АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2-474/11 Головуючий І інстанції: Труханович В.В.
Провадження № 22-ц/790/3754/17 Доповідач: Сащенко І.С.
Категорія: інші
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Сащенко І.С.

суддів Овсяннікової А.П., Коваленко І.П.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 квітня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання та видачу виконавчого листа по цивільній справі №2-474/11 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Харківської міської ради, Комунального підприємства «Харківське міське БТІ», треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Адміністрація Жовтневого району Харківської міської ради про відновлення межі земельних ділянок, знесення паркану, зобовязання вчинити певні дії, відшкодування матеріальних витрат та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання та видачу виконавчого листа.

В обґрунтування заяви зазначав, що у 2015 році ним було пред'явлено до виконання до відділу державної виконавчої служби Жовтневого району м. Харкова виконавчий лист по справі № 2012/2-274. У 2016 році виконавче провадження було закрито, у зв'язку з фактичним виконанням рішенням суду, а саме відновлено межі земельних ділянок та перенесено паркан на межу яка відповідала кожному із варіантів відновлення межі. Проте, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 перенесли паркан та встановили його на старому місці.

В судовому засіданні ОСОБА_3, яка також представляє інтереси ОСОБА_1, заяву підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували.

Державний виконавець Жовтневого ВДВС ХМУЮ в судове зсідання не з'явився.

ОСОБА_11 та ОСОБА_9, ОСОБА_10 в судове засідання не з'явилися.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 квітня 2017 року у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять скасувати ухвалу суду першої інстанції, визнати неправомірними дії ВДВС Жовтневого району м. Харкова, скасувати постанову про закриття виконавчого провадження в частині зобов'язання відновлення межі, поновити строк на виконане рішення суду і зобов'язати ВДВС Жовтневого району м. Харкова відновити виконавче провадження та витребувати виконавчий лист з суду Жовтневого району м. Харкова і виконати рішення суду. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального та матеріального права.

Зазначають, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволені заяви, ОСОБА_1 оскільки рішення суду фактично не виконане.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 21.07.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5 відновити межі земельних ділянок №7 та №9 по проспекту Ілліча в місті Харкові, встановивши межі, які існували до порушення права користування відповідно до даних протоколу №17 виконавчого комітету Червонобаварської районної ради народних депутатів трудящих міста Харкова від 08 червня 1945 року. Також зобов'язано відповідачів демонтувати паркан між вказаними земельними ділянками. Дане рішення ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03.04.2015 року залишено без змін. У 2015 році ОСОБА_1 звернувся з виконавчим листом по справі №2012/2-274 до виконавчого відділу державної виконавчої служби Жовтневого району м. Харкова.

Згідно постанов державного виконавця Жовтневого ВДВС ГТУЮ в Харківській області Негруця Ю.С. від 12.05.2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів по справі №2012/2-274 було закрито у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду, складено акт та винесено постанову про закриття виконавчого провадження.

При виконанні рішення суду було встановлено колиши по двом варіантам відновлення межі. Проте, зі слів заявників, в той же день відповідачі перенесли паркан та встановили на старому місці.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" ( в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин ).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Пунктом 8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (в редакції станом на момент винесення постанов про закінчення виконавчого провадження ) зазначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Перелік наслідків завершення виконавчого провадження викладено у ч.1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (в редакції станом на момент винесення постанов про закінчення виконавчого провадження ) передбачено, що завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, окрім випадків передбачених цим законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

У разі пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання суд має право його поновити за наявності відповідного клопотання стягувача та поважності причин пропуску цього строку (стаття 371 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що оригінали виконавчих листів вже були отримані стягувачами і пред'явлені до виконання в строки встановлені законом. Відповідно до постанов державного виконавця про закриття виконавчого провадження, рішення фактично виконано. Отже, повторна видача виконавчих листів з підстав поновлення пропущеного строку є неможливою.

Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, 312, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді