Провадження № 22-ц/790/2644/17 Головуючий 1 інстанції Ференчук О.В.
Справа № 643/2371/17 Доповідач: Бровченко І.О.
Категорія:про надання
психіатричної допомоги
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Бровченко І.О.,

суддів колегії ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2017 року по справі за заявою лікаря-психіатра комунального закладу охорони здоровя «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» ОСОБА_5 про примусову госпіталізацію ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А :

До Московського районного суду м. Харкова звернувся із заявою КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3» про застосування примусової госпіталізації відносно ОСОБА_3 в порядку ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

У судовому засіданні представник ХОКПЛ № 3 в особі лікаря-психіатра ОСОБА_5 підтримала заяву та вказала, що ОСОБА_3 був госпіталізований в Харківську обласну клінічну психіатричну лікарню №3 19 лютого 2017 року бригадою швидкої медичної допомоги у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу за направленням лікаря-психіатра та за заявою матері ОСОБА_3- ОСОБА_6

ОСОБА_3 був оглянутий комісією лікарів, відповідно до висновку якої у нього виявляються ознаки тяжкого психічного захворюванням у вигляді шизофренії параноїдної, безперервного типу перебігу, внаслідок якого представляє небезпеку для оточуючих та для себе.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву КЗОЗ «Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3» про примусову госпіталізацію відносно ОСОБА_3

ОСОБА_3 та його представник проти заяви про примусову госпіталізацію заперечували та пояснили, що не має жодних підстав для примусової госпіталізації до психіатричного закладу.

ОСОБА_6 матір ОСОБА_3, допитана в судовому засіданні в якості свідка, показала, що її син ОСОБА_3 дуже агресивний, бє її, загрожує застосуванням фізичного насильства, вона його побоюється.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2017 року застосовано у відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару ХОКПЛ № 3.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволені заяви про примусову госпіталізацію, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Застосовуючи у відношенні ОСОБА_3 примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3, суд виходив з того, що він страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії параноїчної безперервного типу перебігу, внаслідок чого виявляє небезпеку для себе і оточуючих, потребує госпіталізації до психіатричного лікувального закладу.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених вказаним цим законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України.

Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Порядок розгляду заяви про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку врегульовано ст. ст. 279 - 281 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 281, ч. 2 ст. 282 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги.

Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 19 лютого 2017 року ОСОБА_3 був госпіталізований до Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3 на підставі направлення лікаря/фельдшера ШМД 204, рапорту співробітника Управління патрульної поліції м. Харкова ОСОБА_7 від 19 лютого 2017 року, виклику поліції бригади спеціалізованої ШМД, заяви матері ОСОБА_3, записами чергового лікаря приймального покою КЗОЗ ХОКПЛ № 3.

Згідно акту психіатричного огляду особи за вих. № 21/2054 від 20 лютого 2017 року комісії лікарів-психіатрів Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, страдає тяжким психічним розладом у вигляді параноїчної форми безперервний тип перебігу, внаслідок чого виявляє небезпеку для себе і оточуючих, потребує госпіталізації до психіатричного лікувального закладу в умовах стаціонару. Вказаним актом підтверджено обґрунтованість рішення про застосування до ОСОБА_3 підстав для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку відповідно до положень ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 на час розгляду справи судом першої інстанції страждав тяжким психічним розладом, створював небезпеку для себе та оточуючих осіб, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про застосування у відношенні ОСОБА_3 примусової госпіталізації в умовах психіатричного стаціонару Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3.

З матеріалів справи вбачається, що на психічний розлад ОСОБА_3 страждає з 2007 року. До 19 лютого 2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні у ХОКПЛ № 3 шість разів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 не хворіє на тяжкі психіатричні захворювання, не створює загрози собі та оточуючим, не бажає проходити примусове стаціонарне лікування у Харківській обласній клінічній психіатричній лікарні № 3, не можуть бути прийняті до уваги судовою колегією.

Згідно ч. ч. 2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

ОСОБА_4 не є спеціалістом в області психіатрії та не наділенний правом встановлення діагнозу психічного захворювання особам в порядку, визначеному Законом України «Про психіатричну допомогу» та іншими законами України.

Доводи апеляційної скарги спростовуються актом психіатричного огляду № 21/2054 від 20 лютого 2017 року комісії лікарів-психіатрів Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3, згідно з яким ОСОБА_3 страждає тяжким психічним захворюванням.

Твердження в апеляційній скарзі, що акт психіатричного огляду містить недостовірні відомості щодо підстав госпіталізації ОСОБА_3, належними та допустимими доказами по справі не обґрунтовані та спростовуються матеріалами справи, які були надані представниками ХОКПЛ № 3 в обгрунтування своїх доводів.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, наведених на її обґрунтування, в даному випадку процесуальне рішення суду, прийняте по суті розглянутого ним питання не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного його вирішення.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: