№ 556/811/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2017 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Володимирецької державної нотаріальної контори про скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті батька, а саме на житловий будинок №64 по вул..Набережна в с.Озеро Володимирецького району. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що після смерті її батька ОСОБА_7 залишилось спадкове майно, в т.ч. і житловий будинок в с.Озеро. За заповітом батько залишив цей будинок їй, і вона прийняла спадщину, однак не може оформити спадкові права, оскільки за життя батько не оформив документи на житловий будинок і не зареєстрував право власності, у звязку з чим їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надала пояснення в межах позову.

Відповідач за даним позовом ОСОБА_6 визнав позовні вимоги ОСОБА_1, клопотав про розгляд справи у його відсутності, оскільки в судове засідання не може зявитись за станом здоровя.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_6, третьої особи Володимирецької ДНК про визнання права власності на спадщину, а саме на обовязкову частку у спадковому майні, після смерті батька ОСОБА_7 та матері ОСОБА_8, як за непрацездатною особою пенсіонером, а саме про визнання за ним права власності на ? частину житлових будинків в с.Озеро по вул..Набережна, №64, 66 або 62. В судовому засіданні збільшив позовні вимоги, просив скасувати свідоцтво про право власності на спадщину, видане державним нотаріусом Володимирецької ДНК після смерті матері ОСОБА_8 на імя батька ОСОБА_7, оскільки при видачі цього свідоцтва не було враховано його інтереси, як спадкоємця.

Вказаний позов ухвалою Володимирецького районного суду від 19.05.2016 року обєднано для спільного розгляду із позовом ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 підтримав власні позовні вимоги, представник позивача надав пояснення в межах позову. Позовні вимоги ОСОБА_1 позивач ОСОБА_3 заперечив.

Відповідач ОСОБА_6 заперечив проти позову ОСОБА_3, клопотав про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 заперечила проти позову ОСОБА_3, пояснила, що ОСОБА_3 немає права на спадщину після смерті батька, оскільки на час його смерті не був пенсіонером. Також ОСОБА_3 не приймав спадщину і після смерті матері, тому у задоволенні його позову слід відмовити.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Володимирецької державної нотаріальної контори заперечила проти задоволення позову в частині скасування свідоцтва про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_7, пояснила, що позивач ОСОБА_3 не звертався до нотаріальної контори після смерті матері, тому підстав для скасування свідоцтва не вбачається. Вирішення позову в частині визнання права власності на спадкове майно віднесла на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовів кожного з позивачів.

Судом встановлено, що подружжя ОСОБА_3 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були батьками сторін по справі ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_11, яка після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1. Дана обставина підтверджується копіями свідоцтв про про народження вказаних осіб, свідоцтвами про укладення шлюбу.

ОСОБА_8 померла 10.01.2005 року в с.Озеро Володимирецького району. Спадкування її майна за відсутності заповіту здійснювалось за законом, що підтверджується свідоцтвом про смерть та копією спадкової справи №209/2005.

18 липня 2005 року чоловіку померлої ОСОБА_7 державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом №209/2005 на спадкове майно, яке складалось з майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства, земельної ділянки площею 1,79 га та грошових вкладів у Ощадбанку.

Разом з тим, із наданих суду письмових доказів свідоцтва про народження, паспорту позивача ОСОБА_3, книг погосподарського обліку по с.Озеро за 2005 рік вбачається, що позивач ОСОБА_3 на час смерті матері проживав разом з нею, і у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8 При цьому суд приймає до уваги, що заяви про відмову від спадщини після смерті матері ОСОБА_3 не подавав, а інші діти померлої син ОСОБА_6 та донька ОСОБА_1 спадщини після смерті матері не приймали.

Як вбачається зі ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

З огляду на це, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_8, і видача свідоцтва на спадкове майно без врахування його частки, лише на імя ОСОБА_7, суперечить вимогам чинного законодавства, у звязку з цим таке свідоцтво не може залишатись чинним і підлягає скасуванню.

Таким чином, позов ОСОБА_3 в цій частині підлягає задоволенню.

З приводу інших його позовних вимог суд прийшов до наступних висновків. Як вже зазначалось, після смерті ОСОБА_8 спадщину прийняли чоловік померлої ОСОБА_7 та її син позивач ОСОБА_3

Вказана спадщина складається із майна, вказаного у свідоцтві про право на спадщину майнового паю, земельної ділянки та грошових вкладів, а також із ? частини житлового будинку №64 по вул.Набережній в с.Озеро Володимирецького району. Оскільки вказаний будинок був придбаний подружжям ОСОБА_3 під час їх перебування у шлюбі, що підтверджується технічним паспортом будинку та записами у погосподарських книгах с.Озеро за 1991-1995, 2000-2005 рр., вказаний будинок у відповідності до приписів ст.28 КпШС України, ст.60, 61 Сімейного Кодексу України є спільною власністю подружжя, і належав їм у рівних частках.

З урахуванням вказаних обставин, встановлених судом, та приймаючи до уваги, що частки спадкоємців у спадковому майні є рівними, як це вбачається з ч.1 ст.1278 ЦК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 успадкували в рівних частках майно, належне ОСОБА_8 на час її смерті, в т.ч. кожен з них успадкував по ? частині житлового будинку №64 по вул..Набережна в с.Озеро Володимирецького району.

З урахуванням викладеного, позов ОСОБА_3 щодо визнання за ним права власності на частину вказаного житлового будинку підлягає частковому задоволенню, а саме щодо визнання права власності на ? частину житлового будинку №64 по вул..Набережна в с.Озеро Володимирецького району.

В той же час, інші позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними, не доведені в судовому засіданні, і не можуть бути задоволені судом.

Так, твердження позивача та його представника про те, що батькам позивача ОСОБА_3 належали два житлових будинки в с.Озеро Володимирецького району, а саме житлові будинки №64 та №66 (або, як уточнив судовому засіданні позивач - №62) по вул..Набережній, повністю спростовуються дослідженими судом письмовими доказами.

Так, із оглянутих судом книг погосподарського обліку с.Озеро за 1990-1995 рр., 2000-2005 рр. та 2010-2015 рр., які є документами первинного обліку, вбачається, що за ОСОБА_7 рахувалось єдине домогосподарство житловий будинок із господарськими будівлями в с.Озеро по вул.Набережна №64.

Інші житлові будинки, на які вказує ОСОБА_3, обліковані за іншими особами, в т.ч. господарство по вул..Набережна №66 в с.Озеро за ОСОБА_12, а господарство по вул.Набережна №62 за позивачем ОСОБА_1 Будь-яких доказів на спростування даних обставин ОСОБА_3 не надав. Довідки, видані Озерською сільської радою за №429 від 12.02.2012 року, №613, №614 від 08.06.2016 року, №103 від 17.01.2017 року, №105 від 17.01.2017 року, №102 від 17.01.2017 року, суд не приймає до уваги, як доказ, оскільки вони не тільки суперечать за змістом одна одній, але й не відповідають даним первинного обліку, які безпосередньо досліджені судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що батьки сторін у справі подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_7, за життя мали у власності один житловий будинок з господарськими будівлями в с.Озеро, по вул.Набережна, №64, який належав подружжю у рівних частках.

З урахуванням викладеного, після смерті ОСОБА_7 22.10.2010 року відкрилась спадщина, до складу якої поряд із іншим майном, входить ? частини вказаного житлового будинку, а саме ? частина будинку, що належала ОСОБА_7 як частка у спільному майні подружжя та ? частина цього ж будинку, яку ОСОБА_7 успадкував після смерті дружини ОСОБА_8

Спадкування майна ОСОБА_7 здійснювалось за заповітом, який був складений ним 15.03.2005 року в користь доньки позивача ОСОБА_1 При цьому остання прийняла спадщину після смерті батька, що підтверджується матеріалами спадкової справи, а також визнали сторони в своїх поясненнях.

Оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок №64 по вул..Набережна в с.Озеро відсутні, і реєстрація права власності на нього не була проведена за життя ОСОБА_7, визнання права власності за спадкоємцем в судовому порядку є єдиним способом захисту прав ОСОБА_1

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_7 за заповітом, у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті батька, до складу якої входить і ? частини житлового будинку з господарськими будівлями, у звязку з чим її позов підлягає частковому задоволенню.

В той же час, твердження ОСОБА_3 про те, що він має право на обовязкову частку у спадщині після смерті батька в силу своєї непрацездатності, не доведені в судовому засіданні і його позов в цій частині не може бути задоволений судом.

Так, у відповідності до ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Як вбачається із приписів чинного законодавства, непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку (для чоловіків 60 років) або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

В той же час, на день смерті батька, а саме станом на 22.10.2010 року, позивач ОСОБА_3 не був непрацездатним, оскільки він не є інвалідом, не досягнув 60-ти річного віку, а пенсія із зниженням пенсійного віку призначена йому лише з 03 грудня 2010 року, що підтверджено письмовими доказами пенсійним посвідченням ОСОБА_3 серія ААС №640537 та листом Володимирецького обєднаного управління ПФУ №384/05-01 від 23.05.2016 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що на час смерті батька ОСОБА_3 не був непрацездатною особою, і права на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_7 не набув.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 60,61, 209-212 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, паспорт серії НК №450720, виданий Сосницьким РВ УМВСУ 12.01.1998 року, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на ? (три четвертих) частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №64 по вул..Набережній в с.Озеро Володимирецького району Рівненської області в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_7.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3, паспорт серії СР №013109, виданий Кузнецовським МВ УМВСУ 21.11.1993 року, РНОКПП НОМЕР_2, право власності на ? (одну четверту) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №64 по вул..Набережній в с.Озеро Володимирецького району Рівненської області в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_8.

Скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори 18 липня 2005 року після смерті ОСОБА_8 на імя ОСОБА_7 (спадкова справа №209/2005).

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 відмовити за їх безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд. Апеляцію може бути подано сторонами протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, що приймали участь у розгляді справи але не були присутніми під час проголошення рішення, мають право подати апеляцію протягом десяти днів з часу отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після оголошення ухвали апеляційного суду.

С У Д Д Я :

Повний текст рішення проголошено 06 червня 2017 року