Справа № 495/660/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

25 травня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до СПД ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення вартості оплати за товар та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до СПД ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення вартості оплати за товар та збільшивши і уточнивши свої позовні вимоги, просить суд стягнути з СПД ОСОБА_2 на його користь суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 4311 грн. 01 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 108 грн. 45 коп. та понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 17 280 гривень. Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує наступним.

12 січня 2014 року ОСОБА_1 придбав у СПД ОСОБА_2 в приміщенні магазину «ПРОГРЕСС-СТРОЙ» по вулиці Франко в м. Білгород-Дністровському насос самовсмоктувальний PEDROLLO (Педролло) JSWm 1AX вартістю 2890 гривень, що підтверджується виданим товарним чеком зі штампом «СПД ОСОБА_3А.».

У звязку з тим, що зазначений товар не задовольнив покупця, наступного дня, 13 січня 2015 року, ОСОБА_1 привіз придбаний товар до магазину відповідача. На момент обміну іншого насосу не було в продажу і він не був запропонований продавцем ОСОБА_1, тому останній залишив насос в магазині та пішов з наміром повернутись коли в магазині буде такий же саме насос для заміни чи коли в магазині буде власник щоб вимагати повернення суми сплачених коштів.

ОСОБА_2 в категоричній формі відмовляється повертати ОСОБА_1 гроші за товар, право на отримання яких протягом 7 днів з моменту повернення передбачено законодавством. Протиправна бездіяльність ОСОБА_2 призвела до істотних змін в житті ОСОБА_1, бо він був позбавлений водопостачання свого будинку, він був змушений звертатися за захистом своїх прав до органів захисту прав споживачів, до міліції, а також за правовою допомогою.

Представником позивача був зроблений на підставі статті 625 ЦК України розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції. Згідно розрахунку сума боргу з урахуванням індексу інфляції за 2015 рік січень 2016 року складає 149,17 гривень.

Також представник ОСОБА_1 зробив відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України розрахунок 3% річних від простроченої суми. Згідно розрахунку 3% річних від простроченої суми складають 108 гривень 45 коп. Ним також проведений розрахунок витрат на правову допомогу відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», згідно з яким розмір витрат на правову допомогу складає 17 280 гривень.

Позивач та його представник ОСОБА_4, у судовому засіданні підтримали свої вимоги, що були збільшені та просили суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засідання з позовом не погодився та вказав, що насос самовсмоктувальний PEDROLLO (Педролло) JSWm 1AX позивач йому не повертав, будь-які документів на підтвердження його повернення до магазину на надав, акту про відмову позивача від прийняття цього насосу суду також не надав.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази та проаналізувавши характер правовідносин, що виникли між сторонами, враховуючи доводи кожного з учасників процесу, суд не вбачає достатніх підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Судом встановлено, що 12 січня 2015 року позивач придбав в магазині «ПРОГРЕСС-СТРОЙ», що розташований по вул.. Франко в м. Білгород-Дністровському, насос само всмоктувальний PEDROLLO (товар) вартістю 2 890,33 гривень, що підтверджується товарним чеком від 12.01.2015 року та не заперечується самим відповідачем, який здійсню підприємницьку діяльність та є продавцем вказаного приладу.

Під час слухання справи після скасування заочного рішення, судом були встановлені обставини, що не були відомі, та, відповідно не були досліджені судом при розгляді справи при винесенні заочного рішення.

Так, з пояснень ОСОБА_5В, який був допитаний у судовому засіданні в якості свідка, вбачається, що після придбання насосу позивач разом із своїм знайомим ОСОБА_5, який за фахом є сантехніком, встановили насос в будинку позивача та запустили його, тобто наявний сам факт експлуатації товару за призначенням. Вже після того як насос був запущений та працював деякий час, позивач разом із ОСОБА_5, дійшов висновку, що його не задовольняє робота насосу, оскільки, на його думку, насос не відповідає технічним характеристикам товару. В результаті, позивач все ж таки вирішив повернути чи обміняти товар, тому вони з ОСОБА_5 відєднали насос, упакували в його коробку та привезли до магазину «ПРОГРЕСС-СТРОЙ». Однак, як стверджує позивач, йому не вдалось домовитись з продавцем щодо обміну товару через відсутність саме такого зразка в магазині, також не вдалось домогтись розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів.

04.02.2015 року позивач звернувся до сектору у справах захисту прав споживачів Управління економічного розвитку Білгород-Дністровської міської ради з заявою про захист прав споживачів з проханням прийняти заходи щодо усунення допущених порушень його прав споживача. Однак за результатами перевірки, порушень прав споживача ОСОБА_1 не було встановлено та в наданих поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що товар до магазину не був повернутий.

Згідно з ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Обсяг юридичних фактів, що входять до предмета доказування, для кожної цивільної справи різний. Суд визначає його, керуючись змістом заявлених вимог і заперечень сторін, враховуючи при цьому норми матеріального права, що регулюють відповідні правовідносини.

Суттєвими та вирішальними для даної справи є лише два юридичних факти, встановлення яких необхідне для правильного вирішення справи. Перший, чи дійсно мала місце експлуатація товару за призначенням з порушенням його товарного вигляду, другий - у кого наразі знаходиться спірний насос, оскільки формально насос повинен бути у покупця який стверджує, що насос він залишив в магазині.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулює Закон України від 12 травня 1991 р. № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-ХІІ). Зазначеним Законом встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Частина 1 ст. 8 Закону № 1023-XII: у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Виходячи з доводів та наголошень позивача, суд вважає за доцільне розглянути дії сторін через призму статті 9 Закону № 1023-XII: споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром (ч.1).

Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов'язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару (ч.2).

При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів (ч.3).

Позивач стверджує, що придбаний товар не задовольнив його, а саме процес його функціонування. Проте, за положенням статті 9 Закону № 1023-XIIістотною умовою для обміну товару та захисту позивачем своїх споживчих прав є саме доведення факту невикористання товару та збереження його товарного вигляду, пломб, ярликів, розрахункового документу. Між тим, з переліченого позивач зберіг лише розрахунковий документ (чек), інших доказів відповідності технічного, споживчого та продовольчого стану товару вимогам статті 9, суду не були надані. В той же час, в судовому засіданні встановлено, що позивач запустив насос, тобто наявний факт його експлуатації, що також вказує на імовірність пошкодження його товарного виду (зривання пломб, ярликів, тощо).

Тому, враховуючи відсутність належних та достовірних доказів, що можуть спростувати ствердження відповідача та свідчити про дотримання позивачем всіх вимог ст.. 9, суд не може задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, оскільки вони не знайшли свого повного доведення в судовому засіданні, а санкція статті 23, що встановлює відповідальність за порушення законодавства про захист прав споживачів, є достатньо суровою, тому, для її застосування без будь-яких сумнівів щодо правомірності такого застосування, судове рішення повинне бути обґрунтованим, ухвалене на основі дослідження достовірних та належних доказів.

Згідно ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінка судом доказів здійснюється згідно з положеннями частин 14 статті 212 ЦПК.

Як зазначено у пункті 27 ППВСУ від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК у порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК).

Відповідно до ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Під час розгляду справи позивач та його представник постійно наголошували на тому, що насос був залишений позивачем в магазині в день коли він його повертав - 13.01.2015 року. Такі ж пояснення надав свідок ОСОБА_5 Однак, протилежні свідчення були надані продавцем магазину. Показання свідка ОСОБА_6 суд оцінює критично, оскільки всі обставини справи йому відомі лише зі слів позивача та ОСОБА_5

Такі суперечливі показання свідків не дають суду можливості встановити дійсність факту наявності/відсутності насосу у позивача чи у відповідача. Одночасно, суд вважає, що обовязок доказування факту повернення товару продавцю лежить саме на позивачеві, якій повинен був отримати письмове підтвердження залишення товару в магазині, якщо це дійсно мало місце.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого доведення в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 9 Закону України від 12 травня 1991 р. № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів», ст..ст. 1, 10, 11, 58-60, 212-215 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до СПД ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення вартості оплати за товар та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя