Провадження № 22-ц/780/2356/17 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 9 15.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

15 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О. ,

та секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2017 року про залишення заяви без розгляду у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кривенко І.В.; ОСОБА_4, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, що на все майно - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Біла Церква Київської області, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживав по АДРЕСА_1, Першою Севастопольською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Балаклавського районного суду м. Севастополь № 2-2385/2008 від 09 грудня 2008 року (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 8332192 від 25.12.2008 року) арешт не накладався.

Заяву мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_5, у зв'язку із чим він звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом було відмовлено йому у вчиненні цієї дії у зв'язку із тим, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні відомості про накладення арешту на усе майно ОСОБА_5 на підставі ухвали Балаклавського районного суду м. Севастополя від 09 грудня 2008 року, при цьому інформація, яка ідентифікує вказану фізичну особу, у реєстрі відсутня.

Зазначає, що цей запис у державному реєстрі не стосується його померлого батька, через що змушений звертатися до суду із цією заявою.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2017 року заяву було залишено без розгляду.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до п.3, ч.1, ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви ОСОБА_2 вбачається наявність спору про право, через що заява підлягає залишенню без розгляду.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявника - ОСОБА_5, у зв'язку із чим ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а. с. 7, 10).

З копії роз'яснення від 14 травня 2016 року № 110/02-14 вбачається, що нотаріусом зроблено запит та отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 59056509 від 13.05.2016 року, згідно якої на невизначене майно ОСОБА_5 накладений арешт Першою Севастопольською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Балаклавського районного суду м. Севастополя № 2385/2008 від 09 грудня 2008 року, при цьому інформація, яка ідентифікує вказану фізичну особи (дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків тощо) відсутня.

25 січня 2016 року нотаріусом зроблено запит № 18/02-14 з метою ідентифікації вказаної фізичної особи, який повернувся з відміткою на конверті про відсутність обміну з м. Севастополь.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно із ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Разом з тим, розглядаючи заяву ОСОБА_2 та постановляючи ухвалу про залишення її без розгляду, суд першої інстанції безпідставно послався на наявність спору про право, оскільки той факт, який просить встановити ОСОБА_2 не пов'язується із наступним вирішенням спору про право, тому висновок суду про залишення заяви без розгляду, на думку колегії, є необґрунтованим.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, тому ухвалу місцевого суду необхідно скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2017 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: