АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4501/17 Справа № 172/40/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря - Григорєвій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Васильківський районний суд Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року у справі за поданням начальника Васильківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_4 без вилучення паспортного документа, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року подання державного виконавця Васильківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_4 без вилучення паспортного документу задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ВР № 196917 виданий Мукачівським РВ УМВС України в Закарпатській області 14.04.2005 року, РНОКПП НОМЕР_1, адреса місцезнаходження (проживання) смт. Васильківка, вул. Патріотів, 65, Васильківського району Дніпропетровської області до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим документом № 6489 від 02.08.2016 року вчиненого Приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО, ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу в сумі 100 000,00 грн. Копію ухвали направлено до Васильківського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області для повідомлення боржника та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (а.с.15-16).

Не погодившись з ухвалою, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить її суду скасувати, постановити нову, якою у задоволенні подання державного виконавця відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та змісту подання, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Звертаючись до суду з вказаним вище поданням, державний виконавець ставив питання про обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань покладених на нього виконавчим документом №6489 від 02.08.2016, вчиненим Приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО, ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 100000,00 грн.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції посилався на ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 377-1 ЦПК України, та виходив з того, що боржник ухиляється від виконання зобовязання, покладених на нього виконавчим листом, на виклики до державного виконавця не з'являється та нехтує законними вимогами державного виконавця.

Однак, з висновками судупершої інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Пунктом 2 ст. 6 цього Закону України передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів(посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

У пункті 3 Постанови № 6 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). У звязку із цим у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обовязків, передбачених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі статтею 377-1 ЦПК, пунктом 18 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе лише у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Із матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем не було надано жодного доказу на підтвердження доводів про те, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання зобов'язань та вчиняє дії, які ускладнюють виконання рішення суду; не надано доказів про те, які заходи здійснювались державним виконавцем для виконання рішення суду, зокрема, доказів про те, що боржник отримував виклики державного виконавця, що він має намір покинути територію України.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що боржник проживає у Закарпатській області, але у матеріалах справи відсутні документи про те, на якій підставі виконавче провадження відкрито у відділі державної виконавчої служби Васильківського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки судом порушено порядок вирішення зазначеного питання з передачею на новий розгляд до суду першої інстанції.

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з переданням питання до суду першої інстанції на новий розгляд.

На підставі наведеного, керуючись ст. 209, 218, 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Васильківський районний суд Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: