Справа № 752/9807/17
Провадження №: 4-с/752/161/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017 року Голосіївський районний суд м Києва

у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.,

при секретарі Мороз О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, суб`єкт оскарження Державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у Києві Левицький Тимофій Костянтинович, зацікавлені особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою у якій просить суд: 1)поновити строк для звернення із скаргою до суду в рамках ч. 2 ст. 385 ЦПК України; 2) визнати незаконними дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київа Головного територіального управління юстиції у м. Києві Левицького Тимофія Костянтиновича щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 52875665 щодо примусового виконання виконавчого листа № 752/19012/13-ц, виданого 29.02.2016 Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованості за кредитним договором в сумі 1 092660, 61 грн. та винесення постанови про стягнення виконавчого збору; 3)Скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Левицького Тимофія Костянтиновича про відкриття виконавчого провадження ВП № 52875665 щодо примусового виконання виконавчого листа № 752/19012/13-ц, виданого 29.02.2016 Голосіївським районним судом м. Києва та постанову про стягнення виконавчого збору.

Скаргу мотивує тим, що12.11.2016 р. державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київа Левицьким Т. К. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 752/19012/13-ц, виданого 29.02.2016 Голосїївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором в сумі 1092660 грн. 61 коп. Окрім того, з відкриттям зазначеного вище виконавчого провадження, державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Скаржник вважає зазначені постанови незаконними, необгрунтованими, та такими, що підлягають скасуванню з підстав того, щоРішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.11.2015 року з нього та ОСОБА_4 було солідарно стягнено 1092660,61 грн. заборгованості за кредитним договором № ML -015/036/2008 від 28.02.2008 року на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Після ухвалення зазначеного рішення, між ним та стягувачем велися перемови щодо його виконання, в результаті чого, він належним чином виконав зобов'язання, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості від 01.09.2016 року, виданою ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в якій стягувачем підтверджується, що, ОСОБА_1 виконав в повному обсязі кредитні зобов'язання за кредитним договором № ML -015/036/2008 від 28.02.2008 року в розмірі 1092660,61 грн. та відповідно заборгованості не маю.

Таким чином, даною довідкою підтверджується, що станом на 01.09. 2016 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 12.11.2015 року виконане добровільно в повному обсязі.

Метою укладення кредитного договору було придбання квартири № 79 в м. Києві по вулиці Лятошинського в будинку № 4-А, за цією адресою зареєстроване його місце проживання, але фактично він вже давно не проживаю там та не отримує кореспонденцію за цією адресою.

Оскільки квартира перебувала в іпотеці і на неї ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було звернено стягнення шляхом набуття на неї права власності, то він не є власником зазначеної квартири та за вказаною адресою не проживає.

Оскільки рішення суду було виконане добровільно, то він вважав, що більше не має перейматися даним питанням, однак випадково, від працівника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» дізнався про те, що юридичним відділом товариства помилково було пред'явлено виконавчий лист до примусового виконання і що за ним відкрите виконавче провадження.

Враховуючи те, що рішення суду було виконане ним до відкриття виконавчого провадження, вважає, що підстав для звернення виконавчого листа до примусового виконання у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не було і відповідно не було законних підстав у державного виконавця відкривати виконавче провадження з огляду на наступне.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», якщо рішення було виконане до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки зобов'язання виконані ним до пред'явлення виконавчого листа до виконання, вважає відкрите виконавче провадження підлягає закінченню, а виконавчий збір не підлягає стягненню.

В зв'язку з цим 09.02.2017 року він звернувся із заявою до Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якій повідомив, що рішення Апеляційного суду м. Києва від 12.11.2015 року виконане ним добровільно до відкриття виконавчого провадження і на цій підставі просив закінчити відкрите виконавче провадження та не стягувати виконавчий збір.

Згідно з відповіддю в.о. начальника відділу Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Тертичної В.В. від 05.04.2017 року, підстави для закриття виконавчого провадження відсутні, оскільки боржником надано ксерокопію довідки представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 01.09.2016 року, крім того боржником не сплачено виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій.

Однак скаржник вказує, що такими діями державні виконавці ще раз порушили його права та лише на формальних підставах відмовили в задоволенні його вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно наданих роз'яснень у п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» враховуючи положення статті 383 ЦПК, суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби.

В судовому засіданні представник скаржника підтримує заявлені вимоги та просить скаргу задовольнити у повному обсязі.

Державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у Києві Левицький Т.К. в судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Представник зацікавленої особи Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, неявка зацікавленої особи не є перешкодою в розгляді справи.

Представник зацікавленої особи ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, неявка зацікавленої особи не є перешкодою в розгляді справи.

Дослідивши обставини справи, матеріали справи, оригінал довідки про відсутність заборгованості у ОСОБА_1 перед ТОВ«ОТП Факторинг Україна» за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва, суд вважає скаргу обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» визначені засади виконавчого провадження одними з яких є: верховенство права, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість та об`єктивність.

В судовому засіданні встановлено, що Голосіївським районним судом м. Києва було винесене рішення про стягнення грошової суми з ОСОБА_6 на користьТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором договором № ML -015/036/2008 від 28.02.2008 року. Це рішення було оскаржене відповідачем до апеляційного суду м. Київа.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.11.2015 року з нього та ОСОБА_4 було солідарно стягнено 1092660,61 грн. заборгованості за кредитним договором № ML -015/036/2008 від 28.02.2008 року на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Після ухвалення зазначеного рішення рішення суду було виконано добровільно.

Відповідно до довідки від 01.09.2016 року виданої ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відсутня заборгованость у ОСОБА_1 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором договором № ML -015/036/2008.

Таким чином вже на 01.09.2016 року не існувало ніяких підстав для примусового виконання рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Між тим 12.11.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52875665 що прямо суперечить ст.3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи те, що рішення суду було виконане до відкриття виконавчого провадження, підстав для звернення виконавчого листа до примусового виконання у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не було і відповідно не було законних підстав у державного виконавця відкривати виконавче провадження.

Реалізуючи свої права у виконавчому провадженні ОСОБА_1 звернувся до органу виконання з відповідною заявою у якій повідомив вказані факти (а.с.7), але отримав на свою заяву безпідставну відмову з посиланням на формальну підставу.

Ця заява та викладена в ньому інформація підтверджена відповідною довідкою відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» була також безумовною підставою для закінчення виконавчого провадження.

Так відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», якщо рішення було виконане до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином не було законних підстав у державного виконавця відкривати виконавче провадження про примусове стягнення грошової суми з ОСОБА_1, але дізнавшись про таку обставину державний виконавець не тільки не закінчив виконавче провадження, але й ще безпідставно хоче стягнути з ОСОБА_7 виконавчий збір.

Такі дії державного виконавця суперечать ст. 19 Конституції України, Закону України засадам виконавчого провадження визначеним у ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», порушують права ОСОБА_1

Безпідставним є стягнення з ОСОБА_1 грошової суми що вже була ним виплачена ТОВ «ОТП Факторинг Україна» добровільно до відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з ч. 2 ст. 387 ЦІІК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимоги заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Суд вважає, що заявник не пропустив строк на подачу скарги оскільки на момент відкриття виконавчого провадження вже не існувало підстав для відкриття виконавчого провадження у зв`язку з відсутністю заборгованості у ОСОБА_1

На підставі викладеного, ст.ст.383 - 389 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати незаконними дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київа Головного територіального управління юстиції у м. Києві Левицького Тимофія Костянтиновича щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 52875665 щодо примусового виконання виконавчого листа № 752/19012/13-ц, виданого 29.02.2016 Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором в сумі 1 092660, 61 грн. та винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Левицького Тимофія Костянтиновича про відкриття виконавчого провадження ВП № 52875665 щодо примусового виконання виконавчого листа № 752/19012/13-ц, виданого 29.02.2016 Голосіївським районним судом м. Києва та постанову про стягнення виконавчого збору за цим виконавчим провадженням.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко