н/п 2/490/2615/2017 Справа № 490/9552/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
uоловуючого - судді Черенкової Н.П
при секретарі - Шевельовій Я.С.
розглянувши у відкритомусудовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди,-
Позивачі надали зави про розгляд справи у їх відсутності та позовні вимоги підтримали у повному обсязі.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності позивачів, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Обставини справи, встановлені судом.
Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 394623 від 08.11.2013 року, власником автомобіля «TOYOTA CAMRY», номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_2
Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.07.2016 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. При цьому, в у вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху спричинило пошкодження транспортних засобів, однак, враховуючи те, що з моменту вчинення вказаного правопорушення сплив перебачений ст. 38 КУпАП тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, у відповідності до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрито.
Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 21.09.2016 року постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.07.2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишено без змін.
Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_3 встановлена та в порядку ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому, розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.
Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обовязок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.
Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (правовий висновок висловлений Верховним Судом Україниу постанові 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року).
При цьому, згідно рахунку-фактури №5-00000045 від 02.06.2016 року наданого ФОП ОСОБА_5, проведено відновлювальний ремонт вказаного вище автомобіля та загальна вартість ремонту складає 104470,00 грн.
Позивачем проведена оплата за транспортування автомобіля з місця ДТП у розмірі 1100,00 грн., на підтвердження чого надано квитанції до прибуткового ордера №671 від 03.04.2016 року та №479 від 06.04.2016 року. Вказана сума також підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 відповідно вищенаведеної норми ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Як вбачається з квитанції до прибуткового ордеру №12 від 11.05.2016 року ОСОБА_2 сплачено 1500,00 грн. на витрати, повязані з проведенням експертного дослідження. За такого, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 слід стягнути 1500,00 грн. на витрат, повязаних з проведенням експертного дослідження
Відповідно до ч.ч.3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов*язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Що стосується стягнення витрат на правову допомогу, то згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов*язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно із ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Враховуючи час підготовки адвоката ОСОБА_6, який представляє інтереси позивачів у судових засіданнях, до справи та розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_2 617,60 грн. витрат на правову допомогу.
В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у сумі 1929,20 грн.
Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України , суд
Позов - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з наданням юридичних послуг у сумі 617,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з транспортуванням автомобіля у сумі 1100,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження у сумі 1500,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1929,20 грн.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Центрального районного суду м. Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Н.П. Черенкова