АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/1955/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1479/17Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Одринської Т.В., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

за участю

відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк»

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30 березня 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Дорош А.І.,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором в сумі 20 348 грн. 75 коп. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 19.07.2013 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 8 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Підписана нею заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та тарифи банку складають договір між нею та банком, що підтверджується підписом в її заяві. Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_2 не виконує. Станом на 15 червня 2016 року заборгованість складає 20 348 грн. 75 коп., з яких: 8 372 грн. - тіло кредиту; 2 415,41 грн. - відсотки за користування кредитом; 7 508,92 грн. - пеня за прострочення зобов'язання; 1 050 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.17.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 945,18 грн. - штраф (процентна складова), з них 442,76 грн. - внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 30 березня 2017 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ПАТ КБ «ПриватБанк», який, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що, як стверджує позивач, 19 липня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір б/н від 19.07.2013 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 8-44).

Даних, які б вказували на прохання ОСОБА_2 отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, домовленості сторін про розмір кредитного ліміту та розмір відсотків за користування кредитом даний договір не містить. Крім того, в анкеті - заяві про приєднання не зазначено тип платіжної картки, яку бажала оформити ОСОБА_2, номер та строк дії карткового рахунку.

Інших доказів, які б вказували на вид платіжної картки, яку отримала ОСОБА_2 19 липня 2013 року, та умови, на яких надано кредит, та підтверджували б факт надання кредиту матеріали справи не містять.

На підтвердження суми заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» надав розрахунок за договором № б/н від 19.07.2013 року станом на 15.06.2016 року, який містить дані, починаючи з 21 жовтня 2015 року.

Згідно наданого розрахунку загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 станом на 15 червня 2016 року складає 20 348.75 грн., з яких: 8 372 грн. - тіло кредиту; 2 415,41 грн. відсотки за користування кредитом; 7 508,92 грн. - пеня за прострочення зобов'язання; 1 050 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 945,18 грн. - штраф (процентна складова), з них 442,76 грн. - внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року (а.с. 6-7).

Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, надані позивачем як доказ, підпису відповідача про ознайомлення з ними не містять, вони не містять даних щодо їх прийняття, у зв»язку з чим не можливо встановити їх чинність на час, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Згідно наданого розрахунку загальний розмір заборгованості вбачається, що 21.06.2015 р. з карткового рахунку, який начебто належить відповідачу, здійснено переказ коштів у розмірі 8 372 грн. (а.с. 6 зворот).

Відповідач ОСОБА_2 заперечує укладення кредитного договору та отримання коштів за ним, заперечує підпис у договорі, заперечує зняття коштів з рахунку.

У зв»язку з неможливістю зняття коштів з пенсійної картки, 24.06.2015 року ОСОБА_2 звернулася до Глобинського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», де дізналася, що начебто з її карткового кредитного рахунку було знято значну суму коштів.

Згідно дослідженого у суді першої інстанції витягу з кримінального провадження № 0000688 від 21.07.2015 р. вбачається, що 21.06.2015 р. близько 15.30 год. невідома особа, яка представилася працівником служби безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк», шляхом обману заволоділа грошовими коштами у розмірі 8 372 грн., чим завдала потерпілій збитків на вказану суму (а.с. 79). Зазначені обставини стали підставою для розслідування кримінального провадження з правовою кваліфікацією за ст.190 ч.1 КК України.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, надані позивачем як доказ, підпису відповідача про ознайомлення з ними не містять, вони не містять даних щодо дати їх прийняття, у зв»язку з чим не можливо встановити їх чинність на час дати договору 19.07.2013 р., тому суд прийшов до висновку, що сторони не дійшли згоди щодо істотних умов договору. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження позову, не спростував доводів відповідача щодо заперечення позову, доказів того, що саме відповідач, як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв доступу до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, аканту чи мобільного додатку «Приват24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка б давала змогу ініціювати платіжні операції з його картки без його відома, при цьому суд першої інстанції мотивував свої висновки з посиланням на правову позицію, висловлену ВСУ у постанові від 13.05.2015 р. при розгляді справи № 6-71цс15.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Предметом позову є стягнення кредитної заборгованості у розмірі 8 372 грн., яка виникла станом на 15.06.2016 р.

З матеріалів справи вбачається, що анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку на ім»я ОСОБА_2 складена не власноручно позичальником, а виконана комп»ютерним способом. Відповідач заперечує складання цієї анкети - заяви та підписання її. Як правильно вказав місцевий суд, ця анкета - заява не містить вид платіжної картки, яку отримав позивальник, дату її видачі та номер платіжної картки, , не містить чіткого зазначення банківських послуг, які має намір отримати позичальник за цією анкетою - заявою, матеріали справи не містять строку дії кредитної картки.

Позивачем в якості доказу укладання цього кредитного договору не надано копії аркушів з паспорта позичальника ОСОБА_2, які надаються позичальником банку при укладанні кредитного договору, при цьому засвідчуються підписом позичальника із зазначенням дати, не надано фото позичальника з кредитною карткою у разі її отримання безпосередньо.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі дійшли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно правового висновку Верховного Суду України від 22.03.2017 р. у справі № 6-2320цс16, згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). У справі, яка переглядається, суди встановили, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам і тарифами складає між сторонами кредитно-заставний договір. Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що 21.06.2015 року було знято кошти в сумі 8 372 грн. з карткового рахунку, який начебто належить ОСОБА_2

Позивачем пред»явлено позов до суду 22.09.2016 р., в якому зазначено розмір заборгованості станом на 15.06.2016 р., тобто вказані грошові кошти були зняті вже після встановлення заборгованості на вказану дату.

Крім цього, із виписки по картці на ім»я ОСОБА_2 вбачається, що гроші всього у сумі 8 372 грн. знімалися 21.06.2015 р. всього 15 разів різними сумами шляхом переказу з картки через «Приват-24» (а.с. 114-115). Також із цієї виписки вбачається, що з картки проводилися списання коштів за поповнення мобільного телефону, зняття готівки в банкоматі. Як пояснила колегії суддів відповідач, вона не зареєстрована в «Приват-24» та не користується цими послугами.

Суд першої інстанції вірно застосував правову позицію викладену ВСУ при розгляді справи №6-71цс15 від 13 травня 2015 року, згідно якої користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред»явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя. Для застосування відповідальності до особи слід довести, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що держатель карти несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення власника карти в банк та блокування карти і за всі операції, які супроводжуються авторизацією до моменту постановки картки в стоп-лист платіжною системою, проте, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач категорично заперечує укладення кредитного договору та користування кредитною карткою, оскільки вона її не отримувала, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що відповідач у законний спосіб отримала кредит та кредитну картку, що саме вона користувалася кредитною карткою, що саме вона здійснювала перекази з картки через «Приват-24», поповнювала рахунки тощо.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" -відхилити.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30 березня 2017 року-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І: