Тарутинський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________ Справа № 514/672/17
Провадження по справі № 6/514/38/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року смт Тарутине

Тарутинський райсуд Одеської області у складі:

головуючого судді Тончевої Н. М. .

при секретарі Образенко Т.М.

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 погоджене начальником Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,-

В С Т А Н О В И В:

До Тарутинського районного суду Одеської області звернувся державний виконавець Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 з поданням погодженим начальником Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, с. Височанське, вулиця Чапаєва,1 до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим написом №3102 виданим 13 грудня 2016 року про стягнення 95100 гривень.

На обґрунтування зазначеного подання заявник зазначив, що у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №53182034, з виконання виконавчого напису №3102 виданого 13 грудня 2016 року про стягнення 95100 гривень.

За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Державним виконавцем на підставі Закону України "Про виконавче провадження" була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, державним виконавцем було надано боржнику строк для самостійного виконання рішення. Однак, боржником у строк виконавчий документ не виконано.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" було розпочато примусове виконання рішення.

Також, державним виконавцем було вжито заходи примусового виконання рішення, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, а саме: до державних установ направлено запити щодо виявлення майна зареєстрованого за боржником та чи отримує він доходи.

Згідно інформації наданої на запити:

УПФУ боржник не працює, пенсію не отримує;

ДПСУ рахунки в банківських установах відсутні;

нерухоме майно не виявлено.

З повідомлення Державної міграційної служби Украхни від 26 травня 2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ER №005885, виданий 21 січня 2014 року органом видачі 5101.

Таким чином виконавчий документ не виконано, а тому вказане стало підставою для звернення державного виконавця з поданням до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 до судового засідання не зявилась.

Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно дост.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов'язань.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, то до виконання зобов'язань або розв'язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобовязань.

Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобовязань, тобто наявність лише самого зобовязання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Також, у поданні відсутні документи, які б свідчили про здійснення відповідних виконавчих дій щодо сплати боржником суми заборгованості.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано жодного доказу, який свідчив би про ухилення боржника від виконання зобовязання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобовязання та що взагалі є підстави вважати, що боржник має намір виїхати за кордон, у звязку з чим, подання є необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст..33 Конституції України, ст..377-1 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання державного виконавця Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 погоджене начальником Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Тончева