Справа № 761/9714/17
Провадження № 2/761/4309/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Піхур О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання дій необґрунтованими та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даною позовною заявою, яка викладена російською мовою.

Відповідно до вимог ст. ст. 6, 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» : державною мовою України є українська мова. У контексті Європейської хартії регіональних мов або мов меншин до регіональних мов або мов меншин України, до яких застосовуються заходи, спрямовані на використання регіональних мов або мов меншин, що передбачені у цьому Законі, віднесені мови: російська, білоруська, болгарська, вірменська, гагаузька, ідиш, кримськотатарська, молдавська, німецька, новогрецька, польська, ромська, румунська, словацька, угорська, русинська, караїмська, кримчацька. До кожної мови, визначеної у частині другій цієї статті, застосовуються заходи, спрямовані на використання регіональних мов або мов меншин, що передбачені у цьому Законі, за умови, якщо кількість осіб - носіїв регіональної мови, що проживають на території, на якій поширена ця мова, становить 10 відсотків і більше чисельності її населення. За рішенням місцевої ради в окремих випадках, з урахуванням конкретної ситуації, такі заходи можуть застосовуватися до мови, регіональна мовна група якої становить менше 10 відсотків населення відповідної території. У межах території, на якій поширена регіональна мова або мова меншини, що відповідає умовам частини третьої цієї статті, здійснення заходів щодо розвитку, використання і захисту регіональної мови або мови меншини, передбачених цим Законом, є обов'язковим для місцевих органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян, установ, організацій, підприємств, їх посадових і службових осіб, а також громадян - суб'єктів підприємницької діяльності та фізичних осіб. Судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, за згодою сторін суди можуть здійснювати провадження цією регіональною мовою (мовами). У межах території, на якій відповідно до умов частини третьої статті 8 цього Закону поширена регіональна мова, держава гарантує можливість здійснювати судове провадження цією регіональною мовою (мовами). Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу. Особам, що беруть участь у розгляді справи в суді, забезпечується право вчиняти усні процесуальні дії (робити заяви, давати показання і пояснення, заявляти клопотання і скарги, ставити запитання тощо) рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись послугами перекладача у встановленому процесуальним законодавством порядку. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, послуги перекладача з регіональної мови або мови меншини (мов), у разі їх необхідності, надаються без додаткових для цих осіб витрат. Слідчі і судові документи складаються державною мовою.

Станом на час подання позовної заяви м. Київ не є територією, на якій поширена регіональна мова (мови).

В порушення вищезазначених вимог, позивачем не викладено текст позовної заяви державною мовою.

Під час вивчення матеріалів справи також було встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, відповідно до якої позивач повинен додати до позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно із Законом України «Про судовий збір», із позовних заяв немайнового характеру, що подаються до суду фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, судовий збір справляється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір має бути сплачено на р/р № 0011, МФО - 820019, код платежу - 22030001, ЄДРПОУ - 37995466, одержувач - УДКСУ у Шевченківському районі ГУ ДКСУ у м. Києві, Банк одержувача - ГУ ДКУ в місті Києві.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»).

В порушення вищезазначених вимог, позивачем не сплачено судовий збір.

Тому, позивачу необхідно надати позовну заяву, викладену державною мовою, та її копію для відповідача, а також сплатити судовий збір за кожну вимогу немайнового характеру та надати суду оригінали документу, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 119, 120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, оскільки зазначені недоліки перешкоджають суду відкрити провадження у справі.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 119,121 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання дій необґрунтованими та зобов'язання вчинити дії - залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у встановлений строк позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя