Справа №592/6749/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Труханова Л. М.
Номер провадження 22-ц/788/1435/17 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Різниченко Н.А.,

розглянувши цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на ухвалу судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 21 липня 2017 року

за заявою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3

про стягнення грошової суми,

в с т а н о в и л а:

21.06.2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошової суми у розмірі 364 448,32 грн. При цьому зазначав, що 29.06.2016 року останній взяв у нього в борг грошову суму в розмірі 14 000 доларів США , які згідно розписки зобов'язався сплатити до 30.10.2016 року. Однак, у вказаний строк кошти повернуті не були, на телефонні дзвінки боржник відповідає рідко та лише обіцяє повернути борг після продажу нежитлового приміщення, що перебуває у його власності, але протягом десяти місяців так і не реалізував жодного приміщення. В інтернеті відсутні його оголошення про намір продажу нерухомого майна. Велика сума боргу та явна бездіяльність зі сторони відповідача свідчить про його небажання повертати борг. Згідно даних єдиного реєстру судових рішень на даний ОСОБА_3 є відповідачем у двох справах про стягнення заборгованості, по трьох справах, предметом спору по яких є стягнення заборгованості - рішення суду набрали законної сили.

11.07.2017 року представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_3, а саме: будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 13532372 в межах ціни позову - 364 488,32 грн. В обґрунтування заяви зазначав про те, що 10.07.2017 року позивачу стало відомо про те, що відповідач розпродає власний бізнес, що знаходиться у с.Боромля Тростянецького району і, отримуючи кошти від його продажу, продовжує ігнорувати зобов'язання по сплаті боргу. Враховуючи той факт, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань, тривалий час вводить в оману про намір розрахуватися з борговими зобов'язаннями, хоча при цьому має реальну можливість це зробити, також, враховуючи значну суму боргу, вважає, що існує загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 21.07.2017 року заяву представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 13532372, що належить ОСОБА_3 - до закінчення розгляду цивільної справи.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка не була залучена до участі у справі, кожен окремо подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою у задоволенні заяви позивача про накладення арешту на неналежне йому майно - відмовити.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що постановляючи оскаржувану ухвалу та накладаючи арешт на будинок за адресою: АДРЕСА_1, суд першої інстанції, у порушення вимог абз.1 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» не з'ясував тієї обставини, що вищевказаний будинок йому на праві власності не належить, а відповідно до договору про розподіл майна подружжя, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. 15.10.2016 року за реєстровим № 6333 належить ОСОБА_4. Право власності зареєстроване у встановлено законом порядку 05.10.2016 року. Крім того, зазначає, що жодного належного та допустимого доказу щодо наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду позивачем надано не було.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просила скасувати дану ухвалу, відмовивши ОСОБА_5 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

При цьому зазначає, що даною ухвалою суд порушив її права, визначені ст.ст. 13,41 Конституції України, як власника спірного будинку, оскільки право власності на нього зареєстроване у встановленому законом порядку 05.10.2016 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представник підтримали доводи апеляційний скарг і просили їх задовольнити.

Представник ОСОБА_5 просив ухвалу залишити без змін, у зв'язку з тим, що за даною ухвалою державна реєстрація обтяжень речових прав заявників не відбулась, а тому їх права не порушені.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_4, які апеляційні скарги підтримують з мотивів у них викладених, пояснення ОСОБА_5, який проти скарг заперечує, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а ухвала - скасуванню з постановленням нової ухвали.

Відповідно до частин 1, 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалене тільки у відповідності до заявлених вимог. Отже, конкретний вид забезпечення позову повинен застосовуватися у разі необхідності та бути співмірним із заявленими вимогами.

У відповідності з абз. 2 п. 1, абз. 1, 3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду).

При цьому, відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно формованої 05.10.2016р. вбачається, що право власності на будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на підставі договору про поділ спільного майна подружжя, виданого 05.10.2016 року та зареєстроване приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. (а.с.14,15).

За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно формованої 12.05.2017р. право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3

Але відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 36308183 від 26.07.2017р. відмовлено у реєстрації обтяження речового права ОСОБА_3 на цей об'єкт нерухомості через реєстрації на цей житловий будинок права власності за іншою особою.

Таким чином,задовольняючи заяву представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та накладаючи арешт на будинок за адресою: АДРЕСА_1, суд порушив законні права та інтереси його власника ОСОБА_4, яка не є стороною у справі.

За таких обставин оскаржувану ухвалу не можна визнати законною, а тому на підставі п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про забезпечення позову.

У відповідності до п.2 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з пунктом 2 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглядаючи скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Враховуючи наведене вище та положення п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, ухвала суду про задоволення заяви ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про забезпечення позову, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні даної заяви.

Керуючись ст.ст.307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2, 313, 314 ч.1п.6, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 21 липня 2017 року скасувати.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: