Номер провадження: 22-ц/785/3324/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність та рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Заявник ОСОБА_3, звернувшись 4 січня 2017 року до суду з вищеназваною скаргою до відділу державної виконавчої служби, вказала, що постановою ВП №35878732 від 17 січня 2013 року державного виконавця ДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-695, виданого 18 грудня 2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з неї ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованості в сумі 208840,04 грн. Постановою ВП №35878732 від 17 січня 2013 року накладено арешт на її як боржника майно в межах суми стягнення. Постановою ВП №47183816 від 10 квітня 2015 року державного виконавця ДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області знову відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-695, виданого 18 грудня 2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з неї ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованості в сумі 208840,04 грн. В рамках вказаного виконавчого провадження постановою ВП №47183816 від 10 квітня 2015 року накладено арешт на все її майно як боржника. Заявник зазначила, що в листопаді 2016 року погасила заборгованість, однак державний виконавець не скасував арешт та обтяження майна. ОСОБА_3 просила зобовязати державного виконавця закінчити виконавче провадження ВП №47183816 по виконанню виконавчого листа №2-695, виданого 12 грудня 2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, скасувати постанову ВП №35878732 від 17 січня 2013 року та постанову ВП №47183816 від 10 квітня 2015 року відділу ДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_3 та оголошення заборони на його відчуження (а.с.1-3).

Субєкт оскарження Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області заперечень проти скарги не мав (а.с.16).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2017 року скаргу задоволено (а.с.18-19).

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії як стягувач просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Неправильність ухвали мотивовано порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2011 року в справі №2-695/11, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 208840,04 грн. і судові витрати.

Постановами ВП №35878732 від 17 січня 2013 року старшого державного виконавця відділу ДВС Білгород-Дністровського МУЮ ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-695/11, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 18 грудня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Ощадбанк» грошових коштів в сумі 208840,04 грн., та накладено арешт на все майно боржника в межах суми стягнення.

Постановами ВП №47183816 від 10 квітня 2010 року старшого державного виконавця відділу ДВС Білгород-Дністровського МУЮ ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-695/11, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 18 грудня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Ощадбанк» грошових коштів в сумі 208840,04 грн.

У 2016 року ОСОБА_3 проведено погашення стягнутих судовим рішенням коштів.

Відповідно до положень статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Згідно розяснень пункту 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність держаного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» сторона виконавчого провадження, яка звернулась до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обовязків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, як заінтересовані особи.

Натомість, АТ «Ощадбанк» як стягувача та заінтересовану особу, права якої зачіпаються за результатами розгляду скарги, не було залучено до участі в справі, чим порушено принцип змагальності цивільного судочинства, право на захист своїх прав як стягувача у виконавчому провадженні, надання доказів та викладення позиції по суті скарги, що як наслідок призвело до однобічності розгляду справи.

Відповідно до положень статті 386 ЦПК України скарга розглядається у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, не працює на попередній посаді, він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

Натомість, заявник ОСОБА_3 в скарзі в якості субєкта оскарження вказала не державних виконавців, чиї рішення оскаржено, а відділ державної виконавчої служби, що суперечить положенням статей 383, 386 ЦПК України. Державні виконавці Грабовський Д.О. та Булгакова Л.В. не брали участі в розгляді скарги, не надавали пояснень чи заперечень, не доводили правомірність свого рішення матеріалами виконавчого провадження тощо (якщо вказані особи не працюють, суд мав залучити до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника).

Відповідно до положень статті 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця чи іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Натомість, суд своєю ухвалою скасував оскаржувані постанови та зобовязав державного виконавця закрити виконавче провадження, що не відповідає положенням статті 387 ЦПК України (скасовувати постанову державного виконавця має сам державний виконавець, суд може вказати лише на неправомірність постанови).

Крім того, слід зазначити, що суд не оглядав виконавче провадження, в справі наявні оскаржувані постанови в копіях, відповідність яких оригіналу ніким не посвідчена, більш того, копії документів є не належної якості, що унеможливлює навіть прочитати такі. Скарга заявника ОСОБА_3 фактично є фотокопією іншого тексту, скарга містить дописки, креслення, прохальну частину скарги не можливо прочитати в силу поганого копіювання. Подані в такому вигляді до суду документи мали б бути залишені без руху для належного оформлення, однак суд їх прийняв.

Відповідно до положень статті 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строку з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Натомість, суд розглянув скаргу по суті, не звернувши увагу на те, що скаргу подано 4 січня 2017 року, а оскаржувані постанови винесено державними виконавцями 17 січня 2013 року та 10 квітня 2015 року відповідно, тобто суд розглянув скаргу без заяви про поновлення строку для звернення до суду із скаргою та без поновлення пропущеного строку (відсутність заяви про поновлення строку для звернення до суду зі скаргою має наслідком залишення скарги без розгляду).

З огляду на викладене, допущені при розгляді скарги порушення порядку розгляду скарги є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді справи слід звернути увагу на строк звернення до суду зі скаргою та, в залежності від вирішення питання строку звернення до суду, зокрема, у разі поновлення строку та розгляду скарги по суті залучити до участі в справі належних субєктів оскарження та стягувача, отримати належним чином засвідчені рішення державних виконавців та інші письмові докази, дослідити виконавче провадження тощо.

Крім того, слід звернути увагу на доводи стягувача, що сплата грошових коштів відбулася внесенням готівки через банк у рахунок погашення кредиту (призначення платежу погашення простроченої заборгованості), що свідчить про добровільне погашення заборгованості по кредиту, а не добровільне виконання рішення суду від 12 грудня 2011 року (правова позиція, справа №6-9667св13). Статтею 45 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам. Тобто, примусове виконання рішення суду проводиться шляхом сплати грошових коштів безпосередньо на рахунки органу державної виконавчої служби, відтак, слід перевірити дослідженням виконавчого провадження чи вносились боржником кошти на рахунки органу державної виконавчої служби, чи перераховувались кошти стягувачу та чи підтверджує стягувач виконання рішення суду.

Керуючись ст.303, п.4 ч.2 ст.307, п.3 ч.2 ст.312, ст.313, п.6 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2017 року скасувати, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність та рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_2