АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Усика Г.І.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року у справі за позовом Акціонерного товариства «CGM Czech a.s» до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення майна,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року АТ «CGM Czech a.s» звернулося до суду з заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом АТ «CGM Czech a.s» до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення майна, в якій просили накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що знаходиться у власності ОСОБА_1.

В обґрунтування своєї заяви посилалися на те, що між сторонами дійсно виник спір, пов'язаний із продажем квартири за підробленою довіреністю та у разі не забезпечення їх позову існує ризик утруднення виконання рішення суду. Посилався також на об'яви із мережі інтернет про продаж квартир у спірному будинку із тотожними параметрами зі спірною.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року заяву задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість, неналежне з'ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Справа № 752/4995/4232/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6214/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Чередніченко Н.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог, посилався на те, що суд першої інстанції не врахував, що заява не обґрунтована належним чином, не вказано необхідність обрання саме такого виду забезпечення позову тощо.

Крім того, апелянт посилається, що позивач перебуває у процедурі банкрутства, а тому гіпотетичне задоволення позову може призвести до неможливості виконання рішення.

У судовому засіданні відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «CGM Czech a.s» до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення нерухомого майна.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції у повному обсязі оскільки позов стосується нерухомого майна, яке позивач просить повернути.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи зі змісту п.4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо нерухомого майна.

Однією із вимог позивача є повернення йому у власність квартири АДРЕСА_1.

Колегія суддів вважає, що вимоги заяви про забезпечення позову є співмірними з заявленими позовними вимогами. Забезпечення позову, у вигляді накладення арешту, є необхідним та обґрунтованим, оскільки невжиття вказаного виду забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вказане спростовує доводи апелянта про неналежне обґрунтування заяви.

Не заслуговують на увагу і доводи про неможливість виконання можливого рішення суду, у зв'язку із процедурою банкрутства позивача, оскільки вказане питання не вирішується на даній стадії процесу

Жодних порушень з боку суду першої інстанції при забезпеченні позову не встановлено, а вимоги позивача забезпеченні з дотриманням вимог процесуального закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Ухвалу суду першої інстанції належить залишити без змін. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді