Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2017

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Білик Н.В.,

з участю секретаря Хижук Л.І.

за участю сторін: ОСОБА_1

розглянуши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Багриновецької сільської ради Літинського району про встановлення факту прийняття спадщини та про визнання права на земельну частку (пай).

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Багриновецької сільської ради Літинського району про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай). В позові зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2. За життя, ОСОБА_2 зробила заповіт, яким заповіла усе своє майно позивачці ОСОБА_1 До складу спадкового майна входить земельна частка (пай) розміром 2,36 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у КСП "Світанок". Однак, на даний час втрачений сертифікат на вказану земельну частку (пай), тому нотаріусом відмовлено у офрмленні спадкового майна. Окрім того, у оформленні спадщини перешкоджає те, що не є доведеним факт прийняття спадщини позивачем після смерті ОСОБА_2 Тому, за вказаних вище обставин, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з даними позовними вимогами за захистом свого права.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовільнити. Суду пояснила, що після смерті ОСОБА_2 вона прийняла спадщину, адже одразу вступила в управління спадковим майном, доглядала за будинком та обробляла земельну ділянку. Також зазначила, що покійна ОСОБА_2 була членом КСП "Світанок" та мала право на земельну частку (пай). Однак, на даний час, сертифікат втрачений, тому немає можливості офрмити спадщину у нотаріуса. Через що, просить позов задовільнити.

Відповідач, представник Багриновецької сільської ради Літинського району в судове засідання не з'явився. Надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі, при ухваленні рішення покаладаються на думку суду.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суду пояснили, що ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 прийняла спадщину, адже одразу вступила в управління спадковим майном, доглядала за будинком та обробляла земельну ділянку. Також зазначили, що покійна ОСОБА_2 була членом КСП "Світанок" та мала право на земельну частку (пай).

Дослідивши матеріали, які є у справі, взявши до уваги думку сторін, пояснення свідків, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини, пов'язані із спадкуванням.

Копія свідоцтва про смерть (а.с. 5) свідчить, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Із копії заповіту (а.с.6) встановлено, що покійна ОСОБА_2 заповіла усе належне їй, на день смерті майно позивачеві у справі - ОСОБА_1. Архівна довідка (а.с.7) підтверджує той факт, що покійна ОСОБА_2 числиться у списку пайовиків КСП "Світанок" та має право на земельну частку (пай) у вказаному КСП. Довідка видна відділом Держгеокадастру у Літинському районі свідчить, що середній розмір земельної частки (паю) колишнього члена КСП "Світанок" становить 2,36 умовних кадастрових га. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.9) свідчить, що вартість земельної частки (паю) становить 54246 грн. Із довідки виданої виконкомом Багриновецької сільської ради (а.с.11) встановлено, що ОСОБА_2 на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1. Лист-відповідь із нотаріальної контори (а.с.12) свідчить, що ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити спадкове майно у нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, а також через недоведеність факту прийняття спадщини.

Відповідно до частини 4-5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або подовжують існувати після набрання ним чинності.

Ураховуючи те, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому на час відкриття спадщини діяли норми Цивільного Кодексу УРСР 1963 року.

Згідно п.1 ст.549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо вступив в управління і володіння спадковим майном.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога позивача про встановлення факту прийняття спадщини є обгрутнованою та підлягає задоволенню. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 фактично вступила в управління і володіння спадковим майном (будинком, земельною ділянкою) після смерті ОСОБА_2, а отже вона є такою, що фактично прийняла спадщину.

Вимога позивача про визнання за нею права на земельну частку (пай) теж є обгрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

В підпункті 4.15 п. 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, визначено, що видача Свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Ураховуючи те, що покійна ОСОБА_2 за життя набула права на земельну частку (пай), тому наявні усі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1, яка є спадкоємцем після смерті останньої, права на земельну частку (пай).

Керуючись ст..3,10,60, 213-215, 256 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1261, 1296 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити повністю.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на земельну частку (пай), площею 2, 36 в умовних кадастрових гектарах, на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1 в КСП "Світанок" на підставі розпорядження Літинської РДА від 27.03.2000 р. №107, після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд Вінницької області на протязі 10 днів після проголошення.

Суддя: Білик Наталія Володимирівна