З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
22 лютого 2017 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді Смоляра О.А.
при секретарі Зарубі Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків, -
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 25.09.2014 року під час виконання своїх трудових обовязків, відповідачем на Дніпропетровському аптечному складі було виявлено відсутність пломбування на автомобілі. В ході прийому товару, на складі було виявлено нестачу медичних препаратів, про що було складено відповідні акти нестачі. Відповідно до довідки про розмір заподіяної матеріальної шкоди, нестача матеріальних цінностей складає 43 361 (сорок три тисячі шістсот тридцять одна) грн.,16 коп. 14.10.2015 року ПП «ОСОБА_3 Україна» надіслало позивачу ОСОБА_4 про відшкодування завданих збитків у сумі 43 361 (сорок три тисячі шістсот тридцять одну) грн.,16 коп.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не зявився, але на адресу суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити, також просив суд справу слухати без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно чинного законодавства, що підтверджується наявними в справі доказами.
Відповідно ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В судовому засіданні встановлені такі обставини та відповідні правовідносини:
01 липня 2014 року між ПП «ОСОБА_3 Україна», в особі директора ОСОБА_6, та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір № 38 на транспортно експедиторське обслуговування.
Відповідач перебував у трудових відносинах з позивачем відповідно до трудового договору від 26.05.2014 року.
29.05.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про повну матеріальну відповідальність.
25.09.2014 року під час виконання своїх трудових обовязків, відповідачем на Дніпропетровському аптечному складі було виявлено відсутність пломбування на автомобілі. В ході прийому товару, на складі було виявлено нестачу медичних препаратів, про що було складено відповідні акти нестачі. Згідно з довідкою про розмір заподіяної матеріальної шкоди, нестача матеріальних цінностей складає 43 361 (сорок три тисячі шістсот тридцять одна) грн.,16 коп.
14.10.2015 року ПП «ОСОБА_3 Україна» надіслало ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_4 про відшкодування завданих збитків у сумі 43 361 (сорок три тисячі шістсот тридцять одну) грн.,16 коп.
18 березня 2015 року, відповідач, визнавши свою вину у нестачі матеріальних цінностей, під розписку зобовязався відшкодувати збитки, ФОП ОСОБА_1 ,у розмірі 43 361 (сорок три тисячі шістсот тридцять одну) грн.,16 коп.
Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, спричинену підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків.
Згідно із ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність в повному розмірі шкоди, спричиненої по їх вині підприємству в разі, коли між працівником та підприємством в відповідності до ст. 135-1 КЗпП України укладений письмовий договір про прийняття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення схоронності майна та других цінностей, переданих йому для охорони або для других цілей.
Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.
Відповідно до положень п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами, за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.
Відповідно до ст. 138 КЗпП України обов'язок доказування наявності умов для притягнення працівника до матеріальної відповідальності покладається на власника або уповноважений ним орган. Відсутність підстави чи хоча б однієї з умов матеріальної відповідальності виключає можливість притягнення працівника до матеріальної відповідальності.
Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку доказів, приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки відповідач працював у позивача та з ним був укладений договір про повну матеріальну відповідальність та в разі нестачі має в повному обсязі її відшкодувати.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд вважає необхідним покласти на відповідача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 130, 134,138 КЗпП України, ст. 1172 ЦК України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,-
Позов ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків задовольнити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, заява має бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової плати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання у десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_7