Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Номер провадження 22-ц/778/2389/17 Суддя-доповідач Кухар С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіКухаря С.В.
суддів:Полякова О.З.
Онищенко Е.А.
секретарВащенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2017 року у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_5, ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа: Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», третя особа - Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (попередня назва - Орджонікідзевський ВДВС Запорізького МУЮ) (далі - Відділ ДВС), про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.07.2007 між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № SME0001846/4 на суму 32 800 гривень. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 03.07.2007 між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір застави транспортного засобу № SME0001846/4 - автомобіля ВАЗ 21099, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, № кузову НОМЕР_2. У зв'язку з невиконанням ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2011 позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено, внаслідок чого з відповідача стягнуто 81 870,10 гривень.

Постановою Відділу ДВС від 09.12.2010 та постановою Відділу ДВС від 29.07.2011 було накладено арешт на майно ОСОБА_5 та оголошено заборону на його відчуження в межах виконавчих проваджень № 23167186 та № 27811128 відповідно, що перешкоджає позивачеві здійснити реалізацію заставного майна, чим порушуються права позивача як заставодержателя.

Посилаючись на вимоги Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закон України «Про заставу» позивач просив звільнити з-під вищевказаних арештів вищезазначений транспортний засіб, накладеного вказаною постановою Відділу ДВС (арк. справи 1-4).

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2017 року позов задоволено частково. Звільнено з-під арешту та заборони на відчуження, накладеного постановою Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ (Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 9 грудня 2010 р. ВП № 23167186, автомобіль марки ВАЗ 21099, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, № кузову НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_5 та перебуває в заставі публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк». В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволення позову та ухвалити нове, яким відмовити в позові у повному обсязі.

В частині відмови в задоволенні позову рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржене, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

В силу ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом встановлено, що 03.07.2007 між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № SME0001846, за яким ОСОБА_5 отримав кредит у сумі 32 800 грн. строком користування 36 календарних місяців під 23% річних із цільовим призначенням - задоволення споживчих потреб (арк. справи 7-8).

03.07.2007 між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_5 укладено договір застави рухомого майна № SME0001846/4, предметом застави є автомобіль ВАЗ 21099, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, № кузову НОМЕР_2, що належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого Запорізьким МРЕВ № 1 ДАІ ГУ МВС України в Запорізькій області 29.03.2005. Пунктом 3.3 договору застави передбачено, що за домовленістю сторін вартість предмету застави складає 30 300 гривень (арк. справи 9-13).

Застава зареєстрована 04.07.2007 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується відповідним Витягом з цього Реєстру № 13296203 від 04.07.2007 (арк. справи 15-16). Обтяжувачем майна зазначений ПАТ «Альфа-Банк», терміни дії - до 04.07.2012.

06.06.2012 до вказаного Реєстру було внесено зміни про обтяження в частині терміну дії - до 06.06.2017 (арк. справи 17).

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2011 задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ «Гавікор» про стягнення заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого з вказаних осіб солідарно стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 461,73 грн., за процентами 4 579,55 грн., за пенею 60 828,82 грн. (арк. справи 26-29).

Згідно з наявною в матеріалах справи копією постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.12.2010 ВП № 23167186, винесеної державним виконавцем Відділу ДВС Антонець І.В., на виконання до Відділу ДВС надійшла ухвала № 2-3399 від 02.08.2010 Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5, внаслідок чого державний виконавець наклав арешт на все належне ОСОБА_5 майно у межах суми стягнення 39 566,61 грн. та заборонив здійснювати його відчуження (арк. справи 30-31).

З копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.12.2010 ВП № 23167186 випливає, що державним виконавцем Відділу ДВС було відкрито вищезазначене виконавче провадження на підставі ухвали № 2-3399 від 04.08.2010, виданої Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, стягувачем за виконавчим провадженням є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а боржником - ОСОБА_5 (арк. справи 32-33).

Відомості про зазначене обтяження (арешт та заборону відчуження) були внесені до бази МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Запорізькій області 14.12.2010 за вх. № 9583 (арк. справи 34).

Вірно встановивши вказані обставини суд попередньої інстанції прийшов до помилкового висновку, що наявність нового обтяження на те ж саме майно порушує права позивача.

Так, застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України "Про заставу").

Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).

Відповідно до статті 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

За змістом статті 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Це правило відповідає речовій природі застави як способу забезпечення, що отримало назву "право слідування".

Відповідно до статті 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

За таких обставин наявність обтяжень які виникли пізніше ніж реєстрація обтяження на користь позивача, на одне і теж майно жодним чином не порушує права ПАТ «Альфа-Бнк» і не є підставою для задоволення позову про звільнення майна з-під арешту.

В матеріалах справи відсутні докази, щодо порушення прав позивача в результаті наявності нових обтяжень на зазначений транспортний засіб, а тому рішення суду в частині задоволення позову підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2017 року у цій справі скасувати в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Решта рішення в частині відмови в позові не оскаржувалось і не перевірялась.

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: