АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2741/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів страхування
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді Яцини В.Б.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про визнання події страховим випадком, стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, заявивши вимоги про: визнання події, яка настала 01.07.2016 року, страховим випадком; стягнення з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 22400 грн., витрати понесені за проведення оцінки матеріального збитку в сумі 1000 грн.; витрати, понесені при оформленні позовної заяви та отриманні правової допомоги; витрати, понесені за сплату судового збору; стягнення з відповідача на свою користь відшкодування за завдану моральну шкоду в сумі 10000 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що між ОСОБА_3 та відповідачем 17.06.2016 року був укладений договір добровільного страхування майна №252.994093376.3037, предметом якого було страхування майна нежитлового приміщення, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, МЖК Інтернаціоналіст, 47/2, яке належить їй на праві власності та відповідно до договору оренди від 12.12.2012 року перебуває в користуванні її сина ОСОБА_4

Вказала, що за вказаним договором добровільного страхування вона є вигодонабувачем.

Зазначила, що 01.07.2016 року о 09 годині 00 хвилин, прибувши до орендованого приміщення, її син виявив, що пошкоджені стіни, стеля, стався обвал підвісної стелі. Він одразу повідомив відповідача про страховий випадок, та в межах терміну, передбаченому умовами договору, відповідачу була подана заява про виплату страхового відшкодування, яка була зареєстрована 04.07.2016 року. Зазначила, що листом від 11 липня 2016 ПрАТ СК «ПЗУ України» було відмовлено у здійснені виплат страхового відшкодування, з яким вона повністю не погоджується.

Вказала, що нею було прийнято рішення про проведення оцінки матеріального збитку, у звязку з чим між нею та ПП «АСС-А» було укладено договір №1711/2016 про встановлення розміру матеріального збитку, який було визначено в сумі 22400 грн.

Вимогу щодо стягнення моральної шкоди з відповідача обґрунтувала тим, що невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань призвело до того, що вона тривалий час не могла використовувати своє майно за призначенням, а від очікування належного виконання відповідачем своїх договірних обовязків для відшкодування страхових виплат вона зазнала душевної травми.

У звязку з чим, просила суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача витрати за проведену оцінку пошкодженого майна та судові витрати.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявилась, була належним чином та своєчасно повідомлена про місце і час розгляду справи, її представник ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні надав по суті свої пояснення, в яких вказував на обставини, які були викладені в позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Додатково, після розяснення судом можливість звернення до суду із клопотанням про призначення по справі експертизи для встановлення причини залиття нежитлового приміщення, пояснив, що вказаним правом користуватися не буде через відсутність грошових коштів.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_5 «СК «ПЗУ Україна» не зявився, про час, дату і місце судового засідання був неодноразово повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не надав.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні позову повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначила, що оскаржуване рішення ухвалено судом за порушення норм матеріального та процесуального права, за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, за невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи. Вказала, що судом не встановлено, на підставі яких доказів Відповідачем прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Відзначила, що судом не було надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а саме: технічному паспорту, Акту обстеження приміщення, проведеного ПП «Шанс» та звіту про оцінку розміру заподіяних збитків, проведеного ПП «АСС-А», з яких вбачається, що в нежитловому приміщенні спортивного та соціально-побутового призначення відсутні вікна та інші отвори, із наявності яких виходив відповідач при відмові від сплати страхового відшкодування, а вхід здійснюється із спільного нежитлового приміщення, а не вулиці.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно наявної у справі копії договору, між ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «ПЗУ України» був укладений договір добровільного страхування майна фізичних осіб №252.994093376.3037, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника щодо застрахованого майна нежитлового приміщення спортивного та соціально-побутового призначення №47/2 площею 42,5 кв.м., яке знаходиться за адресою: Харківська область, сел. Циркуни, МЖК «Інтернаціоналіст», 47 та належить на праві власності позивачу по справі (а.с.12-17, 29). При цьому, у п. 1.9. Договору визначено, що ОСОБА_3 є вигодонабувачем за цим договором.

ОСОБА_4 звернувся від імені позивача на адресу голови правління ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання збитку з метою отримання відповідних виплат (а.с.19), проте, своїм листом від 11.07.2016 року відповідач відмовив ОСОБА_6 у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на п.п.2.4.1.19 Розділу 2.4. Договору №252.994093376.3037, в якому зазначено, що страховик не відшкодовує збитків, що сталися внаслідок проникнення граду, зливи, дощу, снігопаду через незакриті вікна або інші отвори, якщо ці отвори не виникли в результаті дії граду, зливи, дощу або снігопаду, а також затоплення/підтоплення, викликаного недостатньою пропускною здатністю каналізаційних систем, які належать та/або знаходяться під контролем Страхувальника, стихійних явищ, що мають сезонний характер у певній місцевості, сезонні підтоплення ґрунтовими водами (а.с.30).

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем факту настання саме страхового випадку у приміщенні застрахованого ним майна.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).Частина 2 вказаної статті передбачає, що страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України та п.3 ч.1 ст.20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Так, у п. 1.5 Договору №252.994093376.3037 «Частина-А» визначений перелік подій, за настанням яких страховик надає страхове покриття, зокрема: стихійні явища (буря, ураган, шквал, смерч, сильний дощ, сильна злива, тривалі дощі, сильні снігопади, паводок, затоплення, підтоплення, град, зсув, обвал, провалля, осідання грунтів, карстове поглиблення, гірські обвали, схід лавин, землетрус, налипання снігу, тиск снігового покриву, виверження вулкану); вода (витікання води з водопровідних, каналізаційних, опалювальних та протипожежних систем, в т.ч. з сусідніх приміщень); протиправні дії третіх осіб (дії третіх осіб цілеспрямованого характеру, заподіяні з метою завдання шкоди Застрахованому майну).

З п.п. 2.4.1.19 Розділу 2.4. Договору, на який посилався відповідач у своїй відмові у здійсненні страхового відшкодування, вбачається, що страховик не відшкодовує збитки, що сталися внаслідок проникнення граду, зливи, дощу, снігопаду через незакриті вікна та інші отвори, якщо ці отвори не виникли в результаті дії граду, зливи, дощу або снігопаду, а також затоплення/підтоплення, викликаного недостатньою пропускною здатністю каналізаційних систем, які належать та/або знаходяться під контролем Страхувальника, стихійних явищ, що мають сезонний характер у певній місцевості, сезонні підтоплення ґрунтовими водами. (а.с.14 зворотна сторона).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач на підтвердження підстав свого позову надав до справи копію технічного паспорту застрахованого нежитлового приміщення, з якого вбачається, що нежитлове приміщення не має вікон; звіт про оцінку майна від 21.11.2016р., згідно якого станом на 17.11.2016р. ринкова вартість обєкта оцінки становить 22 400 грн. Причина залиття попадання атмосферних опадів на ділянку плит перекриття над приміщенням, де сталося залиття, інженерні комунікації над ним відсутні. Внаслідок насичення плит гіпсокартону вологою сталося руйнування фрагментів стелі площею 2 кв.м, по краях цього фрагменту спостерігається сильне розбухання і деформація гіпсокартону, що дозволяє припускати продовження процесу осипання і необхідність повної його заміни на площі 42,5 кв.м згідно технічного паспорту приміщень Деякі ділянки стін також піддалися намоканню і в результаті насичення вологою набрякли і деформовані. Пошкоджений фрагмент стіни, що вимагає заміни, становить близько 33 кв.м., на підлозі спостерігаються калюжі. (а.с. 43, 44).

Як пояснив представник позивача, вказане нежитлове приміщення перебуває у цоколі триповерхового будинку, вода до нього внаслідок зливи потрапила по внутрішнім пустотам у плитах перекриття. При цьому позивач у даному випадку не вбачає необхідності у призначенні судової експертизи для зясування того, яким шляхом вода потрапила до цього нежитлового приміщення, оскільки це не передбачено договором страхування.

Колегія суддів відхиляє такі доводи представника позивача, оскільки відповідно до вказаних умов п.п. 2.4.1.19 розділу 2.4 договору страхування не є страховим випадком пошкодження застрахованого майна, на що посилався відповідач у своїй відмові у здійсненні страхового відшкодування, якщо збитки, що сталися внаслідок проникнення зливи, дощу через отвори, якщо вони не виникли в результаті дії граду, зливи, дощу або снігопаду, а також затоплення/підтоплення, викликаного недостатньою пропускною здатністю каналізаційних систем, які належать та/або знаходяться під контролем Страхувальника. Для зясування питання стосовно причини залиття застрахованого приміщення, що має значення у світлі умов договору страхування про відсутність страхового випадку, з приводу чого між сторонами виник спір, встановлення шляху проникнення води до застрахованого приміщення, необхідні спеціальні знання у галузі будівництва і тому відповідно до положень ст. 143 ЦПК України ці обставини підлягають встановленню за допомогою судової експертизи, від проведення якої позивач відмовився в судах двох інстанцій. Наявні у звіті оцінювача відомості про причину залиття не є допустимими доказами, оскільки оцінювач не є спеціалістом в галузі будівництва, тому їх суд не може взяти до уваги в силу ст. 59 ЦПК України.

Суд також правильно послався на те, що у даному випадку кількість опадів не становить страхового ризику, на випадок якого був укладений договір страхування, внаслідок чого отримані від такого дощу збитки не є страховим випадком.

Так, згідно наданої позивачем інформації з Харківського регіонального центру з гідрометеорології від 06.09.2016 року про погодні умови 01 липня 2016 року кількість опадів 39,4 мм внаслідок сильного дощу, який тривав з невеликими перервами більше двох годин, - не становлять страхового випадку, оскільки відповідно до положень п. 2.3.2.4.1 договору добровільного страхування майна, частина «Б», - страховим ризиком є лише сильний дощ з кількістю опадів понад 50 мм на рівнинній території та 30 мм в гірських районах тривалістю до 12 годин (а.с. 13 на зв.). При цьому позивач не надав до суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що застраховане приміщення перебуває у гірському районі.

Таким чином, оскільки позивач при наявності процесуальної можливості не довів наявність страхового випадку, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність позову, які належним чином вмотивовані, відповідають матеріалам справи та нормам матеріального права і доводами скарги не спростовані.

З огляду на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу, та залишає оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -