АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1628/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Агро» КВГ, Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Куцівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2017 року ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до Куцівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 18 листопада 2001 року померла її мати ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3.82 га, розташовану в адмінмежах Куцівської сільської ради Смілянського району. Вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала з матірю до дня її смерті, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа.

Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,82 га розташовану в адмінмежах Куцівської сільської ради Смілянського району, згідно державного акту серії ЧР №019466 від 19 серпня 2003 року, належну ОСОБА_7

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2017 року позов ОСОБА_6 задоволено. Ухвалено визнати за ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку площею 3,82 га, розташовану в адміністративних межах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області згідно державного актцу на право власності на земельну ділянку серії ЧР №019466 від 19 серпня 2003 року, виданого на імя ОСОБА_7

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ «Альфа - Агро» КВГ подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції не було встановлено всіх обставин справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити повністю.

Також, не погоджуючись з рішенням суду, Смілянська РДА Черкаської області подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити повністю.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ТОВ «Альфа Агро» КВГ, Смілянської РДА Черкаської області підлягають до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обстави, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_6 прийняла спадщину після ОСОБА_7, подавши у встановлений законом строк заву до нотаріальної контори, а тому за нею слід визнати право власності на земельну ділянку, що залишилася після смерті матері.

Проте колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 18 листопада 2001 року померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР № 175551 (а.с. 3).

ОСОБА_6 є дочкою померлої ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СР № 443018 позивачка змінила прізвище з «Бреус» на «Мельник» (а.с.5)

Відповідно до Державного акту /а.с. 7/ ОСОБА_7 на підставі рішення Куцівської сільської ради належить земельна ділянка площею 3,82 га в адміністративних межах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки 3,82 га, що знаходиться в адміністративних межах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як вбачається з листа Смілянської державної нотаріальної контори від 14 лютого 2017 року № 204/02-14, ОСОБА_6 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, у звязку з чим була заведена спадкова справа № 1134/2001р.(а.с.13).

Виходячи зі змісту ст. ст. 1296 - 1299 ЦК України питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у ч. 2 ст. 23 його Постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Також, слід звернути увагу на п.24 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України з якого вбачається, що при розгляді даних справ судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема про відмову у видачі ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_8, як вбачається із матеріалів справи нотаріусом не виносилась і в матеріалах справи відсутня.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", роз'яснено що у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку позов є передчасним, оскільки з матеріалів справи не вбачається порушення, невизнання або оспорювання цивільного права позивача.

У порушення вимог ст. ст. 212 214 ЦПК України суд першої інстанції не прийняв до уваги зазначені вимоги закону, не встановив фактичні обставини у справі та дійшов до передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до п.1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає до скасування із ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів не може прийняти до уваги позицію представників ОСОБА_6 про те, що апеляційне провадження підлягає закриттю, оскільки апеляційні скарги подані особами, які відповідно до положень ст. 292 ЦПК України не відносяться до кола осіб, які мають право в апеляційному порядку оскаржувати рішення суду першої інстанції по даній справі, оскільки даним рішенням питання про їх права та обов»язки не вирішувалось. Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору оренди землі від 05.05.2014 року та акту приймання-передачі /а.с. 25-28/ укладених між ТОВ «Альфа-Агро» КВГ та Смілянською районною державною адміністрацією Черкаської області спірна земельна ділянка з травня 2014 року перебуває у користуванні ТОВ «Альфа-Агро» КВГ. Оскільки положеннями п. 38 Договору оренди передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору, колегія суддів вважає, що апелянти відповідно до ст. 292 ЦПК України є особами, які мають право оскаржувати рішення суду, оскільки останній вирішив питання про їх права та обов»язки, а тому підстави для закриття апеляційного провадження відкритого за апеляційними скаргами Смілянської районної державної адміністрації та ТОВ «Альфа-Агро» КВГ відсутні.

Посилання представників ОСОБА_6 на те, що рішенням суду не були вирішені права та обов»язки апелянтів, так як Договір оренди від 05.05.2014 року не є укладеним з тих підстав, що не пройшов реєстрацію в передбаченому законом порядку, колегія суддів також не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до п. 41 Договору, останній набирає чинності після його підписання сторонами та реєстрації. Договір підписаний сторонами в день його укладення - 05.05.2014 року, а після складання акту прийому-передачі між Смілянською районною державною адміністрацією та ТОВ «Альфа-Агро» КВГ сторони Договору набули відповідних прав та обов»язків. Твердження представників ОСОБА_6 про те, що в користуванні ТОВ «Альфа-Агро» КВГ перебуває інша земельна ділянка, а не та, право власності на яку визнано за ОСОБА_6 оскаржуваним рішенням суду, також не заслуговують на увагу, оскільки кадастровий номер земельної ділянки на яку визнано право власності за ОСОБА_6 та кадастровий номер земельної ділянки, переданої в оренду ТОВ «Альфа-Агро» КВГ співпадають.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «АльфаАгро» КВГ та Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області - задовольнити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Куцівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким ОСОБА_6 в позові до Куцівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :