Справа № 351/417/17
Номер провадження №2/351/459/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

з участю секретаря Маланчук С.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на майно. Позовні вимоги мотивували тим, що будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991р. відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», до складу якого входило шестеро осіб: ОСОБА_6- голова колгоспного двору; ОСОБА_1 - її син, позивач; ОСОБА_2 - її невістка, позивачка; ОСОБА_3 - її онука, позивачка; ОСОБА_5 - її онука, відповідачка; ОСОБА_4- онук, позивач по справі. Відповідачка ОСОБА_5 у 1998р. вийшла заміж і перейшла проживати в інший населений пункт та знялась з реєстрації. Протягом трьох років вона не зверталась за витребуванням своєї частки із майна колишнього колгоспного двору, однак їй після виходу з данного господарства у 1998р. булла компенсована частка в колгоспному дворі в грошовому виразі по спільній домовленості.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла і на належну їй частку в майні вона посвідчила заповіт в користь сина - позивача по справі ОСОБА_1. Кожному з колишніх членів колгоспного двору належить по 1/5 частці, а ОСОБА_1 належить 2/5 частки в будинковолодінні. На дане будинковолодіння 19.11.1987р. було видано свідоцтво про право власності на голову колгоспного двору - ОСОБА_6. Державним нотаріусом позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з невизначеністю часток у колгоспному дворі. Просять визнати за ними право власності на будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1, за ОСОБА_1 - право власності на 2/5 частки, за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4- право власності по 1/5 частці за кожним.

Представник позивачів у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задоволити.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій проти позову не заперечує, на частку в будинковолодінні не претендує, оскільки в 1998р. вийшла заміж і перейшла проживати за іншою адресою, за належну частку в колгоспному дворі їй було сплачено кошти, справу просила розглядати без її участі.

Дослідивши повно та всебічно матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. До такого висновку суд приходить виходячи із наступних мотивів.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності від 19.11.1987р. житловий будинок по АДРЕСА_1 на праві особистої (приватної) власності колгоспного двору, належить ОСОБА_6, яка є його головою. Із виписки з інвентаризаційних матеріалів від 07.12.2016р. вбачається, що вищевказаний житловий будинок на праві приватної власності належить ОСОБА_6. Із довідки Балинцівської сільської ради від 13.02.2017р. вбачається, що станом на 15.04.1991р. в колгоспному дворі були зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4.

Згідно довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 17.02.2017р. після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1) заведена спадкова справа на підставі заяви сина померлого ОСОБА_1.

Відповідно до заповіту, посвідченого 23.07.2009р. секретарем Балинцівської сільської ради,спадкоємцем всього належного ОСОБА_6 майна є її син, позивач по справі - ОСОБА_1.

Постановою Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори від 17.02.2017р. позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з невизначеністю часток у майні колгосного двору.

Із матеріалів спадкової справи вбачається, що 18.07.2012р. ОСОБА_1 подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_6. З дня її смерті в управління спадковим майном вступив її син ОСОБА_1, який хоронив тіло померлої, проводив поминальний обід, обробляє присадибну ділянку та сплачує комунальні послуги. 25.12.2012р. позивачу ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 на земельну ділянку загальною площею 0,8450 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ буввведений в дію Закон України "Про власність".

Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (далі Постанова) роз'яснив, що положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні.

Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

При таких обставинах зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, оскільки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження докази того, що станом на 15.04.1991 року спадкове домоволодіння відносилося до категорії колгоспний двір, головою двору була ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, окрім неї в господарстві були зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4. Відповідачка ОСОБА_5 у встановленому законом порядку, відмовилася від своєї частки в спірному майні. Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем на майно померлої за заповітом, вступив в управління спадковим майном, у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців немає, а тому за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на 2/5 частини спірного будинковолодіння, за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4- по 1/5 частині будинковолодіння за кожним.

На підставі наведеного, ст. 123 ЦК України (1963 року), ст.391, 392, 1216, 1217, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст.11, 60, 209, 214 - 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_2

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_2

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_2

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_2

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Сегін І.Р.