АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1173/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5, ОСОБА_6

за участю:

позивача ОСОБА_7

представника позивача ОСОБА_8

представників відповідача ОСОБА_9, ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до СТОВ «Маяк» Чорнобаївського району Черкаської області, ТОВ «СТДВ «Глобус», третя особа - ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_7 звернулась до суду із вказаним позовом обґрунтовуючи його тим, що 17 грудня 2014 року близько 14 год. 30 хв. водій ОСОБА_11, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з причіпом «СЗАП 8551А», д.н.з. НОМЕР_2, що належить СТОВ «Маяк» Чорнобаївського району Черкаської області, з яким ОСОБА_11 перебуває у трудових відносинах, та рухаючись по вул. Комунарській в м. Сміла Черкаської області, неподалік будинку №132, порушив вимоги п.п.2.3 б) та 13.1 ПДР України, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не дотримався безпечної дистанції руху та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 В результаті дорожньо-транспортної пригоди остання отримала тілесні ушкодження, що небезпечні для життя.

Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2015 року ОСОБА_12 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено відповідне покарання. Під час проведення досудового розслідування по вище вказаному кримінальному провадженню була проведена судово-медична експертиза, відповідно до висновку якої, внаслідок ДТП позивач отримала численні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя. В результаті ДТП джерелом підвищеної небезпеки їй завдано матеріальної шкоди, яка складається з пошкодження велосипеда «ОСОБА_13 дорожник женский» в розмірі 2000 гривень та витрат на проведення експертної оцінки велосипеда в розмірі 50 гривень. Також їй завдана значна моральна шкода, яка полягає у душевному болі, душевних стражданнях та переживаннях, нестерпному фізичному болі пережитих нею від отриманих травм, під час перебування у медичних лікувальних закладах, на амбулаторному лікуванні та у подальшому житті, яку вона оцінює у 130000 грн..

Враховуючи наведене, позивачка просила суд стягнути зі СТОВ «Маяк» на її користь моральну шкоду в розмірі 130000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 2050 грн.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2017 року позов ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто зі СТОВ «Маяк» Чорнобаївського району Черкаської області на користь ОСОБА_7 2 050 грн. матеріальної шкоди, 20 000 грн. - моральної шкоди, 3 740 грн. 29 коп. витрат на правову допомогу та 200 грн. судових витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат по сплаті судового збору, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги щодо стягнення зі СТОВ «Маяк» Чорнобаївського району Черкаської області на її користь моральної шкоди в сумі 130 000 грн., судовий збір, розподілити відповідно до задоволених позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки апелянтом рішення суду оскаржується лише в частині стягнення моральної шкоди, а відповідачем не оскаржується рішення суду першої інстанції взагалі, колегія суддів відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіряє законність рішення лише в цій частині.

Встановлено, що 17 грудня 2014 року близько 14 год. 30 хв. водій ОСОБА_11, керуючи автомобілем КАМАЗ 53211, д.н.з. СА 0810ВІ із причепом «СЗАП 8551 А», д.н.з. НОМЕР_3, що належить СТОВ «Маяк» Чорнобаївського району Черкаської області, та рухаючись по вул. Комунарській в м. Сміла Черкаської області, неподалік будинку №132, порушив вимоги п.п.2.3 б) та 13.1 ПДР України, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не дотримався безпечної дистанції руху та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 В результаті дорожньо-транспортної пригоди остання отримала тілесні ушкодження, що небезпечні для життя.

Вироком Смілянського міськрайонного суд Черкаської області від 14 травня 2015 року, який набрав законної сили 16 червня 2015 року, ОСОБА_11 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с. 9).

Згідно копій довідок про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспотній пригоді та виписок з історій хвороби №7368, №011836, №0253/32/141, ОСОБА_7 з 17 грудня 2014 року по 30 грудня 2014 року, з 30 грудня 2014 року по 17 січня 2015 року, та з 19 січня 2015 року по 13 лютого 2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Смілянській центральній районній лікарні (а.с. 88, 89, 90, 96, 97, 98).

Колегія суддів погоджується із думкою районного суду, що у звязку з отриманням позивачем тяжких тілесних ушкоджень, перебуванням її у медичному лікувальному закладі, на амбулаторному лікуванні, що є наслідком вчинення кримінального правопорушення щодо позивача, вона зазнала душевного та фізичного болю, страждань та переживань, а тому заподіяння позивачу в наслідок ДТП моральної шкоди повністю знайшло своє підтвердження під час судового розгляду справи судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано положення статей 1167, 1187 ЦК України та визначено розмір моральної шкоди, відповідно до ст. 23 ЦК України виходячи із вимог розумності і справедливості, тим більше, щ о відповідачем не оскаржується рішення суду першої інстанції взагалі.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди підлягають до задоволення у розмірі 20 000 грн.

Питання щодо стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат, що складаються зі сплатою судового збору, судом першої інстанції визначено в порядку ст. 88 ЦПК України відповідно до розміру задоволених позовних вимог, тому в цій частині рішення суду першої інстанції також є правильним.

За таких обставин, судом першої інстанції ухвалено законне та обгрунтоване рішення, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні доказів, наданих сторонами, а тому воно зміні чи скасуванню не підлягає.

Доводи апелянта не впливають на вирішення справи та були предметом розгляду у суді першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до СТОВ «Маяк» Чорнобаївського району Черкаської області, ТОВ «СТДВ «Глобус», третя особа - ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :