Ухвала

іменем україни

07 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КузнєцоваВ.О., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, ОСОБА_5 про зобов'язання нарахувати та виплатити недоплачену заробітну плату, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 серпня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - ВД ФССТВП), ОСОБА_5 про зобов'язання нарахувати та виплатити недоплачену заробітну плату, посилаючись на те, що він працює на посаді начальника управління організаційної роботи ВД ФССТВП з 25 квітня 2013 року, однак з 01 січня 2015 року його заробітна плата суттєво зменшилась при незмінності умов праці.

В.о. директора ВД ФССТВП ОСОБА_5 21 січня 2015 року видано наказ № 08-к «Про встановлення надбавок працівникам ВД ФССТВП, яким затверджено з 01 січня 2015 року надбавки робітникам ВД ФССТВП за складність, напруженість у роботі та високі досягнення у праці працівникам ВД ФССТВПзгідно з додатками 1 і 2». В результаті цього наказу відбулася зміна істотних умов праці, а саме розмірів оплати праці та пільг, тобто його заробітна плата істотно зменшилась.

В зв'язку з викладеним, просив визнати протиправним та скасувати наказ від 21 січня 2015 року № 08-к «Про встановлення надбавок працівникам ВД ФССТВП та додаток до цього наказу в частині встановлення йому надбавки; зобов'язати відповідачів відповідно до законодавства нарахувати та виплатити йому недовиплачену заробітну плату з 01 січня 2015 року по 11 березня 2016 року; стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі 12 000 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Судами встановлено, що з 25 квітня 2013 року позивач працює на посаді начальника управління організаційної роботи ВД ФССТВП.

В.о. директора ВД ФССТВП ОСОБА_5 21 січня 2015 року видано наказ № 08-к «Про встановлення надбавок працівникам ВД ФССТВП, яким затверджено з 01 січня 2015 року надбавки робітникам ВД ФССТВП за складність, напруженість у роботі та високі досягнення у праці працівникам ВД ФССТВП згідно з додатками 1 і 2».

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу(ч. 1 ст. 94 КЗпП України).

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Додаткові складові (премії, надбавки тощо) не є гарантованими і мають індивідуальний характер.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановлено, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 127 від 25 грудня 2003 року затверджено Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, яким визначено умови оплати та стимулювання праці працівників апарату ВД ФССТВП, виконавчих дирекцій відділень Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районних (міжрайонних), міських виконавчих дирекцій відділень фонду.

Відповідно до п. 1.3. Положення, фінансування витрат на виплату працівникам посадових (місячних) окладів, надбавок, доплат, премій та матеріальної допомоги, передбачених «Положенням», здійснюється за рахунок фонду оплати праці в межах асигнувань по статті «Оплата праці».

Пунктом 3.1. Положення передбачено, що щомісячна надбавка за високі досягнення у праці встановлюється керівним працівникам, спеціалістам і службовцям у розмірі до 50 відсотків посадового окладу. Надбавки за високі досягнення у праці встановлюються відповідно до ступеня участі працівника у реалізації заходів щодо функціонування Фонду. У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи, невиконання в повному обсязі посадових обов'язків, порушення трудової дисципліни працівниками, надбавки за високі досягнення у праці скасовуються або зменшуються.

Згідно з п. 3.3 Положення, щомісячна надбавка за складність, напруженість у роботі встановлюється робітникам у розмірі до 50 відсотків місячного окладу.

Надбавки, передбачені пунктами 3.1, 3.3 Положення встановлюються один раз на рік на початку календарного року після аналізу роботи робочого органу за минулий рік. Як виняток, за наявності відповідної мотивації, вони можуть переглядатися протягом року(п. 3.4).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов вірного й обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки надбавки за складність, напруженість у роботі виплачується у межах фонду оплати праці і не мають обов'язкового характеру, рішення про її встановлення (скасування, зменшення розміру) приймає керівник залежно від наявності коштів шляхом видання відповідного наказу, тобто відповідач діяв відповідно до умов передбачених трудовим законодавством і зокрема відповідно до Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 серпня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов

С.О.Карпенко

Г.І. Мостова