БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/589/17, cправа № 361/6616/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» серпня 2017 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Харченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14, про визнання правочинів щодо нерухомого майна недійсними,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що йому на праві власності належали житловий будинок із земельними ділянками за адресою: АДРЕСА_1. Через погіршення стану здоров'я та переконанням відповідача ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу й здійснювати догляд, він вирішив укласти із ним договір довічного утримання. Однак, у подальшому йому стало відомо, що між ними замість договору довічного утримання укладено договори купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок, при цьому грошові кошти за відчужене нерухоме майно йому не передавалися. Позивач ОСОБА_1 переконаний, що оскаржувані правочини укладені ним під впливом обману зі сторони відповідача ОСОБА_2, помилку щодо правової природи договорів, незадовільний стан здоров'я, що заважав правильно сприймати зміст договорів та наслідки їх укладення.

Із урахуванням уточнень позовних вимог, ОСОБА_1 остаточно просив суд: - визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений 23 жовтня 2012 року між ним та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 й зареєстрований у реєстрі за № 3155; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, укладений 23 жовтня 2012 року між ним та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 й зареєстрований у реєстрі за № 3157; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, укладений 23 жовтня 2012 року між ним та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 й зареєстрований у реєстрі за № 3157; - повернути йому у власність житловий будинок та земельні ділянки; - застосувати наслідки недійсності правочинів, передбачені цивільним законодавством (а.с. 2, 33, 154).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримали позов й просили його задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 не визнали позовні вимоги ОСОБА_1 й просили у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися у судове засідання, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2012 року між позивачем ОСОБА_1 й відповідачем ОСОБА_2 укладено три правочини щодо нерухомого майна.

Зокрема, між позивачем та відповідачем укладено: - договір купівлі-продажу житлового будинку (загальною площею: 60,5 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м.) з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1; - договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1056 га (цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер: НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1; - договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1000 га (цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_1.

Ці правочини посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 й зареєстровані у реєстрі за відповідними №№ 3155, 3157, 3159.

У селі Пухівка Броварського району Київської області змінені назви вулиць й вулиця Комсомольська перейменована у вулицю Піщану (а.с.9).

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 періодично звертається до медичних закладів за медичною допомогою зі скаргами на стан здоров'я.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дала показання про те, що знайома із ОСОБА_1 біля десяти років. Вона бачила ОСОБА_2 лише декілька разів. Колишня дружина ОСОБА_1 постійно з ним не проживала, приїздила на вихідні. Їй відомо, що у ОСОБА_1 був інсульт. Рідних у нього не має. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо про укладення останнім договору довічного утримання із ОСОБА_2 Будівництвом, яке тривало біля десяти років, займався лише ОСОБА_1 Також він наймав для будівництва людей. Відповідач ОСОБА_2 приїздив на рибалку, він не допомагав ОСОБА_1 Їй ОСОБА_2 повідомляв, що придбав будинок шляхом оформлення відповідних документів у нотаріуса, однак грошових коштів не сплачував. ОСОБА_1 має незадовільний стан здоров'я, біля двох місяців назад лежав у лікарні. До цього він також проходив лікування у закладах охорони здоров'я. Розумові здібності ОСОБА_1 нормальні.

Свідок ОСОБА_8, яка є медичною сестрою, дала показання про те, що ОСОБА_1 знає біля десяти років. Він постійно звертався за медичною допомогою. До медичного закладу його приводила дружина. У нього високий тиск, головні болі, запаморочення, порушена координація рухів. Також її викликали для надання медичної допомоги й до місця проживання ОСОБА_1 Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що у нього є опікун, який буде його доглядати. У стані алкогольного сп'яніння вона не бачила ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_9 дала показання про те, що позивач ОСОБА_1 є її рідним дядьком. Останні роки у нього значно погіршився стан здоров'я. Будівництвом займався ОСОБА_1 Зі слів ОСОБА_1 їй відомо про укладення між ним та відповідачем ОСОБА_2 договору довічного утримання. Однак ОСОБА_2 не надавав допомоги ОСОБА_1 Також зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що у серпні 2016 року йому було повідомлено про те, що останній не має жодних прав на будинок та земельну ділянку. У вересні 2016 року від нотаріуса стало відомо про існування правочинів. Вона їздила із ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 з метою одержання копій правочинів. Лише на другий раз їм було надано копію договору купівлі-продажу будинку. На третій раз, коли ОСОБА_1 їздив до нотаріуса з її сином, то йому надали ще й копію договору купівлі-продажу земельної ділянки. Будівництвом будинку займався лише ОСОБА_1, для цього також наймав будівельників. Тривалий час вона не спілкувалася із ОСОБА_1 Однак потім було встановлено, що він не має жодних документів, з яких можна було б встановити кому та на якій підставі належить будинок із земельними ділянками. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо про укладення договору довічного утримання. Шрифт укладених правочинів не дає можливість з'ясувати їх зміст без окулярів. Вона читала правочини ОСОБА_1 й побоювалася реакції через його незадовільний стан здоров'я. У ОСОБА_1 грошей не було, його фінансове становище після укладення правочинів не змінилося. ОСОБА_1 належить частина квартири, яка розташована у багатоквартирному будинку у місті Києві. Вона також є співвласником цього помешкання.

Свідок ОСОБА_10 дала показання про те, що вона є дружиною відповідача ОСОБА_2 Їй було відомо про укладення спірних правочинів. Безпосередньо вона була присутня під час їх укладення. Нотаріуса, який посвідчував договори, вона особисто не знає, у жодних стосунках з нею не перебувала й не перебуває. Вони декілька разів їздили до нотаріуса із позивачем ОСОБА_1 Нотаріус роз'яснював положення законодавства й наслідки укладення договорів купівлі-продажу, права та обов'язки учасників. При цьому також був присутнім брокер. ОСОБА_1 на стан здоров'я при укладенні договорів не скаржився. Договори перед підписом всі перечитували. ОСОБА_1 особисто читав договори. Вони разом їхали до нотаріуса. Гроші ОСОБА_1 передавав ОСОБА_2 до поїздки до нотаріуса у будинку. ОСОБА_1 ніякої допомоги не просив. Її діти допомагали будувати гараж. До 2016 року стосунки у неї з ОСОБА_1 були гарними, доки він з племінницею не почав оформлювати спадщину. ОСОБА_1 розумів, що продав будинок із земельними ділянками й про це говорив. Розрахунок проведено повністю у день підписання договорів. Вона це бачила.

Свідок ОСОБА_11 дав показання, що ОСОБА_1 повідомляв йому про те, що він вже не є власником будинку із земельними ділянками й що новим власником є ОСОБА_2, а останній повідомляв, що купив це майно.

Свідок ОСОБА_12 дав показання про те, що він був присутній під час укладення правочинів у нотаріуса. Його попросили знайти нотаріуса, і оскільки він біля десяти років займається брокерською роботою, то вирішив допомогти. Він з'ясував, що приватний нотаріус ОСОБА_14 була вільною, й запропонував звернутися до неї. У нотаріуса вони були два рази. Він разом їздив до нотаріуса із ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_10 Мова про укладення договору довічного утримання не йшла, документи відразу збиралися для укладення договорів купівлі-продажу. Він був присутнім під час укладення правочинів. На цей час стан здоров'я ОСОБА_1 був нормальним. ОСОБА_1 також з ним збирав документи для укладення договорів.

Свідок ОСОБА_13 дала показання про те, що вона працює завідувачем Пухівської медамбулаторії. Позивача ОСОБА_1 вона знає приблизно із 2006 року. Він звертався по медичну допомогу зі скаргами на головний біль. Приходив разом із дружиною. Деякий час із за гіпертонічного кризу він вів себе неадекватно, оскільки не зовсім розумів, що відбувається. Часто відмовлявся від госпіталізації. За місцем його проживання медична сестра ставила йому уколи. Медичні картки ОСОБА_1 іноді забував. У нього постійно був високий тиск. Перші роки до закладу охорони здоров'я приходив із дружиною, а останні роки сам. Розповідав, що у нього є син, який буде його доглядати.

За змістом статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 (зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей) цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини першої статті 225, частини першої статті 229, частини першої статті 230, частини першої статті 233 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають значення, такий правочин визнається судом недійсним. Правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Статтями 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Зважаючи на обраний спосіб захисту порушених прав, розглядаючи цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають через їх недоведеність. Підстави недійсності оспорюваних правочинів, на які посилається позивач, свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 212 - 215 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин