Справа № 182/3993/17
Провадження № 2/0182/2992/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.09.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю

секретаря - Снєгульської В.М.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд стягнути на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3частина від усіх видів заробітку та доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову послався на те, що з відповідачем вони проживають окремо з червня 2017 року. ОСОБА_5 проживає з ним і знаходиться на його утриманні. Відповідач будь-якої матеріальної допомоги не надає, аліментів більше нікому не платить, стягнень по іншим виконавчим документам не має. Відповідач працює та отримує заробітну плату, інших неповнолітніх дітей не має, в добровільному порядку між ними питання щодо утримання сина не вирішено. (а.с. 1-4).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечувала частково та просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 частка від заробітку та доходів, оскільки вона працює та отримує заробітну плату, однак заявлена вимога про стягнення 1/3 частки від заробітку є для неї завелика та непосильна, а доводи щодо стягнення саме 1/3 частини від заробітку є безпідставними і недоведеними. До того ж вважає, що позивачу слід було звертатись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, а позовна заява повинна була бути повернута судом.(а.с. 24-25)

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.04.1999 року( а.с.7).

В шлюбі у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7) .

Сторони проживають окремо з червня 2017 року. ОСОБА_5 проживає разом з батьком .

ОСОБА_2 працює в медсестрою в міській стоматологічній поліклініці та отримує заробітну плату з її слів в середньому 2300 грн., що не оспорювалось в судовому засіданні представником позивача.

Позивач також працює та отримує заробітну плату зі слів представника позивача в середньому 8000 грн., що не оспорювалось в судовому засіданні відповідачем.

Щодо доводів відповідача про повернення позовної заяви, оскільки позивач не звертався з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

Статтею 96 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо:

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

4 1) заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Статтею 118 ЦПК України передбачено, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач заявляє вимогу про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/3 частини від заробітку та доходів на одну дитину, що не визначено статтею 96 ЦПК України, а тому посилання відповідача, що позовна заява повинна бути повернута позивачу через відсутність ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу є безпідставними.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини , незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини ; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів ", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів , суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів ; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України.

Відповідно до статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір, на підставі встановлених вище фактичних обставин , що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання сина з відповідача ОСОБА_2 в частці від її заробітку та доходів , оскільки вона працює та має регулярний та стабільний дохід.

Однак, визначаючи розмір аліментів , суд враховує що позивачем не надано доказів наявності істотних обставин щодо обґрунтування заявленої вимоги про стягнення коштів на утримання дитини саме в розмірі 1/3 частина від заробітку та доходу відповідача.

Доводи позивача що належний рівень утримання дитини у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум як підстава для стягнення аліментів з відповідача саме в розмірі 1/3 частина від заробітку заслуговують на увагу, однак виходячи з принципів розумності та справедливості суд зазначає наступне.

Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2017 рік в Україні втановлюються Законом "Пpo Державний бюджет на 2017 рік".

Для дітей віком від 6 до 18 років складає з 01 травня пo 30 листопада 1777 грн., з 01 грудня - 1860 грн.

Відповідно до середнього заробітку відповідача ОСОБА_2 1/4 частина буде дорівнювати в середньому 2300 грн. : 4 = 575 грн. При цьому на своє утримання у відповідача залишається 1725 грн. Відповідно до середнього заробітку відповідача ОСОБА_2 1/3 частина буде дорівнювати в середньому 2300 грн. : 3 = 766,66 грн. При цьому на своє утримання у відповідача залишається 1533,34 грн., а прожитковий мінімум для працездатних осіб на даний час встановлено в розмірі 1684 грн.

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином , 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на сьогоднішній день складатиме 888,5 грн.

Представником позивача суду пояснено, що позивач ОСОБА_3 отримує в середньому заробітну плату близько 8000 грн. щомісячно, окрім того представник позивача вказав, що на утриманні позивача інших осіб, крім сина ОСОБА_6 немає.

Отже, позивач, маючи зазначений заробіток та з врахуванням аліментів на утримання сина в розмірі не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде матеріально забезпечений разом із сином в середньому 8888,5 грн. щомісячно ( тобто на кожного члена сім'ї - батько та син - в середньому 4444, 25 грн.), а тому позивач є більш матеріально забезпечений ніж відповідач.

Оскільки заробіток відповідача, що залишиться після віднімання аліментів , буде меншим, ніж доходи, які отримує позивач з урахуванням аліментів, то вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частина від заробітку відповідача є несправедливими і не розумними.

Таким чином, враховуючи , що відповідач є менш матеріально забезпечена ніж позивач, обставини встановлені в судовому засіданні, беручи до уваги, що у відповідача відсутні інші неповнолітні діти та особи яких він утримує на підставі передбаченого законодавством обов'язку по наданню їм такої допомоги, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.07.2017 року до досягнення дитиною повноліття, і такий розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Керуючись ст. 3 ЦК України, ст.ст. 181, 182, 183 СК України, ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уроджениці м. Нікополь Дніпропетровської області , на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.07.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уроджениці м. Нікополь Дніпропетровської області, на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Рішення у частині місячного платежу коштів на утримання підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів після його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: А. Г. Багрова