Провадження№2/235/2181/17
Справа №235/4798/17
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Долгопольської А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Покровську цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, шо ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її рідний батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4503 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області. Власником іншої частини вищезазначеного житлового будинку є його мати ОСОБА_2, третя особа по справі. Оскільки інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не має, він звернувся із заявою про прийняття спадщини. Проте, свідоцтво про право на спадщину за законом йому видано не було, оскільки спадкодавець за свого життя втратив оригінали правовстановлюючих документів на належне йому нерухоме майно. Просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на ? частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Лисівка Красноармійського району Донецької області та визнати право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,45 га, що розташована на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області та залишилась після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Лисівка Красноармійського району Донецької області.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив справу слухати у його відсутності ( а. с. 30).

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 ( а. с. 4).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 є власником ? частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, площею 3,4503 га, що розташована на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області ( а. с. 5, 9,10)

Власником іншої ? частини житлового будинку, що розташований с. Лисівка Покровського району по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, третя особа по справі - мати позивача, ( а. с. 8, 15).

Згідно звіту про оцінку майна ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд без врахування земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 станом на 18.09.2017 року, становить 18747,66 грн. ( а. с. 18-19), нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки становить 134413,41 грн. ( а. с. 20).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 67 Закону України « Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Як розяснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Разом з цим, відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Отже, за наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що нотаріус безпідставно (неправомірно) відмовив у вчиненні нотаріальної дії, порушивши тим самим покладений на нього обов'язок щодо вчинення нотаріальних дій. У такому разі оскаржується постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій повинні обовязково обґрунтовуватися причини такої відмови.

Жодного доказу щодо неможливості оформлення спадкових справ у позасудовому порядку, зокрема доказів щодо відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , суду не надано.

Не надано суду і доказів щодо підтвердження родинних відносин між позивачем і спадкодавцем ОСОБА_3, і як наслідок не доведення позивачем належності до кола спадкоємців на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України право на позов з підстав втрати правовстановлюючого документа виникає у особи, яка фактично володіє спірним майном у тому разі, коли таке право не оспорюється іншими особами, тобто за відсутності обставин, які свідчать про наявність у них права вимоги щодо спірного майна та за відсутності можливості отримання дублікату правовстановлюючого документа.

Зазначивши в позовні заяві факт втрати правовстановлюючих документів, позивач в судовому засіданні взагалі не зміг пояснити обставини втрати документів, не надано належних доказів ( довідка з міліції про звернення про втрату документів, оголошення у пресі і інше), підтверджуючих даний факт.

Окрім того, суд зазначає, що дублікат свідоцтва про право власності оформляється в разі втрати оригіналу на підставі звернення заявника та архівних документів, які зберігаються в органах, що видали свідоцтво про право власності, а також довідки з органу внутрішніх справ, якщо законодавством передбачене обов'язкове повідомлення цих органів про втрату (викрадення) оригіналу свідоцтва. За загальним правилом, у разі втрати або зіпсування документа, лише суб'єкт, що видав такий документ, може видати його дублікат або архівна установа.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса.

Згідно із ч. 1 ст. 53 та ч.5 ст.8 Закону України «Про нотаріат»у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії, видається дублікат втраченого документа.

Будь -яких доказів про звернення позивачів до відповідних установ, зокрема до нотаріальної контори або нотаріального архіву, який станом на день розгляду справи зареєстрований в м. Покровськ, інших архівних установи про видачу дублікату правовстановлюючих документів суду не надано.

Отже, позивач, окрім всього, звертаючись до суду, не правильно обрав спосіб захисту свого права, оскільки факт втрати оригіналу правовстановлюючого документу не доведено в судовому засіданні, а відсутність доказів щодо звернення позивача до відповіданих установ про видачу дублікатів правовстановлюючих документів, свідчить про передчасність звернення до суду.

За таких підстав, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема недоведеність позивачем факту родинних відносин зі спадкодавцем, недоведеність наявність перешкод в оформленні спадкових прав у позасудовому порядку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. . 1218,1268, 1269 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.12.2017 року.

Суддя: