Справа № 600/998/16-ц
Справа № 2/600/190/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року Козівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Гриновець О.Б.

секретар Фещак Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Золотослобідської сільської ради Козівського району Тернопільської області, Козівського районного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Золотослобідської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га за адресою: вул.Шевченка, 35 у с.Золота Слобода Козівського району Тернопільської області після смерті матері ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 25.05.2016 року померла її мати ОСОБА_2. Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №35 по вул.Шевченка у с.Золота Слобода Козівського району та земельну ділянку для обслуговування будинку, проте право власності на такі не оформила. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач прийняла спадщину після смерті матері, на даний час бажає оформити право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку, тому просить у судовому порядку визнати її власником житлового будинку по вул.Шевченка 35 в с.Золота Слобода Козівського району Тернопільської області та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку.

30.06.2017 року подала заяву про уточнення позовних вимог у справі, згідно якої просить визнати в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та право користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га. за адресою: вул.Шевченка 35, с.Золота Слобода Козівського району Тернопільської області після смерті матері ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити.

Представник Золотослобідської сільської ради Козівського району Тернопільської області у судове засідання не зявився, подав до суду відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги визнає та справу просить розглядати без його участі (а.с.23).

Представник Козівського РБТІ у судове засідання не з'явився, подав відзив на позовну заяву, згідно якого заявлені вимоги підтримує проте зазначає, що до земельної ділянки БТІ не має ніякого відношення окрім обєктів нерухомості, які знаходяться на ній (а.с.24).

Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_1 (д.п.Стефанишин) ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АГ №543819 від 24.06.1969 року (а.с.4).

25.05.2016 року померла ОСОБА_2 у смт.Козова Козівського району Тернопільської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №205307 від 27.05.2016 р. (а.с.9).

До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.Шевченка 35 в с.Золота Слобода Козівського району Тернопільської області (а.с.10-11).

Свідоцтво на право власності на вказаний будинок не видавалось (а.с.12).

Приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 26.07.2016 року позивачу було відмовлено в оформленні спадкового майна, оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: с.Золота Слобода, вул.Шевченка 35, Козівського району Тернопільської області відсутній (а.с.14).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10, 212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

ОСОБА_2 як голові колгоспного двору належить житловий будинок в с.Золота Слобода по вул.Шевченка 35, Козівського району Тернопільської області, інших членів такого немає (а.с.10-11).

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Згідно ст.ст.120-121, ст.123 ЦК Української РСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відтак, за встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.Шевченка 35 в с.Золота Слобода Козівського району Тернопільської області є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому такі підлягають до задоволення.

Що стосується вимог позивача про визнання за нею в порядку спадкування за законом права користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га. по вул.Шевченка 35 в с.Золота Слобода Козівського району після смерті матері ОСОБА_2, суд вважає, що такі до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.ст. 125-126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Позивачем суду не надано доказів на підтвердження факту, що спадкодавцю органами місцевого самоврядування була передана у постійне користування земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 58, 60, 61, 158, 174, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України,

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: вул.Шевченка, 35 у с.Золота Слобода Козівського району Тернопільської області після смерті матері ОСОБА_2.

У решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.Б.Гриновець