Справа № 738/622/17
№ провадження 2/738/323/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року Менський районний суд

Чеpнiгiвської областi

в складі:

судді Сова Т.Г.

секретаря Костюк І.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в залі суду м. Мена Чеpнiгiвської областi цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини. Мотивувала свої позовні вимоги наступним. 16 липня 2011 року вона уклала шлюб із відповідачем, від якого мають малолітню дитину сина ОСОБА_4, який проживає зі своєю матірю позивачкою. Подружнє життя не склалось і 24 березня 2017 року шлюб було розірвано. Позивачка на даний час не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, отримує лише соціальні виплати на дитину, в звязку з чим проте потребує матеріальної допомоги. Тому позивачка вважаючи, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на її утримання, звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що він не працевлаштований, перебував на обліку в центрі зайнятості, крім цього сплачує аліменти на утримання свого малолітнього сина в розмірі 775 грн. щомісячно.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача та дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Як встановлено в судовому засіданні, 16 липня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Бондаренко) ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕЛ № 061203 (а.с.4).

Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 170154 (а.с.5).

Згідно рішення Менського районного суду Чернігівської області від 24 березня 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.6).

Із довідки № 1, виданої ФОП ОСОБА_7 слідує, що ОСОБА_1, продавець непродовольчих товарів, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, з 10 серпня 2015 року по 08 червня 2018 року (а.с.7).

Із довідки № 261, виданої управлінням соціального захисту населення Менської РДА 20 квітня 2017 року слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Менське РУСЗН і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн. (а.с.8).

Із довідки № 14-41/1901, виданої державним виконавцем Менського РВДВС ОСОБА_8 про розрахунок розміру заборгованості сліду, що ОСОБА_3 сплачує на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку на утримання дитини, що становить 773,5 грн. щомісяця та має заборгованість 22,25 грн.

Із довідки № 03/769, виданої директором Менського районного центру зайнятості 01.06.2017 року слідує, що ОСОБА_3, як безробітний перебував на обліку в центрі зайнятості з 01.12.2011 по 13.03.2012 та з 10.02.2014 по 10.02.2014. На даний час на обліку в центрі зайнятості не перебуває.

Статтею 75 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець повязує обовязок одного з подружжя утримувати іншого з подружжя, який потребує матеріальної допомоги, із можливістю надавати таку матеріальну допомогу.

Лише та обставина, що на одного з подружжя покладено обовязок утримувати іншого з подружжя, що потребує матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачеві в даному випадку лежить обовязок доведення можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу.

Як визначено ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не надали суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому в позовній заяві розмірі. Докази, на які посилається позивач, доводять її матеріальні потреби, як особи, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення трирічного віку, проте жодним чином не свідчать про реальну можливість відповідача надавати таку допомогу.

Стаття 213 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, а також, те, що аліменти на утримання дружини присуджуються з батька дитини з урахуванням того, що батько дитини може надавати матеріальну допомогу, а відповідач не працевлаштований, відсутність відомостей з приводу будь якого іншого виду доходу в нього, та не доведення даних фактів в судовому засіданні позивачем, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач не має можливості сплачувати аліменти, які просить з нього стягнути позивачка, на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

В звязку з цим, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 76, 77, 79, 80, 84, 182 Сімейного кодексу України, ст.ст. 209, 212- 215, 367 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Г. Сова