АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5904/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

30 травня2017 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.

Суддів - Панченка М.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» про визнання кредитного договору частково недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» про визнання кредитного договору частково недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимогпосилається на те, що визначення валюти договору та платежу за зобов'язанням у прив'язці до іноземної валюти є порушенням прав споживача на отримання кредиту. Вказує, що графік платежів за кредитним договором, незважаючи на валюту договору - гривню, визначено в іноземній валюті, доларах США, всупереч припису ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

На думку апелянта, умови спірного договору та загальні умови кредитування порушують принцип рівності та справедливості, так як їх наслідком є істотний дисбаланс прав та обов'язків на шкоду споживачу.

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався ст. 533 ЦК України і виходив із того, що при підписанні спірного кредитного договору позивач погодилася з його умовами та не заперечувала проти надання кредиту у валюті кредитування для придбання транспортного засобу. Факт отримання кредитних коштів не заперечувалося стороною позивача, про що свідчить виконання відповідачем зобов'язань по кредитному договору. Обставин для визнання положень кредитного договору несправедливими не наведено. Графік погашення кредиту був погоджений з позивачем, тобто умови кредитного договору не суперечать принципу добросовісності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплати ти проценти.

Судом встановлено, що 21 серпня 2012 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ Мобіліті» було укладено кредитний договір № 50005753. відповідно до умов якого ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті» зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит в розмірі 108 109,54 гривень, що в еквіваленті становить 13 330,40 доларів США, строком 60 місяців зі сплатою змінної ставки відповідно до статті 2.3 Загальних умов кредитування у розмірі 9,90% на придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1598 куб. см. рік випуску 2012 (а.с.9).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з боку позичальника, 23 серпня 2012 року між ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» та ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до якого заставодавець ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання зобов'язань передала в заставу майно, а саме автомобіль з наступними характеристиками: VOLKSWAGEN POLO, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1, об'єм двигуна: 1598, реєстраційний номер: НОМЕР_2, рік виробництва: 2012, колір: синій (а.с.26 - 29).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ті. п. 1.3.1. п. 1.3. Розділу 1 Загальних умов кредитування (Додаток до Кредитного договору), розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення кредиту, визначено у гривні на день укладення Кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного па момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у Кредитному договорі. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення Кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягають сплаті відповідно до умов цього Кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний Компанією, збільшиться більше, ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується Позичальником.

Пунктом 2.4. Розділу 2 Загальних умов кредитування передбачено, нарахування процентів: щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів), відповідно до Графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент Суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до Графіка погашення кредиту.

Виходячи з наведених розрахунків, які зазначені у Графіку погашення кредиту, сума щомісячного платежу визначається у гривнях та є еквівалентно 282.58 доларів США.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що відповідачем було порушено приписи абзацу третього частини першої статті 11 та статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», де графік платежів за кредитним договором, незважаючи на валюту договору - українську гривню, визначено в іноземній валюті, доларах США, а умови договору суперечать принципам рівності та справедливості.спростовується наступним.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Згідно ч. 1 ст. 1.1 Закону України «Про захист прав споживачів», надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Відповідно до п. 9.5. Розділу 9 Загальних умов кредитування, підписанням Загальних умов кредитування Позичальник підтверджує, що Компанія належним чином ознайомила Позичальника із інформацією, передбаченою статтею II Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХП, а також що Позичальник ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених Компанією.

Під час судового розгляду встановлено, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

У правовій позиції, викладеній в Постанові Верховного Суду України №6-79цс14 від 02.07.2014р., зазначено, що відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Частиною 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Тобто, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що визначення в договорі еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті відповідає вимогам статті 533 ЦК України. При цьому, сплата за таким зобов'язанням має здійснюватися в гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату оплати. Положеннями кредитного договору було обумовлено, що погашення кредиту повинно здійснюватись в гривні у перерахунку до долара США із курсом, який є дійсним па день, що передує виставленню відповідного рахунку, у зв'язку з чим посилання сторони позивача на те, що відповідач прив'язав суму виданого кредиту до еквіваленту долару США не є підставою для визнання кредитного договору, а саме пункту 1.3.1. додатку до нього - загальних умов кредитування, недійсним.

Судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді