Провадження № 2/263/214/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Маслюк К.О., за участю представника позивачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 11.03.2015 року по 01.07.2016 року в розмірі 5401,58 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.04.2015 року, з відповідача на її користь на утримання їх неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, були стягнені аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.03.2015 року і до повноліття дитини. Виконавчий лист про стягнення аліментів знаходиться на виконанні у Центральному ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області. Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, яка утворилася в вини останнього, що порушує права та законні інтереси її неповнолітньої дитини, у зв'язку з чим була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Позивачка також додала, що грошові перекази, про які відповідач згадує у своїх запереченнях, вона отримувала у банківській установі, але ці грошові кошти призначалися не для сплати аліментів, а були коштами, що відповідач повинен був повернути їй в якості боргу.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях, просив відмовити у їх задоволенні, оскільки вважає, що боргу зі сплати аліментів не має.

З'ясувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.04.2015 року, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_2 на утримання їх неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, були стягнені аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.03.2015 року і до повноліття дитини. За даним рішенням було видано виконавчий лист № 2/263/1222/2015 від 09.04.2015 року, який знаходиться на виконанні у Центральному ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області /а.с. 3/.

Згідно з довідкою Центрального (Жовтневого) ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області № В-14 від 05.07.2016 року, ОСОБА_3 має заборгованість по виплаті аліментів за період з 11.03.2015 року по 01.07.2016 року у розмірі 16533,93 гривень /а.с. 4/.

Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, одним із способів утримання, є стягнення аліментів за рішенням суду.

Згідно зі ст.196 ч.1 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК вiдповiдальнiсть платника алiментiв за прострочення їх сплати у видi неустойки (пені) настає лише за наявності вини цiєї особи. На платника алiментiв не можна покладати таку вiдповiдальнiсть, якщо заборгованість утворилася з незалежних вiд нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробiтної плати, затримкою або неправильним перерахуванням алiментiв банками. В iнших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати алiментiв.

У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до наступних, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду, лише тим місяцем, протягом якого не проводилося стягнення.

Наявність заборгованості відповідача по сплаті аліментів за період з 11.03.2015 року по 01.07.2016 року у розмірі 16533,93 гривень знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, при цьому суд приходить до висновку, що вищевказана заборгованість утворилася з вини позивача.

При цьому відсутність постійного місця роботи, на яку посилається відповідач у своїх письмових запереченнях, не є підставою для звільнення його від обов'язку сплачувати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, передбаченого ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України.

Одночасно суд не бере до уваги посилання відповідача на відсутність у нього заборгованості по сплаті аліментів та надані платіжні документи щодо здійснення грошових переказів на рахунок ОСОБА_2 (24.09.2015 року - 25000,00 російських рублів, 28.09.2015 року - 8000,00 російських рублів, 23.10.2015 року - 300,00 доларів США), оскільки вищевказані твердження останнього були спростовані в судовому засіданні поясненнями позивачки, яка пояснила, що зазначені грошові кошти відповідач повинен був повернути їй в якості боргу. При цьому, будь-яких доказів того, що перераховані грошові кошти призначалися для сплати аліментів, відповідачем надано не було.

Враховуючи вищевикладені обставини з ОСОБА_3 на користь позивачки підлягає стягненню неустойка за весь час прострочення виплати аліментів за період з 11.03.2015 року по 01.07.2016 року в розмірі 4977,29 гривень, виходячи з наступного розрахунку:

- березень 2015 року: 621,93 грн. х 1% х 21 = 130,61 грн.;

- квітень 2015 року: 964,00 грн. х 1% х 30 = 289,20 грн.;

- травень 2015 року: 964,00 грн. х 1% х 31 = 298,84 грн.;

- червень 2015 року: 964 грн. х 1% х 30 = 289,20 грн.;

- липень 2015 року: 1002,00 грн. х 1% х 31 = 310,62 грн.;

- серпень 2015 року: 1002,00 грн. х 1% х 31 = 310,62 грн.;

- вересень 2015 року: 1002,00 грн. х 1% х 30 = 300,60 грн.;

- жовтень 2015 року: 1002,00 грн. х 1% х 31 = 310,62 грн.;

- листопад 2015 року: 1002,00 грн. х 1% х 30 = 300,60 грн.;

- грудень 2015 року: 1002,00 грн. х 1% х 31 = 310,62 грн.;

- січень 2016 року: 1168,00 грн. х 1% х 31 = 362,08 грн.;

- лютий 2016 року: 1168,00 грн. х 1% х 29 = 338,72 грн.;

- березень 2016 року: 1168,00 грн. х 1% х 31 = 362,08 грн.;

- квітень 2016 року: 1168,00 грн. х 1% х 30 = 350,40 грн.;

- травень 2016 року: 1168,00 х 1% х 31 = 362,08 грн.;

- червень 2016 року: 1168,00 грн. х 1% х 30 = 350,40 грн.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 4977,29 гривень ?100% : 5401,58 гривень ціни позову = 92 %), тобто 92 % від ціни позову (92 % ? 551,20 гривень :100% = 507,10 гривень), що складає 507,10 гривень.

На підставі ст. 180-181, 196, СК України, п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", керуючись ст. 10, 60, 88, 131, 197, 213, 215, 367, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку за час прострочення виплати аліментів за період з 11.03.2015 року по 01.07.2016 року в розмірі 4977 гривень 29 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 507 гривень 10 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.Г. Шатілова