Справа №204/4022/17
Провадження №2/204/1428/17
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

11 вересня 2017 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до відповідача з позовною заявою, в якій просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування даного позову позивач зазначила, що вона є бабусею відповідача. 24 листопада 1999 року позивач придбала однокімнатну квартиру АДРЕСА_6 за договором купівлі-продажу та з того часу вона є одноособовою власницею цієї квартири. У січні 2008 року відповідач звернувся до позивача з проханням зареєструвати його у зазначеній квартирі, на що остання дала згоду і він був зареєстрований. Однак, після реєстрації відповідач ніколи у квартирі не поселявся та не проживав, не сплачував комунальні платежі, хоча йому ніколи не чинилися перепони у користуванні вказаною квартирою. У 2009 році відповідач виїхав за місцем проживання його матері - до Росії, та з січня 2008 він у квартирі не проживає. На теперішній час позивач має намір продати належну їй квартиру, а оскільки реєстрація у зазначеній квартирі відповідача є перепоною для укладання договору купівлі-продажу, вона вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивачу, на підставі договору купівлі - продажу від 24 листопада 1999 року, належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.5).

Відповідно до довідки № 161 від 22 червня 2017 року, виданої Комунальним підприємством «Жилсервіс-2», вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані позивач, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.6).

Також довідкою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 12 липня 2017 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 04 грудня 2009 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 (а.с.14).

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що він є батьком відповідача, який дійсно просив прописати його у зазначеній квартирі у зв'язку з тим, що йому відмовляли у видачі диплому. Після закінчення навчання в березні-червні 2011 року відповідач виїхав на постійне місце проживання у Магаданську область Російської Федерації, де він і проживає до даного часу.

Свідок ОСОБА_3, який займає посаду голови ОСББ «Надії Алексєєнко 104», у судовому засіданні зазначив, що відповідач вже близько шести-семи років не проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до акту від 29 червня 2017 року, затвердженого ОСББ «Надії Алексєєнко 104», встановлено, що відповідач в квартирі АДРЕСА_4, але не проживає з січня 2008 року (а.с.7).

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, спроб вселитися не робив і ніхто не перешкоджав його проживанню або вселенню до нього, а тому вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є законними та обґрунтованими.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 224 - 226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий: