АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 646/834/17 Головуючий суддя І інстанції Сорока О. П.
Провадження № 22-ц/790/3192/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів надання послуг
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді Яцини В.Б.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» до ОСОБА_3 про стягнення суми,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів у розмірі 495,53 грн., з яких: 383,87 грн. сума основної заборгованості, 94,85 грн. інфляційні витрати, 16,81 грн. 3 % річних від простроченої суми. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що послуги з вивезення твердих побутових відходів за адресою: м.Харків, вул. В. Жихорська, 141 надаються ТОВ «Харків Екоресурс» з 01.01.2013 року на підставі договору на вивезення побутових відходів, опублікованому в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради газеті «Харьковские известия» № 142(2580)/1 від 27.11.2012 року. Відповідач у справі не надала будь-яких заяв про незгоду з умовами опублікованого договору. В той же час, ОСОБА_3, яка проживає за вищевказаною адресою та є споживачем послуг, які надає позивач, станом на 01.01.2017 року не здійснила оплату вищевказаних послуг з 01.01.2014 року по 01.01.2017 року, у звязку з чим за нею утворилась заборгованість на загальну суму 495, 53 грн., яку позивач просив стягнути в судовому порядку.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» до ОСОБА_3 про стягнення суми.

Не погодившись з вказаним рішенням, ТОВ «Харків Екоресурс» подано апеляційну скаргу, в якій просять вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі; покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування скарги зазначили, що оскаржуване рішення ухвалено судом за порушення норм матеріального та процесуального права, неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи. Вказали, що факт отримання відповідачем примірника газети «Харьковские известия» №142(2580/1) підтверджується матеріалами справи, а саме Актом виконаних робіт від 10.12.2012 р. до Договору № 06-736 від 20.11.2012 р. та «Реєстр на розповсюдження газет «Харьковские известия» №142(2580/1) від 27.11.2012 р. А отже, послуги із вивезення побутових відходів за адресою: м. Харків, вул. Велика Жихорська (Железнякова), 141 надаються на законних підставах. Вказали на невірне застосування судом першої інстанції положень ст. 633 ЦК України. Зазначили, що суд невірно дійшов висновку про відсутність у опублікованих матеріалах Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, оскільки разом із Договором були опубліковані витяги із законодавства про відходи, санітарні норми, і правила поводження з побутовими відходами та утримання територій населених пунктів. Вказали, що суд поклав на позивача обовязок доказування того факту що відповідачеві були надані послуги з вивозу побутових відходів, хоча відповідач не довів, що самостійно здійснює їх утилізацію. Вказали, що оскаржуване рішення протирічить судовій практиці ВСУ.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення учасників судового засідання, відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову суду першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не було доведено факт надання послуг з вивезення побутових відходів саме ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів.

11.09.2015 р. судом було видано судовий наказ. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.10.2015 р. у справі № 646/12724/15-ц зазначений судовий наказ скасовано, що було підставою для звернення до суду з позовною заявою .

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.12.2011 р. № 940 "Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові" виконавцем послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові визначено КП "Комплекс з вивозу побутових відходів", КП КГ "Харківкомуночиствод"; ТОВ "Харків Екоресурс".

Позивачем ТОВ «Харків Екоресурс» в якості пропозиції для підписання споживачами в газеті "Харьковские известия від 27.11.2012 р. був опублікований публічний Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року, підписаний позивачем (а.с. 8).

В обґрунтування заявлених вимог про стягнення заборгованості з відповідача представник позивача посилався на те, що примірник газети з опублікованим у ньому був доставлений за місцем проживання відповідача, договір з 1 січня 2013 року набрав чинності, оскільки заперечень від відповідача про незгоду з його умовами не надійшло.

Дійсно, відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 35-1 Закону України "Про відходи" власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах визначає виконавця послуг з перевезення побутових відходів з певної території населеного пункту.

Стаття 633 ЦК України передбачає, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

У разі необгрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою.

Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов'язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Однак, обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг не спростовує вказаної у ст. 633 ЦК України свободи договору, яка передбачає публічний обов'язок надавача послуг више у відповідь на звернення споживача на отримання відповідних послуг, а також положень ст.ст. 641, 642 ЦК України стосовно порядку укладення публічного договору, які передбачають, що після отримання пропозиції укласти договір, що має має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття, - необхідно отримати відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт), яка повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Нормами ст. 643 ЦК України передбачено, якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку, однак належних і допустимих доказів на підтвердження отримання такої відповіді від відповідача, або вчинення нею дій, які б засвідчили її бажання укласти цей договір або фактичне користування наданами послугами - мателіали справи не містять.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недовденість позову.

Крім того, позивачем дійсно не було надано належних і допустимих доказів надання послуг з вивезення твердих побутових відходів відповідачеві. Таким доказом не можна вважати графік надання вказаної послуги, оскільки він має вірогідний характер і не стверджує про фактичне надання такої послуги і про отримання її відповідачем. Доводи позивача про те, що відповідач не могла не скористатися послугами позивача, оскільки їй потрібно було позбавлятися свого сміття, є недоведеними з боку позвиача припущеннями, які спростовуються заявами відповідача про те, що мешкаючи у приватному домоволодінні, вона повністю утилізує свої відходи, а решту - здає до приймальних пунктів.

Таким чином, враховуючи викладені обставин справи та вимоги закону, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_4 суми за надані послуги.

З огляду на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі викладеного, та відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу, та залишає оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -