, що рішенням виконкому Олешницької сільської ради Виноградівського району № 9 від 23.04.1997 р. ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд орієнтовною площею 0.18 га, однак виготовляти технічну документацію той не став через виникнення межового спору з відповідачем. Діючим законодавством детально врегульований порядок встановлення (відновлення) фактичних меж земельних ділянок, однак позивач жодної дії із цього приводу не вчинив. Позовні вимоги не містять якої-небудь указівки на те, яким саме чином мають бути встановлені чи відновлені межі земельних ділянок, плану їх розташування.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність повно зясованим фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та належно оціненим доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків як аналогічні доводам позовної заяви, суперечні обставинам справи, письмовим доказам і нормам матеріального права.

Так, предметом позову є відновлення межі між земельними ділянками сторін відповідно до генерального плану забудови села Олешник, а підставою порушення меж відповідачем, який заглибився на земельну ділянку позивача на 0.4 га.

Установлено та не заперечується, що сторони є суміжними землекористувачами.

Згідно з рішенням Олешницької сільської ради від 22.12.1998 р. ОСОБА_3 виділено 0.18 га для будівництва житлового будинку та господарських споруд по вул. Молодіжній, 27 (а.с.48). Відповідно до комісійного актувід 15.07.2014 р. і листавід 24.11.2016 р. Олешницької сільської ради фактична межа земельної ділянки ОСОБА_3 на момент складення акту була на 1 м меншою від розмірів, указаних у будівельному паспорті, та використовувалась сусідом ОСОБА_2 (а.с.66-67). Як видно з листа Олешницької сільської ради від 26.05.2016 р., комісією зроблені фактичні переобміри земельної ділянки ОСОБА_2 і така має орієнтовну площу 0.18 га, а викопіювання з містобудівної документації кварталу забудови, видане архітектурою Виноградівської РДА 29.02.2016 р., не відповідає наявному та фактичному розміщенню суміжних ділянок (а.с.4). Відповідно до схеми суміжних земельних ділянок сторін, зробленою ТОВ «Експерт», фактична площа земельної ділянки ОСОБА_2 складає 0.2174 га, а ОСОБА_3 0.1675 га (а.с.108).

За приписами ст. 22 ЗК України 1990 р. (у чинній на момент виділення сторонам земельних ділянок) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Документу на право власності на земельну ділянку позивач не має, доказів установлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) не надав і технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не виготовляв.

Окрім того, згідно з положеннями ч. ч. 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються: земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз'яснено, що згідно зі ст. 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

На виконання вказаної статті наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року N 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості, який здійснюють: виконавець - юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт; замовник - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Оскільки позовні вимоги пов'язані з поновленням (відновленням) межі, а позивачне звертався до землевпорядних органів із заявами про визначення меж земельних ділянок в натурі та до органу місцевого самоврядування (Олешницької сільської ради) про вирішення земельного спору щодо меж земельних ділянок, то висновок суду першої інстанції про відмову в позові є цілком правильним.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. 2. Рішення Виноградівського районного суду від 04 жовтня 2017 року залишити без змін. 3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: