Справа № 694/598/17
провадження 2/694/377/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

07.06.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Гончаренко Т.В.,

при секретарі Блискавці А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Звенигородського району про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва особистого селянського господарства в адміністративних межах ОСОБА_2 сільської ради, загальною площею 3,19 га, яка належала ОСОБА_4, що померла 21 листопада 1995року.

Свої вимоги мотивує тим, що 21 листопада 1995 року померла тітка позивачки ОСОБА_4, так як вона є її єдиним родичем, вона її доглядала та поховала після її смерті за власний рахунок. Все своє майно покійна тітка заповіла позивачці, що стверджується копією дублікату заповіту. Після смерті тітки позивачка забрала собі все її рухоме майно (ліжка, столи, стільці, шафи, скриню, сільськогосподарські інструменти, посуд і т.п.), а також птицю та її особисті речі. Право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, які були побудовані в кінці сорокових років, вона на себе не оформляла, так як вони не були здані в експлуатацію, тому розібрала на будівельні матеріали та використала для власних потреб. Зазначила, так як вона проживала з покійною ОСОБА_4 на час її смерті та забрала її рухоме та нерухоме майно, вона прийняла спадщину відповідно до вимог ст.548-549 ЦК України в редакції 1963 року. До нотаріуса в той час не зверталася, так як про земельну ділянку їй нічого відомо не було, в земельному відділі повідомили, що земельна ділянка на ім'я ОСОБА_4 не оформлялась і не буде оформлятись, так як тітка передчасно померла. На початку 2017 року в с. Кобиляки заявниця була на кладовищі, де похована тітка і зустріла знайому, яка їй повідомила, що розподіл земельних ділянок проводився ще за життя тітки, тому на її ім' я також мала бути виділена земельна ділянка. Позивачка звернулася до сільської ради, де їй повідомили, що дійсно така земельна ділянка була виділена тітці після її смерті, але хто нею користується в даний час їм невідомо. Після чого вона звернулася до відділу держгеокадастру, де їй повідомили, що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 сільської ради зареєстровано сертифікат за №402 на ім'я ОСОБА_4 серії ЧР №0276000 від 26.06.1997 року площею 3,19 умовних кадастрових одиниць. Державний акт не виготовлявся. На даний час земельна ділянка рахується за ОСОБА_4 З метою отримання права на спадкове майно, вона звернулася до нотаріуса із заявою, але нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва, так як спадщина рішенням Звенигородського районного суду від 09 лютого 2009 року визнана відумерлою та передана ОСОБА_2 сільській раді. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 25.04.2017 року рішення Звенигородського районного суду від 09 лютого 2009 року скасоване, а в задоволенні заяви Звенигородського міжрайонного прокурора про визнання спадщини відумерлою - відмовлено. Після чого вона знову звернулася до нотаріуса із заявою про отримання права на спадкове майно, але їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Її тітка ОСОБА_4 померла 21 листопада 1995 року, а сертифікат на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 сільської ради на ім'я ОСОБА_4 серії ЧР №0276000 видано 26.06.1997 року, тобто більш як два роки після її смерті, тому ні сертифікату, ні державного акту на землю вона не отримувала і отримати не могла. А так як власник помер, право на звернення до суду про визнання права переходить до його спадкоємців. В зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що і стало причиною звернення до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та просить задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не з'явився. Направили на адресу суду через канцелярію, заяву вх.№3634 від 07.06.2017 року з підписом сільського голови ОСОБА_5, в якій просять розглядати справу у відсутність їх представника, з позовом згідні, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Суд вважає, що справу можна розглянути за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.11.1995 року померла ОСОБА_4, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 0, місце смерті зазначено Україна, Черкаська область Звенигородський район с.Кобиляки (а.с.5-6).

Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина, яку покійна заповідала ОСОБА_1, що стверджується копією дублікату заповіту, посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_6 22 грудня 1992 року, реєстраційний №48 (а.с.7).

Відповідно до вимог ст.548-549 ЦК України в редакції 1963 року, так як позивачка проживала з покійною ОСОБА_4 на час її смерті, вона прийняла спадщину забравши її рухоме та нерухоме майно.

ОСОБА_1 народилася 02.01.1951 року в с. Кобиляки Звенигородського району Черкаської області, є уродженкою України та проживає в с.Рижанівка (а.с. 4), та згідно довідки №48 від 22.02.2017 року виданої виконавчим комітетом Кобилецької сільської ради, є племінницею покійної ОСОБА_4, яка померла 21.11.1995 року, та проживала без реєстрації разом з покійною тіткою до дня її смерті, доглядала та поховала за власний рахунок (а.с.8).

Згідно з довідки, яка міститься в матеріалах справи, виданої відділом Держгеокадастру Звенигородського району у Черкаській області №31-28-0.3-339/2-17 від 16.02.2017 року на імя ОСОБА_7 зареєстрований сертифікат за № 402 серія ЧР № 0276000 від 26.06.1997 року площею 3,19 умовних кадастрових гектарів. Згідно технічної документації за останньою рахується земельна ділянка в Адміністративних межах ОСОБА_2 сільської ради. Середня вартість земельної ділянки станом на 01.01.2017 р. по ОСОБА_2 сільській раді становить 112623,40 грн.(а.с.9).

Померла ОСОБА_4 включена в список осіб, які мають право на середню земельну частку в КСГП ім.Котовського село Кобиляки ОСОБА_2 сільської ради Звенигородського району (а.с.10).

Позивачу державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори Черкаської області ОСОБА_8 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та розяснено, що видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно неможливо, тому що відсутній правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай) (а.с.13).

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 25.04.2017 року рішення Звенигородського районного суду від 09 лютого 2009 року скасоване, а в задоволенні заяви Звенигородського міжрайонного прокурора про визнання спадщини відмерлою - відмовлено.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_4 померлої 21.11.1995р.н., однак не може отримати спадкове майно в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, суд вважає за можливе захистити її право шляхом визнання права в порядку спадкування на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва особистого селянського господарства в адміністративних межах ОСОБА_2 сільської ради, загальною площею 3,19 га, яка належала ОСОБА_4.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1261 ЦК України, та ст. ст. 10, 11, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с.Рижанівка, Звенигородського району, Черкаської області право власності в порядку спадкування на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва особистого селянського господарства в адміністративних межах ОСОБА_2 сільської ради, загальною площею 3,19 га, яка належала ОСОБА_4, що померла 21.11.1995 року на підставі сертифікату на право на земельну ділянку № 402 серія ЧР № 0276000 від 26.06.1997 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Звенигородського

районного суду ОСОБА_9