Справа № 502/521/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тюміна О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Нанєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кілія в порядку окремого провадження цивільну справу

за заявою

ОСОБА_1,

заінтересовані особи:

Відділ у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області,

про

встановлення факту належності правовстановлюючого документу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся 29.03.2017 року до Кілійського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог в заяві зазначає, що в Державному акті на право приватної власності на землю, серії ЯА № 845076, який був виданий 14.12.2005 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 20.12.2004 року №761, була допущена орфографічна помилка, а саме прізвище заявника записане як «Масленіков», замість вірного «Маслеников».

Заявник в судове засідання не зявився, представник подав клопотання про розгляд справи без їх участі.

Представник Відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні докази судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 14 грудня 2005 року ОСОБА_2 на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 20.12.2004 року №761, був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯА № 845076, на земельну ділянку площею 2,82 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області, мас.№46, діл. 14. /а.с. 5/

Як вбачається з наданої суду копії паспорта серії КМ №775641, виданого Кілійським РВ ГУМВС України в Одеській області 25.04.2012 року, прізвище власника в ньому, значиться як «Маслеников», реєстрація місця проживання збігається із адресою місця проживання зазначеною в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 845076. /а.с. 3/

Відповідно довідки Кілійського РС ГУДМС України в Одеській області від 04.01.2017 року №5133/1 гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 17.10.2001 року був документований паспортом КК 707498 Кілійським РВ УМВС України в Одеській області у звязку з обміном. 25.04.2012 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був документований паспортом КМ 775641 Кілійським РВ ГУМВС України в Одеській області у звязку з непридатністю до користування. /а.с. 4/

Згідно листа Відділу Держгеокадастру у Кілійському районі Одеської області № М-24/0-4/6-17 від 26.01.2017 року на заяву ОСОБА_1, у звязку з набранням чинності з 01.01.2013 року Законом України «Про державний земельний кадастр», постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», з 01.01.2013 року органи Держземагентства позбавлені повноважень щодо реєстрації права власності та користування земельною ділянкою. Законодавством України виправлення помилок в державних актах на землю не передбачено. /а.с. 6/

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що особа, яка зазначена в Державному акті на право приватної власності на землю серії ЯА № 845076 від 14.12.2005 року, а саме ОСОБА_2 та особа, яка зазначена в паспорті громадянина України, серії КМ №775641, виданого Кілійським РВ ГУМВС України в Одеській області 25 квітня 2012 року, а саме ОСОБА_1, є однією і тією ж особою.

При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву.

На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 209, 213-215, 218, 223, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №845076, виданого 14 грудня 2005 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 20.12.2004 року №761, виготовленого на ім'я «Масленікова Кирила Ніконовича».

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_3