Справа № 515/586/17
Провадження № 2/515/1591/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

05 вересня 2017 року Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря Коренчук О.Е.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача (за довіреністю) ОСОБА_3

представника третьої особи (за довіреністю) ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Татарбунарська ра- йонна державна адміністрація Одеської області,

про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, посилаючись на наступні обставини.

15 червня 2012 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації ак- тів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 33. Від шлюбу у них 17.09.2013 р. народився син ОСОБА_5. Сумісне проживання вони при- пинили у вересні 2013 року. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 19. 02.2016 р. шлюб між ними розірвано, після чого вона відновила своє дошлюбне прізвище «Крше- мінська». З вересня 2013 року по теперішній час відповідач жодного разу не виявив бажання бачи- ти сина, не спілкувався з ним та не цікавився його життям і здоровям навіть у телефонній розмові. До дитячого садка, який відвідує ОСОБА_6, ні разу не приходив, не був присутнім на батьківських зборах, організованих дитячих святах. Протягом усього часу від дня народження дитини відпові- дач матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, матеріально його не забезпечував. Службою у справах дітей задоволено її заяву та надано висновок про доцільність позбавлення ба- тьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_6

Заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.05.2017 р. позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 21.07.2017 р. за заявою відповідача ОСОБА_2 про перегляд судового рішен- ня суду заочне рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.05.2017 р. у да- ній справі скасовано і справу призначено до розгляду у загальному порядку.

До судового засідання, а саме - 18 серпня поточного року - до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про відвід судді. У заяві відповідач, обґрунтовуючи заяву, зазначив, що заявляє відвід у зв'язку з обставинами, які викликають сумнів в об'єктивності судді, який вже розглядав вже дану справу, і на думку відповідача, допустив грубі порушення чинного законодавства та виніс неза- конне рішення про позбавлення його батьківських прав. Вважає, що суддя, скасувавши зазначене заочне рішення і розглядаючи дану справу, не зможе винести обєктивне рішення, так як він «пря- мо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи. Існують і інші обставини, які викли- кають сумнів в обєктивності та неупередженості судді».

Підстави для відводу судді визначені ст.ст.20, 21 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.20 ЦПК України, суддя не може брати участь в розгляді справи і підля- гає відводу, якщо він прямо чи побічно заінтересований в результаті розгляду справи.

Згідно із п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України, суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає ві- дводу якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

У ч.3 ст.23 ЦПК України визначено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заяв- леним до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що заінтересованості або упередже- ності судді у розгляді даної позовної заяви не має, а доводи, на які посилається у своїй заяві відпо- відач є його суб'єктивною думкою та не можуть бути підставами для відводу судді, передаченими ст.20 ЦПК України.

Доводи відповідача про те, що суддя, скасувавши зазначене заочне рішення і розглядаючи дану справу, не зможе винести обєктивне рішення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки поря- док, за яким суд своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасовує заочне рішення і призначає справу до розгляду у загальному порядку у тому ж складі, пе- редбачено ч.3 ст.231 ЦПК України, і не є підставою для відводу.

Посилання відповідача на те, що зі слів позивача йому відомо, що ніби то суддя є «другом сі- мї» позивача, позбавлені під собою серйозного підґрунтя, оскільки суддя не знайомий з батьками позивача, а дана обставина виключає можливість будь-яких стосунків, не кажучи вже про дружні стосунки. Крім того, зазначені ствердження відповідача спростувала позивач.

Слід зазначити, що при ухваленні судом під головуванням судді Тимошенка С.В. рішення від 19.02.2016 р. про розірвання шлюбу, ОСОБА_2 не заявлялись відводи судді.

У суду є підстави вважати, що звернутись з завою про відвід судді було не власною волею від- повідача, а навязано його представником, який власноруч і склав заяву про відвід. На користь цього може свідчити та обставина, що у позивача рідний батько, а не вітчим, і про це не міг не зна- ти відповідач. І якби він самостійно, за власною волею писав заяву, то не припустився б такого ля- псусу, записавши в заяві, що у позивача вітчим.

Враховуючи вищевикладене, підстави для відводу судді, передбачені ст.20 ЦПК України відсу- тні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.20, 21, 23, 208-210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Тимошенку С.В. відхилити, а справу продовжити слухати у цьому ж складі суду у цьому ж судовому засіданні.

Ухвала окремо від рішення суду, відповідно до ст.293 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя Тимошенко