Справа № 296/19/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" квітня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

судді Драча Ю.І.

секретаря судового засідання - Долецької Ж.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Житомирської міської ради, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним дубліката свідоцтва про право власності на житло ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить визнати недійсним дубліката свідоцтва про право власності № 50393 від 16.04.2015 року виданого на квартиру АДРЕСА_1 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 23272686 від 30.07.2015 року державний реєстратор ОСОБА_5, Житомирське міське управління юстиції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.10.2015 року померла його матір ОСОБА_6 та після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/4 частки квартири АДРЕСА_1.

15.01.2015 року ОСОБА_6 склала заповіт відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_2 вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Житомирського місткого нотаріального округу ОСОБА_8 із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спірну квартиру, однак отримав відмову у звязку із наявністю різних відомостей в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень щодо виду спільної власності нерухомого майна та документа, що є підставою виникнення такого права. Так, правовстановлюючим документом на квартиру АДРЕСА_1 є свідоцтво про право власності на житло № 50393 від 23.12.2005 року, відповідно до якого вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6, та членам її сім'ї: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних долях. Однак, 16.04.2015 року був виданий дублікат свідоцтва про право власності № 50393, форма власності приватна, вид спільної власності спільна сумісна. Вказаний дублікат був зареєстрований державним реєстратором Житомирського міського управління юстиції ОСОБА_5. позивач зазначає, що про наявність дубліката не знав, оскільки оригінал свідоцтва про право власності на житло втрачений не був, тому орган приватизації Житомирської міської ради не мав права видавати дублікат свідоцтва, у звязку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 48).

Від третьої особи ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає та просить задовольнити (а.с. 45).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1ст.53 Закону України «про нотаріат» підставою видачі дублікату нотаріально посвідченого документу є виключно його втрата ( або зіпсування).

Відповідно до Тимчасових положень про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 року № 7/5, їз змінами, затвердженими 28.01.2003 року № 6/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 28.01.2003 року № 66/7387, реєстрація права власності на нерухоме майно, це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно, у звязку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням обєктів нерухомого майна на підставі право встановлювальних документів, коштом особи, що звернулася до БТІ.

Судом встановлено, що 23.12.2005 року на імя ОСОБА_6 та членів її сім'ї ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на жило № 50393 (а.с. 7). Відповідно до вказаного свідоцтва, право власності на квартиру АДРЕСА_2 належить ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних долях, а саме в 1/4 частинах кожному. Вказане також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 8).

15.01.2010 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_9 було посвідчено заповіт, відповідно до якого ОСОБА_6 все своє рухоме та нерухоме майно, яке на день її смерті буде їй належати, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось вона заповідає ОСОБА_2 (а.с. 6).

22.10.2015 року померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ТП № 273877 (а.с. 5).

27.05.2016 року представник заявника за довіреністю ОСОБА_10 звернулась до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.05.2016 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки наявні різні відомості в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень щодо виду спільної власності нерухомого майна та документа, що є підставою виникнення такого права (а.с. 11-12).

Як визначено у ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ст.. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Відповідно до пункту 8.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/6445, яке діяло під час видачі дублікату свідоцтва про право власності, у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності органом, який проводив оформлення права власності на нерухоме майно, за заявою власника (власників) або уповноваженої ним (ними) особи, до якої додається опубліковане в пресі повідомлення про недійсність втраченого або зіпсованого свідоцтва про право власності, видається дублікат свідоцтва про право власності.

За дорученням органів місцевого самоврядування та інших органів, які проводять оформлення права власності, БТІ можуть здійснити необхідні підготовчі заходи для видачі дубліката свідоцтва про право власності, у тому числі здійснення перевірки належності заявленої вимоги відомостям з Реєстру прав.

На дублікаті свідоцтва про право власності обов'язково зазначається його номер, а до Реєстру прав вносяться відомості про втрату або зіпсування оригіналу свідоцтва та про видачу його дубліката.

Відповідно до статті 53 Закону України «Про нотаріат» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п'ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа.

Видача дубліката втраченого або зіпсованого документа здійснюється державним нотаріальним архівом. До передачі в архів примірників документів, посвідчених або виданих нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, дублікат втраченого документа видається відповідно нотаріусом чи посадовою особою виконавчого комітету за місцем його зберігання.

Отже, з викладеного можна зробити висновок, що дублікат документа повинен містити весь текст посвідченого або виданого документа, оригінал якого вважається таким, що втратив чинність.

Так, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомості від 18.08.2016 року вбачається, що відмітка про втрату оригіналу свідоцтва про право власності зроблена не була. Також, при видачі дубліката реєстратором змінено вид власності та частки власності, а саме замість спільної часткової власності з часткою власності 1/4 кожного із чотирьох власників, вказано спільна сумісна власність та розмір частки 1/1. Таким чином, внесенні відомості пр. видачі дубліката не відповідають змісту оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру від 23.12.2005 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним дубліката свідоцтва про право власності № 50393 від 16.04.2015 року виданого на квартиру АДРЕСА_1.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 23272686 від 30.07.2015 року державний реєстратор ОСОБА_5, Житомирське міське управління юстиції.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його винесення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя Ю. І. Драч