Провадження № 2/522/5496/17
01 червня 2017 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого судді - Тарасова А.В.,
при секретарі - Ткаченко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Головного управління ДФС України в Одеській області, треті особи, що не заявлять самостійних вимог: Іллічівський міський відділ ДВС ГТУЮ в Одеській області, Ізмаїльський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ в Одеській області, про звільнення майна з-під арешту, -
В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву згідно якої просив розглянути справу за його відсутністю.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та дату судового засідання повідомлялися належним чином, а саме рекомендованою кореспонденцією, причини неявки суду не повідомили.
Суд, у звязку з неявкою у судове засідання належним чином повідомлених відповідачів, враховуючи заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності, ухвалив про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.
Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.
Згідно ст. 1 ЗУ «Про заставу» кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення в вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу» та ч. 1,2 ст. 589 ЦК України визначено, що в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок прежмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що виначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушеним зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно зпід арешту.
Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави.
Як вбачається з матеріалів справи, право застави у ПАТ КБ ПриватБанк виникло 26.07.2007 року, а постанови про накладення арешту та оголошення у розшук була винесені 2010-2016 роках, тобто пізніше ніж було укладено договір застави між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1.
Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями та перешкоджає своїми діями виконати рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12.03.2012 року.
Згідно ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Таким чином суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 509,525,526,530,546,572,589 ЦК України, ст. 1, 16,20 ЗУ «Про заставу», ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Головного управління ДФС України в Одеській області, треті особи, що не заявлять самостійних вимог: Іллічівський міський відділ ДВС ГТУЮ в Одеській області, Ізмаїльський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ в Одеській області, про звільнення майна з-під арешту задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК судовий збір у розмірі 243, 60 грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяті днів з дня отримання його копії
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя

01 червня 2017 року