г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/384/17
Номер провадження 2/213/581/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі у складі:

головуючого судді Алексєєва О.В.

при секретарі Гуковій Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 11.01.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ Приватбанк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором, у зв'язку з чим відповідач станом на 31.12.2016 року має заборгованість 20422,46 грн., яка складається з наступного: 292,55 грн. - заборгованість за кредитом; 14791,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3889,75 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 948,69 грн. - штраф (процентна складова).

Просить стягнути з ОСОБА_1 користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість у розмірі 20422,46 грн. за кредитним договором б/н від 11.01.2012 року, а також судові витрати в розмірі 1600 грн.

У відкрите судове засідання представник позивача не зявився, але до його початку надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у відкрите судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням. Надав письмові заперечення проти позовної заяви, в задоволенні позову просить відмовити та застосувати строки позовної давності, вказавши, що останній платіж за кредитом відповідач здійснив 11.07.2013 року. В попередньому судовому засіданні пояснив, що платіж від 12.06.2014 року в сумі 10,25 грн. на рахунок банку не вчиняв.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.01.2012 року за заявою ОСОБА_1, ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 уклали договір про надання банківських послуг б/н від 11.01.2012 року, який складається з Анкети-заяви, Тарифів по картам "Універсальна", Умов і правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256, та відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік (2,5 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що він був ознайомлений з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", і "Тарифами Банку". Крім того, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", і "Тарифами Банку" складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом в Анкеті-заяві.

Як встановлено судом підписанням Анкети-заяви позичальник приєднався до запропонованих банком умов та тарифів.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 22.01.2012 року складає 20422,46 грн., яка складається з наступного: 292,55 грн. - заборгованість за кредитом; 14791,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3889,75 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1448,69 грн. заборгованість по судовим штрафам, погашення заборгованості по кредиту здійснено 11.07.2013 року та 12.06.2014 року, інші проплати погашення заборгованості за кредитом крім зазначених відсутні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-1457цс16, правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Суди повинні дослідити графік погашення кредитної заборгованості та встановити чи передбачають умови кредитного договору виконання зобовязання частинами або у вигляді періодичних платежів, і у випадку вчинення боржником оплати чергового платежу, чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, а відтак така не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вище вказаним рішенням ВС України дійшов висновку, що переривання строку позовної давності на підставі наданих лише банком розрахунку без надання квитанцій, касових ордерів та іншого підтвердження щодо здійснення платежу особисто відповідачем не є підставою для переривання строку позовної давності. При цьому, вказав на позицію відповідача щодо заперечування вчинення ним таких дій.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно позовних вимог позивача, відповідач отримав кредит 11.01.2012 року в сумі 300 грн., погашення заборгованості по кредиту здійснено 11.07.2013 року в сумі 100 грн. та 12.06.2014 року в сумі 10,25 грн. Позов предявлено до суду 03.02.2017 року, при цьому відповідач не визнає факту оплати суми заборгованості 12.06.2014 року в розмірі 10,25 грн. особисто ним та просить застосувати строки позовної давності до позову.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки позивачем пропущено строки позовної давності та не надано доказів в підтвердження переривання строків позовної давності діями самого відповідача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 264, 261, 264 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, ст.ст. 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 11.01.2012 року в сумі 20 422 грн. 46 коп., відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, стороною яка не приймала участь в судовому засіданні в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Алексєєв