Категорія 44Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

30 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтко Ю.Б.,

з участю секретаря судових засідань Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини та надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання дитини та реєстрацію її місця проживання без згоди батька,-

встановила:

ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, з участю третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини та надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання дитини та реєстрацію її місця проживання без згоди батька. В обґрунтування вимог посилалась на те, що з відповідачем у справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з нею.

Разом з тим ОСОБА_5 зареєстрований за іншою адресою, АДРЕСА_1, що у м. Вінниці, де проживає відповідач. Дана квартира належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності по ? частці кожному.

На даний час вона бажає зареєструвати сина за адресою фактичного його місця проживання, тобто за її адресою, у зв'язку з чим необхідно попередньо зняти дитину з реєстрації за старою адресою. Однак з приводу визначення місця проживання дитини є спір, відповідач також заперечує про зняття сина з реєстрації та його реєстрації за адресою проживання позивача.

З огляду на те, що на зняття дитини з реєстрації та реєстрації дитини за іншою адресою законодавчо передбачена обов'язкова згода батька, просила суд визначити місце проживання дитини з нею, та надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання дитини та реєстрацію її місця проживання без згоди батька.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2017 року позов задоволено, визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Надано дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлової площі за адресою: АДРЕСА_1, та на реєстрацію його місця проживання разом з матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на житлову площу за адресою: АДРЕСА_2, без згоди батька ОСОБА_3.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із рішенням, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині задоволення вимог про надання дозволу на знаття з реєстрації місця проживання сина та на реєстрацію його за місцем проживання матері, прийнявши в цій частині нове про відмову в задоволенні вимог.

Відповідач ОСОБА_3, повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з'явився, що відповідно до частини 2 статті 305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Представник позивача ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просить залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.

Представник служби у справах дітей Вінницької міської ради, повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з'явився, що відповідно до частини 2 статті 305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі перебували з 11.11.2003 року в зареєстрованому шлюбі, який 28.08.2012 року було розірвано рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.08.2012 року (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області вони є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5)

Як вбачається з довідки № 734 від 15.07.2016 року позивач по справі разом з сином, а також своєю бабусею та батьками проживає за адресою АДРЕСА_2. (а.с. 7).

Актом МКП "ЖЕК №5" № 174 від 15.07.2016 року встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані відповідач по справі та його син ОСОБА_5, який станом на час складення акту у цій квартирі не проживає (а.с. 8).

Оскільки відповідач по справі визнав той факт, що його син постійно проживає з матір'ю за адресою: вул. Некрасова 22, в м. Вінниці, вказана обставина в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2016 року встановлено наступний спосіб участі ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1: побачення з сином щопонеділка, щосереди з 18 год. до 20 год.; щосуботи з 12 год. до 17 год.; другий день за днем народження дитини з 10 год до 13 год.; щороку з 08 січня з 12 год. до 18 год.; щороку два тижні протягом першої половини липня місяця дитина проводить час з батьком. (а.с. 55 - 57).

Органом опіки та піклування виконкому Вінницької міської ради 18.04.2017 року надано суду висновок від 13.04.2017 року за № 01-00-011-15972 щодо розв'язання цього спору, в якому орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю - ОСОБА_4 (а.с. 52 - 54).

Крім того, судом також встановлено, що фахівцем Вінницького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді була проведена бесіда з дитиною ОСОБА_5, в ході якої було з'ясовано бажання дитини проживати постійно з матір'ю.

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції, з урахуванням положень Сімейного та Цивільного Кодексів України, Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" прийшов до вірного висновку про задоволення позову.

Так, відповідно до частини 3 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Статтею 161 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Вимогами статей 6, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено обов'язок протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Наказом МВС України №1077від 22.11.2012 року визначено Порядок реєстрації місця проживання і порядок зняття з реєстрації місяця проживання дітей, які не досягли 14 років.

Так, пунктом 3.3 Порядку передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою, при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років, другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/дітей з реєстрації місця проживання.

Згідно з пунктом 2.3 цього Порядку при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки. До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім'я, по батькові, стать, дата і місце народження).

Оскільки відповідач згоди на зняття з реєстрації місця проживання і реєстрацію місця проживання за фактичним постійним місцем проживання дитини позивачу не надає, остання вимушена звернутись до суду із вимогою про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання дитини та реєстрацію її місця проживання без згоди батька.

Разом з цим, як вірно зазначив суд першої інстанції, порядок зняття з попереднього місця реєстрації дитини та її реєстрацію за місцем проживання без згоди одного із батьків не визначено ні Цивільним Кодексом України, ні жодним іншим нормативним актом.

Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) - частина 1 статті 8 ЦК України.

Отже до правовідносин сторін, які виникли з приводу оформлення реєстрації місця проживання дитини, судом вірно застосовано норми Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Так, відповідно до Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року, встановлено, що виїзд неповнолітньої особи за кордон, оформлення паспорта/ проїзного документа дитини, яка не досягла 16 років, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання обох батьків або законних представників батьків чи дітей. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Оскільки батько дитини не надає згоди на зняття з реєстрації місця проживання дитини і реєстрацію місця проживання дитини за фактичним постійним місцем проживання, то у даному випадку це може бути дозволено на підставі рішення суду. Відтак, вимоги позивача щодо надання дозволу на зняття з реєстрації і реєстрацію місця проживання малолітнього сина без згоди батька за зареєстрованим місцем проживання матері необхідно задовольнити.

Таким чином суд першої інстанції, повно й всебічно дослідивши обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:/підпис/ Стадник І.М.
Судді: Згідно з оригіналом: Суддя апеляційного суду /підпис/ Міхасішин І.В. /підпис/ Войтко Ю.Б. Стадник І.М.