Справа № 310/4418/16-ц
Провадження № 2-п/326/4/2017
УХВАЛА

25 травня 2017 року Приморський районний суд Запорізької області у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

за участю: секретаря Філанової В.І.

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

представника орану опіки та піклування Приморської РДА ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Приморську цивільну справу за заявою представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 03.11.2016 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, орган опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася представник ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_5, з заявою про перегляд заочного рішення суду від 03.11.2016 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, орган опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що заочним рішенням Приморського районного суду у справі №310/4418/16-ц позбавлено батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

Про це рішення ОСОБА_5 дізнався з телефонної розмови з матірю ОСОБА_2 03.02.2017, оскільки тривалий час перебуває під вартою в Федеральній казенній установі «Виконавча колонія №2» Управлінні Федеральної служби виконання покарання по Костромській області по кримінальній справі, порушеній 31.01.2016 за ч.2 ст.228 КК РФ. Довідавшись про рішення суду, вона вже зверталася до суду про його скасування, але допустила грубих помилок щодо правильного написання прізвища як свого, так і відповідача, заява була повернута. Посилаючись на ст.69 ЦПК України, вважає, що відповідач мав право подати заяву про скасування заочного рішення до 19.01.2017.

Згідно з відомостями посольства України від 23.08.2016, від 20.10.2016 відповідач тривалий час перебуває за межами України у звязку з кримінальною справою, порушеною за ч.2 ст.228 КК РФ. Тому він повістки не отримував, а вона змогла знайти та повідомити його лише в лютому 2017 року, тому відповідач не був повідомлений належним чином, не міг захистити свої права в суді. 06.02.2017 відповідач зміг оформити довіреність на імя своєї матері для належного представництва.

З позовом відповідач не згоден. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач проживає окремо, у вихованні спільної дитини участі не приймає, матеріально не утримує, але в порушення ст.60 ЦПК України вказаних обставин позивач не довів, а з рішення не вбачається, чи працює ОСОБА_3, за який рахунок живе дитина, що позивач потребує допомоги.

Другою обовязковою умовою є те, чи може відповідач надавати таку допомогу, оскільки він на даний час знаходиться в слідчому ізоляторі в Російській федерації, доходу не отримує. Затриманий він був, коли працював в РФ з метою утримання дітей. Вона щомісяця пересилала грошові кошти на утримання дитини, докази чого надасть у судовому засіданні. Відповідно до ст.80 СК України розмір аліментів визначається з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина батьків. Матеріальний стан відповідача не надає йому можливості сплачувати щомісячно 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач повинна довести, що відповідач одержує дохід, достатній для сплати аліментів у вказаному розмірі.

Відповідач не заперечує, що він зобовязаний матеріально утримувати свою дитину, що він і буде робити. Він не проживає разом з позивачем, однак її твердження про те, що він не надає матеріальну допомогу та не приймає участь у їх вихованні, не відповідає дійсності. Софія є його дитиною, він її любить, він завжди буде допомагати її матеріально утримувати, скільки зможе. Факт того, що відповідач не приймає участь у вихованні дитини повинен бути доведений у суді.

Твердження позивача, що відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обовязків щодо своєї доньки, не піклувався про фізичний і духовний розвиток, не займався утриманням та вихованням дитини, належним чином судом не оцінені при винесені рішенні, не врахована думка відповідача, який не міг її висловити, а тому є упередженими та необєктивними.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Вважає, що не має підстав для позбавлення його батьківських прав тому, що відповідач не зі своєї вини ухиляється від виконання батьківських обовязків, а він був затриманий у РФ та перебуває під слідством, а його родичі будуть допомагати дитині. Відповідача можливо було б попередити про зміну свого ставлення до дитини без позбавлення батьківських прав.

Просить: 1) переглянути заочне рішення Приморського районного суду Запорізької області по справі №310/4418/16-ц від 03.11.2016 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, орган опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів; 2) скасувати зазначене рішення; 3) призначити справу до розгляду в загальному порядку.

У судове засідання заявник ОСОБА_5, повідомлений належним чином про час розгляду справи згідно з ч.5 ст.76 ЦПК України, не з`явився, направив для участі у справі свого представника.

Заінтересована особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, повідомлена в установленому порядку про час та місце розгляду, свого представника не направила, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі його представника та винеення рішення з урахуванням інтересів дитини згідно з чинним законодавством України (а.с.177).

Відповідно до ч.1 ст.231 КПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому суд ухвалив розглядати справу у їх відсутність

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 пояснила, що заяву про скасування заочного рішення вона підтримує повністю. ОСОБА_5 знає про дане заочне рішення суду, з ним не погоджується. Коли він був в Україні, то приймав участь у вихованні дитини. На підтвердження може надати відеозапис свята в дитячому садку в 2015 році, також він купував путьову в Каменецьк-Подільськ. Він їздив в Росію на заробітки, і у серпні 2016 його затримали при вїзді в Росію. Його місце знаходження не було відомо, тому він не приймав участі в судовому засіданні, не міг захищати свої права. Позивач не надала відповідних доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Він немає можливості платити аліменти та брати участі у її вихованні. Коли зявиться така можливість, він буде надавати допомогу. Тому рішення підлягає скасуванню.

Вважає, що строк звернення з даною заявою не пропущений, оскільки ОСОБА_5 не знав про існування вказаного рішення, потребувався час для оформлення довіреності на представництво його інтересів, довіреність їй надійшла тільки 03.03.2017 року, вона зверталася з заявою про скасування заочного рішення, суд повернув її заяву та зазначив, що вона має право ще звернутися з такою заявою, коли усуне недоліки. Вона усунула недоліки і знову звертається з заявою про скасування заочного рішення та просить заяву про скасування заочного рішення задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_3 пояснила, що заява ОСОБА_5 про скасування заочного рішення не обґрунтована, подана несвоєчасно, з порушенням строків звернення до суду, тому не підлягає задоволенню, просила у її задоволенні відмовити.

Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Приморської РДА Запорізької області ОСОБА_4 не погодилася із заявою про скасування заочного рішення, пояснила, що заявником та його представником не надано доказів участі батька у вихованні неповнолітньої дитини, її утриманні, відсутня у будь-якій формі його особиста думка з приводу винесеного рішення про позбавлення його батьківських прав, про його бажання скасувати це рішення та займатися вихованням і утримання дитини. Заява про скасування заочного рішення подана з порушенням строку, встановленого законодавством, тому її необхідно залишити без розгляду, вона не підлягає задоволенню.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що Приморським районним судом Запорізької області по цій справі 03.11. 2016 постановлено заочне рішення, яким вирішено позбавити батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця; аліменти стягувати, починаючи з 30.06.2016 й до досягнення дитиною повноліття; рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць; стягнути з ОСОБА_5 судовий збір на користь ОСОБА_3 у сумі 551 грн. 20коп. та на користь держави у сумі 551 грн. 20коп. (а.с.109,110).

Адреса відповідача ОСОБА_5 встановлена за адресою: м.Приморськ, с.Борисівка, вул.Річна, №3 (а.с.54,58), на дану адресу по справі направлялася кореспонденція відповідачу.

Відповідач викликався в судове засідання (а.с.68,92,93,94), але не зявився, про причини неявки до суду повідомлень не надійшло.

Копію заочного рішення судом було направлено, у тому числі відповідачу за місцем його реєстрації (м.Приморськ, с.Борисівка, вул.Річна, №3), на рекомендованому повідомленні мається відмітка про отримання від 12.11.2016, стоїть підпис та зазначено прізвище «Беляк» (а.с.115).

24.11.2016 судом отримано заяву про перегляд заочного рішення, підписану ОСОБА_2, де зазначено, що вона діє за дорученням та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.119-121). Ухвалою суду від 25.11.2016 дана заява повернута за вказаною адресою, так як підписана особою, яка не має повноважень на ведення справи (а.с.125). Ухвалу суду від 25.11.2016 ОСОБА_2, яка зазначена як представник ОСОБА_5, отримала 08.12.2016, про що мається рекомендоване повідомлення (а.с.127,128). 24.12.2017 ОСОБА_2 після набрання чинності ухвали від 25.11.2016 отримала свою повернуту заяву з доданими документами до неї , про що є відповідне рекомендоване повідомлення (а.с.135). Вказана ухвала суду не оскаржена, набрала чинності.

03.04.2017 ОСОБА_2, яка діяла за дорученням в інтересах ОСОБА_5 та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, направила вдруге до суду заяву про перегляд вказаного заочного рішення від 03.11.2016, до суду вона надійшла 06.04.2017 (а.с.139-144). Ухвалою суду від 10.04.2017 дана заява повернута (а.с.145). Ухвалу суду від 10.04.2017 ОСОБА_2 отримала 18.04.2017, про що мається її розписка (а.с.148). Вказана ухвала суду не оскаржена, набрала чинності.

25.04.2017 ОСОБА_2, яка діяла за довіреністю в інтересах ОСОБА_5 та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, направила втретє до суду заяву про перегляд вказаного заочного рішення від 03.11.2016 (а.с.151-156). До заяви додана довіреність від 06.02.2017, видана ОСОБА_5 для представництва його інтересів ОСОБА_2 (а.с.157). В судовому засіданні ОСОБА_2, посилаючись на ксеропію конверту на а.с.158, наполягала, що вона отримала цю довіреність 03.03.2017.

Ухвалою суду від 10.04.2017 дана заява повернута (а.с.145). Ухвалу суду від 10.04.2017 ОСОБА_2 отримала 18.04.2017, про що мається її розписка (а.с.148). Вказана ухвала суду не оскаржена, набрала чинності.

Представник заявника надала суду ксерокопії листів, де зазначено, що ОСОБА_5 був затриманий компетентними органами РФ у пункті пропуску на українсько-російському кордоні «Троєбортноє» у звязку з перебуванням у федеральному розшуку по кримінальній справі, порушеній ГУ МВС РФ м.Москва 31.01.2016 відповідно до ч.2 ст.228 КК РФ та список про перетинання кордону (179-181). Але вони не завірені в установленому порядку, вказаний Список ніким не підписаний, оригінали для огляду в судовому засіданні не надані, тому їх не можна взяти до уваги. Також в них зазначено тільки про затримання ОСОБА_5, а про тривалість такого затримання не вказано.

Заінтересована особа ОСОБА_3 надала копію та оригінал свідоцтва про народження неповнолітньої ОСОБА_7, виданому 09.02.2017, в якому батьком зазначено ОСОБА_5 (а.с.184).

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що у справі про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відповідач ОСОБА_5 не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки. На теперішній час відсутні належним чином оформлені докази наявності поважних причин його неявки до суду, представником заявника вони не додані до заяви та не надані суду в судовому засіданні. Такими доказами не можуть бути ксерокопії у справі, що ніким не завірені. Відсутні докази про те, що на час розгляду щодо нього був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, що він засуджений або відбував кримінальне покарання.

03.11.2016 Приморським районним судом постановлено заочне рішення про задоволення позовуШикун В.В. до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Відповідно до ст.228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Згідно з ч.3 ст.231 ЦПК України в результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3,5 ст.76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Копія заочного рішення була направлена відповідачу судом за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, на рекомендованому повідомленні мається відмітка про його отримання від 12.11.2016.

Про скасування заочного рішення до суду неодноразово надходили заяви від імені відповідача ОСОБА_5: перша - від 24.11.2016, друга - від 03.04.2017 і третя - 25.04.2017, яка розглядається в теперішній час. До другої та третьої була додана довіреність від його імені на ОСОБА_2 від 06.02.2017. Ухвалами суду від 25.11.2016 та 10.04.2017 перші дві заяви повернуто заявнику, вони набрали чинності. Хоча судом вони повернуті заявнику, вони, крім іншого, свідчать про те, що відповідач ОСОБА_5, його представник, який зазначає в них про місце проживання з заявником за однією адресою, проживають за однією адресою, вони вже на той час отримали копію оскаржуваного заочного рішення, їм було достовірно відомо про постановлення вказаного заочного рішення.

Втретє заява про скасування вказаного заочного рішення надійшла до суду вже 25.04.2017 від ОСОБА_2, яка діяла за довіреністю в інтересах ОСОБА_5 Дана заява, яка розглядається зараз судом, на порушення ст.10,11,60 ЦПК України не містить будь-яких доказів на спростування висновку органів опіки та піклування та висновків суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Заявником та його представником в ній не зазначено жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи; тільки мається посилання, що ОСОБА_5 буде приймати участь у вихованні та утриманні неповнолітньої дитини тоді, коли зможе і скільки зможе; що можна було не позбавляти його батьківства, а тільки попередити чи відібрати дитину без позбавлення батьківських прав; є посилання на законодавство, що регулює порядок сплати аліментів на повнолітню дитину (ст.75 Сімейного кодексу), де передбачено, що аліменти сплачуються на дитину тоді, коли батько (мати) може надавати таку допомогу. Заявником та його представником не було надано таких доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи та спростували б вимоги позивача та осаджуване заочне рішення, і в судовому засіданні.

Крім того, представник заявника наполягає на тому, що подання вищевказаних заяв відповідачем та їх повернення йому судом свідчить про, що відповідач не пропустив встановлений законом десятиденний строк оскарження заочного рішення, в ухвалах суду про повернення вказано, що він може повторно звернутися до суду. Суд не може погодитися з такою думкою, оскільки від дати отримання спірного заочного рішення - 12.11.2016, від дати видачі довіреності на імя ОСОБА_2 02.06.2017, від дати отримання нею цієї довіреності (як стверджує представник ОСОБА_2О.) - 03.03.2017 пройшло значно більше 10 днів, протягом яких в установленому порядку заочне рішення може бути відповідачем оскаржене.

З огляду на те, що заявник ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_2 не надали спростувань обставинам та доказам, які було використано судом при постановленні рішення, із заяви про перегляд заочного рішення не вбачається підстав для його скасування; доказів, які мають істотне значення по справі суду не надано; вони порушили встановлений законодавством десятиденний строк оскарження заочного рішення від 03.11.2016, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви відповідача про скасування заочного рішення.

Відповідно до ч.4 ст.231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.209,210,231,232 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі №310/4418/16-ц від 03.11.2016 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, орган опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів залишити без задоволення.

Розяснити сторонам, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскарджує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Запорізької області через Приморський районний суд Запорізької області. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Копія вірна: суддя Т.В. Стріжакова

СПРАВКА:

Дата судового розгляду : о

Причина нерозгляду:

25.05.2017 .