РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Кудіновій В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, який було уточнено. В позовній заяві зазначено, що позивачка ОСОБА_1 з 26 жовтня 2010 року зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а її батько - ОСОБА_5, був постійно зареєстрований та проживав за адресою: Запорізька область. Василівський район, с. Орлянське, вул. Пагіна, 130 з 1971 року по день своєї смерті - 25 травня 1992 року. На день його смерті та на протязі 6 місяців після його смерті за вказаною адресою проживали та були зареєстровані його батько - ОСОБА_6, мати - ОСОБА_7, брат - ОСОБА_8, невістка - ОСОБА_9, племінниця та онука - ОСОБА_10. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 квітня 1962 року. Земельна ділянка, надана ОСОБА_3 сільською радою Василівського району Запорізької області в користування для обслуговування житлового будинку - 0,25 га та для ведення особистого сільського господарства - 0,25 га по вул. Пагіна б.130 в с. Орлянське Василівського району Запорізької області згідно земельно-кадастрової книги числилася за ОСОБА_6. Житловий будинок у с. Орлянське Василівського району Запорізької області (без зазначення назви вулиці та номеру будинку) ОСОБА_6 купив 27 січня 1966 року, що підтверджено договором купівлі-продажу нотаріальне посвідчення якого було вчинене виконкомом ОСОБА_3 сільської ради. Відмітка про здійснення державної реєстрації прав власності на вказаний будинок за ОСОБА_6 відсутня. Вказаний договір купівлі-продажу за формою та змістом відповідав положенням Указу Президії Верховної ОСОБА_7 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних житлових будинків» та положенням ЦК УРСР (в ред.1963 p.).

Крім того, відповідно до рішення №196 від 17 жовтня 1990 року виконкому Василівської районної ради народних депутатів «Про реєстрацію житлового фонду» за ОСОБА_6 було визнано право власності на житловий будинок по вул. Пагіна б.130 у с. Орлянське Василівського району Запорізької області та оформлення права власності на житловий будинок з видачею свідоцтва про право власності покладалося на відповідну сільську раду, однак, це рішення в частині видачі власнику Свідоцтва про право власності виконано не було.

Згідно погосподарської книги №15 та особового рахунку №1169 житловий будинок у с. Орлянське по вул. Пагіна,130 належав померлому ОСОБА_6.

Батьком позивачки ОСОБА_2 (дівоче прізвище - Маковоз) ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_8, який помер 20 червня 2006 року. На час його смерті з ним була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_3 лише його матір - ОСОБА_7. На той час його шлюб з ОСОБА_9 був розірваний. Після смерті усіх родичів позивачів, вказаних вище, документально спадщину ніхто не оформляв та до нотаріуса не звертався.

Бабуся позивачів ОСОБА_7 померла 25 січня 2010 року. На час її смерті з нею ніхто не був зареєстрований та не проживав. Третя особа - ОСОБА_4, яка є донькою ОСОБА_6Ф та ОСОБА_7, з 1986 року постійно зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_4. Від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 відмовилася, про що є її заява у спадковій справі. Позивачі у справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями за законом, що прийняли спадщину після смерті бабусі - ОСОБА_7, яка померла 25 січня 2010 року.

У спадковій справі №10/2017, яка була заведена нотаріусом за заявою позивачів, вони отримали Свідоцтва по право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме кожна з них отримала у спадщину 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 8,811 га на території ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області, що належала ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ЯЕ № 264773. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину на вказаний житловий будинок вони не мають можливості через відсутність документу, що посвідчує право власності спадкодавця на вказаний будинок та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ринкова вартість вказаного вище житлового будинку становить 101170 грн.

Отже, ОСОБА_7 успадкувала право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку після смерті чоловіка - ОСОБА_12 відповідно до положень ЦК УРСР (ред. 1963р.) та на 1/2 частину - після смерті сина ОСОБА_8, відповідно до положень ЦК України (в ред.2003р.). У зв'язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_7 не оформила спадщину та не здійснила державної реєстрації свого права власності на житловий будинок, позивачі не можуть оформити спадщину після смерті бабусі в нотаріальній конторі.

Враховуючи вищевикладене, позивачі, просять суд визнати за кожним із позивачів - ОСОБА_1, 16 жовтня 1992 руку народження, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на 1/2 частку у праві власності у порядку спадкування за законом після смерті бабки - ОСОБА_7, яка померла 25 січня 2010 року, на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: вул. Пагіна, 130 в с. Орлянське Василівського району Запорізької області, а саме: житловий будинок - А, погріб - Б, літню кухню - В, сарай - Г, гараж Д, огорожу - №1, водогін №2.

Позивачка ОСОБА_1 та позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, надали суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької областів судове засідання не зявився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 26 жовтня 2010 року зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а її батько - ОСОБА_5, ступінь рідства з яким підтверджено свідоцтвом про народження ІУ-ЖС № 346817, був постійно зареєстрований та проживав за адресою: Запорізька область. Василівський район, с. Орлянське, вул. Пагіна, 130 з 1971 року по день своєї смерті - 25 травня 1992 року. Факт смерті ОСОБА_5 25 травня 1992 року підтверджено Свідоцтвом про смерть Ш-ЖС №268096. На день його смерті та на протязі 6 місяців після його смерті за вказаною адресою проживали та були зареєстровані його: батько - ОСОБА_6, мати - ОСОБА_7, брат - ОСОБА_8, невістка - ОСОБА_9, племінниця та онука - ОСОБА_10, що підтверджено довідкою ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області №126 від 12 січня 2016 року. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 квітня 1962 року, що підтверджено свідоцтвом про одруження Ш-УР №630325.

Земельна ділянка, надана ОСОБА_3 сільською радою Василівського району Запорізька: області в користування для обслуговування житлового будинку - 0,25 га та для ведення особистого сільського господарства - 0,25 га по вул. Пагіна б.130 в с. Орлянське Василівського району Запорізької області згідно земельно-кадастрової книги числилася за ОСОБА_6, що підтверджено довідкою сільської ради № 836 від 20 лютого 2017 року.

Житловий будинок у с. Орлянське Василівського району Запорізької області (без зазначення назви вулиці та номеру будинку) ОСОБА_6 купив 27 січня 1966 року, що підтверджено договором купівлі-продажу нотаріальне посвідчення якого було вчинене виконкомом ОСОБА_3 сільської ради. Відмітка про здійснення державної реєстрації прав власності на вказаний будинок за ОСОБА_6 відсутня.

Крім того, відповідно до рішення №196 від 17 жовтня 1990 року виконкому Василівської районної ради народних депутатів «Про реєстрацію житлового фонду» за ОСОБА_6 було визнано право власності на житловий будинок по вул. Пагіна, 130 у с. Орлянське Василівського району Запорізької області та оформлення права власності на житловий будинок з видачею свідоцтва про право власності покладалося на відповідну сільську раду, однак це рішення в частині видачі власнику Свідоцтва про право власності виконано не було.

Згідно погосподарської книги №15 та особового рахунку №1169 житловий будинок у с. Орлянське по вул. Пагіна, 130 належав померлому ОСОБА_6, що підтверджено довідкою ОСОБА_3 сільської ради №836 від 20 лютого 2017 року.

Батько позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_8 помер 20 червня 2006 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть І-ЖС № 047186. Його батьками були ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ЕКО №189331. Відповідно до довідки сільської ради № 842 від 20 лютого 2017 року на час його смерті з ним була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_3 лише його матір - ОСОБА_7. На той час його шлюб з ОСОБА_9 був розірваний.

Бабуся позивачів - ОСОБА_7 померла 25 січня 2010 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть І-ЖС №160247. На час її смерті з нею ніхто не був зареєстрований та не проживав, що підтверджено довідкою сільської ради №843 від 20 лютого 2017 року. Отже ОСОБА_7 успадкувала право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку після смерті чоловіка - ОСОБА_12 відповідно до положень ЦК УРСР (ред. 1963р.) та на 1/2 частину - після смерті сина ОСОБА_8, відповідно до положень ЦК України (в ред.2003р.).

Третя особа - ОСОБА_4, яка є донькою ОСОБА_6Ф та ОСОБА_7, що підтверджено свідоцтвом про народження УП-УР №0795657 та свідоцтвом про укладення шлюбу П-ЖС №308338, з 1986 року постійно зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_5. Від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 відмовилася, про що є її заява у спадковій справі.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями за законом, що прийняли спадщину після смерті - ОСОБА_7, кожна з них отримала у спадщину 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 8,811 га на території ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області, що належала бабусі ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ЯЕ № 264773, що підтверджено Свідоцтвами про право на спадщину від 17 лютого 2017 року НВО 948905 та НВО 948904.

Постановою нотаріуса від 17 лютого 2017 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 25 січня 2010 року ОСОБА_7 на 1/2 частку кожному, через відсутність документу, що посвідчує право власності спадкодавця на вказаний будинок та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ринкова вартість вказаного вище житлового будинку становить 101170 грн., що підтверджено звітом про його оцінку, складеним суб'єктом оціночної діяльності.

На даний час право власності на спадкове майно, а саме - житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Пагіна 130, с. Орлянське Василівський район Запорізька область позивачі не мають можливості оформити відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно ст.1218 чинного Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Згідно ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Мінюстом України №7/5 від 07 лютого 2002 року визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

Враховуючи, що позивачі не мають можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи, що позивачі є спадкоємцями за законом після смерті їх баби ОСОБА_7, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності за кожним із позивачів на 1/2 частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: вул. Пагіна, 130 в с. Орлянське Василівського району Запорізької області, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 60, 84, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити:

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2право власності по 1/2 частці у праві власності на житловий будинок та господарські споруди, а саме, на житловий будинок - А, погріб -Б, літню кухню - В, сарай - Г, гараж Д, огорожу - №1, водогін №2, що розташовані по вул. Пагіна, 130 в с. Орлянське Василівського району Запорізької області, в порядку спадкування за законом, після смерті 25 січня 2010 року баби ОСОБА_7.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик