У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровськ у складі:

головуючого судді Яковлева Д. О.

при секретарі ОСОБА_1

за участю:

боржника ОСОБА_2;

представника заявника ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу,

В С Т А Н О В И В:

Боржник звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу виданого Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровськ 25 вересня 2017 року у справі № 200/16304/17, яким з ОСОБА_2 на користь доньки ОСОБА_4 стягнуто аліменти у розмірі ? частини від його заробітку (доходу) на період її навчання до досягнення нею двадцяти трьох років.

В обґрунтування заяви про скасування судового наказу ОСОБА_2 зазначив, що він є батьком та має на утриманні малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю якого спільно проживає у фактичних шлюбних відносинах тривалий час. Оскільки на момент прийняття рішення, про існування цих обставин суду повідомлено не було, вважає винесений судовий наказ таким, що ставить другу дитину у гірше матеріальне становище ніж стягувача і просить його скасувати.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вимоги заяви про скасування судового наказу підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним в заяві про скасування судового наказу (а.с.18-21).

Представник стягувача в судовому засіданні проти задоволення заяви боржника заперечувала. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що спірний судовий наказ не підлягає скасуванню з огляду на положення ч. 7 ст. 105 ЦПК України, оскільки його було видано на підставі п. 4 ч. 1 ст. 96 ЦПК України.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали наказного провадження судом встановлено наступне.

22 вересня 2017 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3), звернулась до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровськ з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів у розмірі однієї чверті з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 01 вересня 2017 року до досягнення двадцяти трьох років або закінчення навчання. (а.с. 1-2).

До заяви про видачу судового наказу, у якості доказів було долучено копію паспорту ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, копію свідоцтва про зміну прізвища від 28 липня 2017 року і копію довідки Д З «Дніпропетровська медична академія»,на підтвердження того, що заявник є студентом І курсу, І медичного факультету, бюджетної форми навчання (а.с. 3, 7, 8).

25 вересня 2017 року Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровськ було задоволено заяву ОСОБА_4 та видано судовий наказ, яким з ОСОБА_2 на користь доньки було стягнуто аліменти у розмірі ? частини від його заробітку (доходу) на період її навчання до досягнення нею двадцяти трьох років.

При розгляді заяви боржника по суті, суд виходить з приписів ЦПК України та Сімейного Кодексу України, оскільки спірним наказом з батька було стягнуто аліменти на період навчання повнолітньої доньки.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Стаття 180 СК України встановлює обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що цілком відповідає завданням СК України забезпечити дитині можливість духовного та фізичного розвитку.

Оскільки на момент звернення до суду з заявою про видачу судового наказу, а саме 22 вересня 2017 року ОСОБА_4 вже досягла повноліття, суд критично оцінює наявність права повнолітньої доньки на звернення до суду саме в порядку п. 4 ч. 1 ст. 96 ЦПК України.

У даному випадку, її право на отримання матеріальної допомоги (аліментів) від батька на період навчання, захищено приписами ч. 1 ст. 199 СК України, згідно якої, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Як розяснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у спірних правовідносинах для ухвалення рішення суду необхідно встановити та проаналізувати юридичних факти у їх сукупності, що виключає безспірність заявлених вимог.

Згідно до розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ викладених у п. 9 Постанови від 23 грудня 2001 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Тобто, вимога про отримання матеріальної допомоги (аліментів) від батьків на період навчання повнолітньої особи не може бути предметом розгляду в наказному провадженні.

Що стосується зауважень представника стягувача, стосовно відсутності процесуальних підстав для скасування судового наказу виданого відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, суд вважає їх цілком доречними у разі додержання вимог матеріального закону. Однак, незважаючи на процесуальну логічність, обраний представником стягувача спосіб захисту, враховуючи предмет спірних правовідносин, є таким що не ґрунтується на законі.

Крім того, у тексті судового наказу, боржнику було розяснено право звернення до суду з заявою про його скасування в порядку ст. 105 ЦПК України.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2, що не порушує встановленого Законом права ОСОБА_4 на отримання від батька матеріальної допомоги на період навчання, у тому числі захисту цього права, шляхом звернення до суду в порядку передбаченому цивільним процесуальним кодексом України для розгляду даної категорії справ.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 95, 96, 105, 105-1, 208-210 ЦПК України, ст. 1, 6, 180, 199 СК України суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу, задовольнити.

Судовий наказ Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровськ від 25 вересня 2017 року № 200/16304/17, скасувати.

Розяснити ОСОБА_4, що заявлені вимоги можуть бути розглянути у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо предявлення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. О. Яковлев