АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1115/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5, ОСОБА_6

за участю:

позивача ОСОБА_7

представника позивача ОСОБА_8

представника відповідача ОСОБА_9

третьої особи ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 31 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_11, треті особи: ОСОБА_12, Черкаська районна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и л а :

07 вересня 2016 року ОСОБА_7 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 7 жовтня 2014 року померла баба позивача ОСОБА_13, яка фактично прийняла спадщину після чоловіка ОСОБА_14, який помер 10.08.2014 року.

Після смерті ОСОБА_13 відкрилась спадщина на будинковолодіння по вул. Єдності, 26, в с. Білозіря, Черкаського району Черкаської області, та земельну ділянку площею 0,1403 га за тією ж адресою.

На момент смерті ОСОБА_13 батьки позивачки вже померли, тому в установлений законом шестимісячний строк вона та її сестра ОСОБА_12 звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Відповідач ОСОБА_11 також звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Позивачка вказує, що з 19.03.2014 року і по день смерті ОСОБА_13 тяжко хворіла і була прикута до ліжка, потребувала постійного стороннього догляду. Протягом усього часу позивачка та третя особа здійснювали догляд за бабою. Відповідачка мала змогу надавати допомогу бабусі, але ухилялась від надання такої допомоги.

Враховуючи наведене, ОСОБА_7 просила суд усунути від спадкування після смерті ОСОБА_13, яка померла 07 жовтня 2014 року, її онуку ОСОБА_11.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 31 березня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_7 оскаржила його в апеляційному порядку та посилаючись на невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що 07 жовтня 2014 року померла ОСОБА_13 (а.с. 7).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_13 звернулись її онуки: ОСОБА_7, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 54-56).

Згідно довідок виконавчого комітету Білозірської сільської ради від 24.10.2014 року № 3508 за ОСОБА_14, який помер 10.08.2014 року, та ОСОБА_13, яка померла 07.10.2014 року, рахується житловий будинок по вул. Куйбишева, 26, в с. Білозіря, земельна ділянка розміром 0,1403 га приватизована (а.с. 62-63).

Постановою державного нотаріуса Черкаської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_15 відмовлено ОСОБА_11 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинковолодіння по вул. Єдності, 26, в с. Білозіря, Черкаського району Черкаської області, після смерті ОСОБА_13, у звязку з ненаданням документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно (а.с. 64-65).

Згідно довідок дільничного терапевта Центру первинної медико-санітарної допомоги Білозірської сільської ради № 57 від 27.07.2016 року та № 16 від 03.03.2017 року ОСОБА_13 з 19.03.2014 року по 07.10.2014 року хворіла, знаходилась на ліжковім режимі і потребувала стороннього догляду (а.с. 8, 77).

Відповідно до акту обстеження факту проживання без реєстрації від 27.07.2016 року з 2013 року по 2015 рік за адресою: с. Білозіря, вул. Єдності, 26, проживала ОСОБА_16, доглядаючи свою бабу ОСОБА_13 (а.с. 9).

ОСОБА_16 не є учасником даної цивільної справи, однак, з пояснень свідків, допитаних під час розгляду справи судом першої інстанції, вбачається, що вона також є онукою померлої ОСОБА_13

Позивачка ОСОБА_7 посилається на те, що відповідачка ОСОБА_11 мала змогу надавати допомогу померлій бабі ОСОБА_13, але ухилялась від надання такої допомоги.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не надано беззаперечних доказів того, що спадкодавець ОСОБА_13 перебувала у безпорадному стані, потребувала допомоги саме відповідачки ОСОБА_11, а остання могла надати таку допомогу і умисно ухилилась від її надання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7, при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадщину на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України згідно з вимогами ст.214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обовязку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає зясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» поняття «безпорадний стан» тлумачиться як стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування (п. 6 постанови).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції оцінивши в сукупності надані сторонами докази, правильно встановив, що позивачкою не надано беззаперечних доказів, що спадкодавець ОСОБА_13 потребувала допомоги відповідачки ОСОБА_11, а остання знала про це і умисно ухилялась від надання цієї допомоги, хоча мала можливість її надавати.

Судом також не встановлено, що ОСОБА_13 до смерті перебувала у безпорадному стані.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 у звязку з недоведеністю обставин, на які вона посилалась при зверненні до суду.

Доводи апеляційної скарги не впливають на вирішення справи та були предметом розгляду у суді першої інстанції.

За таких обставин, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхиляє, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 31 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_11, треті особи: ОСОБА_12, Черкаська районна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :