АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/6881/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/789/581/17 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою управління соціальної політики Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 березня 2017 року по справі за позовом управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 року управління соціальної політики Тернопільської міської ради звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1, у якому, уточнивши позовні вимоги, просять стягнути з відповідача на користь Управління соціальної політики Тернопільської міської ради 13 760,00 грн. надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги при народженні дитини та 1 646,67 грн. державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3 - річного віку, що разом становить 15 406,67 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у ОСОБА_1 народився син - ОСОБА_2, 11.04.2011 року. ОСОБА_1 подала заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги для призначення її одноразової допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На підставі даної заяви і доданих до неї документів, згідно рішення Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 14.04.2011 року ОСОБА_1 була призначена державна соціальна допомога при народженні дитини із 01.12.2010 року по 31.12.2010 року - 4 800 грн., з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року - по 620 грн., та по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку не працюючим жінкам з 11.04.2011 року по 04.12.2013 року - по 130 грн., щомісячно. За результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області було складено акт № 17-22/128 від 27.05.2015 року, яким встановлено, що згідно інформації Управління Служби безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_1 виїхала з України 19.03.2011 року та в'їхала в Україну 04.06.2011 року. Заява від ОСОБА_1 була прийнята провідним спеціалістом відділу та зареєстрована під №25719 від 11.04.2011 р. Довіреність для здачі документів на призначення допомоги у справі відсутня. Тому вважають, що ОСОБА_1 безпідставно нараховано та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в сумі 1 646,67 грн., в т.ч. за 2011 рік - 1 126,67 грн., за 2012 рік - 520,00 грн., та допомогу при народженні дитини в сумі 13 760,00 грн., в т.ч. за 2011 рік - 10 320,00 грн. та за 2012 рік - 3 440,00 грн. Оскільки добровільно відповідач коштів не повертає, просить стягнути вищезазначену суму з ОСОБА_1, а також судові витрати.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 березня 2017 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі управління соціальної політики Тернопільської міської ради просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачу ОСОБА_1 було надміру виплачено кошти державної соціальної допомоги в розмірі 15 406,67 грн. безпідставним, оскільки як встановлено в судовому засіданні, заява від ОСОБА_1 була прийнята працівником Управління соціальної політики Тернопільської міської ради провідним спеціалістом відділу з прийому громадян ОСОБА_3, доказів, того що ОСОБА_1 особисто не зверталася за призначенням соціальної допомоги позивачем суду не надано, а інформація Управління Служби безпеки України в Тернопільській області під час проведення перевірки фінансовою інспекцією про те, що ОСОБА_1 виїхала з України 19.03.2011 року та в'їхала в Україну 04.06.2011 року не є підставою для стягнення з ОСОБА_1 отриманих нею правомірно коштів державної соціальної допомоги в розмірі 15 406,67 грн.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Із змісту ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми», виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Також, статтями 13,14 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено право на одержання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку для особи (один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною . Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною по день досягнення дитиною вказаного віку включно. Усиновлювачам та опікунам допомога призначається не раніше, ніж з дня прийняття рішення про усиновлення або встановлення опіки.

Частиною 2 ст. 22 Закону України від 21.11.1992 року № 2811-XII "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" передбачено, що суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у ОСОБА_1 народився син - ОСОБА_2, 11.04.2011 року.

11.04.2011 року ОСОБА_1 подала заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, метою призначення її одноразової допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яку прийнято позивачем.

Згідно даної заяви, ОСОБА_1 проживає АДРЕСА_1 без реєстрації. По місцю прописки за допомогою не зверталася.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 про призначення усіх видів соціальної допомоги від 11.04.2011 року №25719 і доданих до неї документів на підставі рішення Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 14.04.2011 року була призначена державна соціальна допомога при народженні дитини з 01.12.2010 року по 31.12.2010 року - 4 800 грн., з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року - по 620 грн., та по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку непрацюючим жінкам з 11.04.2011 року по 04.12.2013 року - по 130 грн., щомісячно.

При призначенні допомоги ОСОБА_1 була попереджена спеціалістами Управління соціальної політику, Тернопільської міської ради про відмову в призначенні або припиненні виплати призначеної допомоги та про повернення надміру нарахованих коштів у разі подання недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім'ї, зміни обставин, які можуть вплинути на отримання допомоги. В заяві про призначення усіх видів соціальної допомоги від 11.04.2011 року №25719 ОСОБА_1 власноруч ставила свій підпис під попередженнями усвідомлюючи, що надання неточних чи неповних відомостей тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України та одночасно давала згоду на збір інформації про сім'ю та доходи, що необхідно для призначення допомоги.

Заява від ОСОБА_1 була прийнята провідним спеціалістом відділу з прийому громадян ОСОБА_3 та зареєстрована під №25719 від 11.04.2011 р. Довіреність для здачі документів на призначення допомоги у справі відсутня.

Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, було припинено надання ОСОБА_1 державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом першої інстанції встановлено, що звертаючись до суду із позовом, позивач посилається на те, що згідно інформації Служби Безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_1 виїхала з України 19.03.2011 року та в'їхала в Україну 04.06.2011 року, в результаті чого їй зайво нараховано та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та допомогу при народженні дитини та завдано державному бюджету матеріальної шкоди на суму 15406,67 грн.

Виходячи з наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку позивачем не наведено, які саме зловживання допущені ОСОБА_1 при наданні нею документів для призначення соціальної допомоги, та які відомості в наданих документах є свідомо неправдивими або із приховування відомостей щодо її майнового стану та доходів, при наявності яких, позивачці не могли бути призначені державні соціальні допомоги.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те що судом не в повному обсязі з'ясовано обставини справи зокрема не досліджено акт Державної фінінспекції в Тернопільській області від 27.05.2015 року та допущено порушення вимог процесуального законодавства є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління соціальної політики Тернопільської міської ради - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Р.М. Кузьма