Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/980/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1 Доповідач Чельник О. І.
УХВАЛА

іменем України

23.05.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Авраменко Т.М., Кіселика С.А.

за участі секретаря: Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» про стягнення банківського вкладу, відсотків за користування вкладом та пені за несвоєчасне повернення вкладу

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» (далі по тексту ПАТ КБ «Приват Банк») про стягнення банківського вкладу, відсотків за користування та пені за несвоєчасне повернення вкладу. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 08 червня 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Копилка 6 мес.» №312649227 строком на 6 місяців на суму 434,10 доларів США зі сплатою 7,75 відсотків річних. Видано особовий рахунок вкладу №8611. Для поповнення та перевірки вкладу позивачеві було видано банківську картку «Електронна ощадна книжна» №962595. Вказує, що цього ж дня між ним та ПАТ КБ «Приват Банк» було укладено договір банківського вкладу «Копилка 6 мес.» №7 строком на 6 місяців на суму 2803,37 євро зі сплатою 6,75% річних, особовий рахунок №3560. Для поповнення та перевірки вкладу видано банківському картку «Електронна ощадна книжка» №962645. Зазначені договори були укладені між позивачем та відповідачем у Кримському регіональному відділенні ПАТ КБ «Приват Банк», яке після окупації півострова припинило свою діяльність. У травні 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення належних йому коштів, на що отримав відповідь про відмову у поверненні коштів із вказівкою на відомості стосовно номерів депозитних договорів та дати їх укладення, які обліковуються у банківській установі на імя ОСОБА_2 Вказує, що такі дані суттєво відрізняються від тих, що є у позивача. Зазначає, що будь-яких інших договорів із відповідачем він не укладав, а на його запит про отримання копій укладених договорів ПАТ КБ «Приват Банк» було відмовлено. Обґрунтовуючи свою відмову відповідач вказав, що через окупацію території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя функціонування банківської системи у цьому регіоні припинено, а запровадженням Національним банком України надзвичайного режиму роботи в АРК та місті Севастополь унеможливлює проведення будь-яких банківських операцій. Вказує, що договори, на які відповідач посилається у довідці, ніколи ним не укладались, а відмова відповідача у поверненні грошових вкладів є, на його думку, порушенням умов договорів та вимог чинного законодавства. Просив суд зобовязати відповідача видати йому через касу банку грошові кошти за депозитними договорами «Копилка, 6 мес.» від 08.06.2012 із врахуванням відсотків за користування відповідачем вкладів та пені за несвоєчасне повернення коштів у розмірі 585,12 доларів США та 21 350,21 євро у валюті вкладів, а також понесені ним судові витрати по справі.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 березня 2017 року у задоволені позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення банківського вкладу, відсотків за користування та пені за несвоєчасне повернення вкладу відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неповне з'ясування обставин справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивача належними та допустимими доказами, які б підтверджували факт наявності між сторонами взаємних правовідносин, а тому відмовив у задоволенні позову.

Висновок суду є вірним та обґрунтованим, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 08.06.2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приват Банк» в особі Кримського регіонального управління ПАТ КБ «Приват Банк» укладено договори №SAMDN5757 «Копилка, 6 мес.» та №SAMDN2359 «Копилка, 6 мес.», відповідно до умов якого позивач передав банку кошти у розмірі 434,10 доларів США та 2803,37 євро із встановленням процентної ставки за користування внеском у розмірі 7,75% та 6,75%, відповідно, копії яких надано до позовної заяви (а.с.9-10).

На даний час позивач є особою, що взята на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної ради у м. Кіровограді від 07.07.2015 № та довідкою, що підтверджує місцеперебування громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території або переселилися з неї на території України, виданої Кіровським РВ у м. Кіровограді УДМС України в Кіровоградській області від 07.07.2015 №10/1558 (а.с.19, 20).

Довідкою від 03.06.2014 № підтверджено, що станом на 08.05.2014 ОСОБА_2, паспорт серії ЕЕ 778841, виданий МВС УКР в Криму Євпаторійським РВУМВС у Криму 13.09.2002 має у ПАТ КБ «Приват Банк» рахунки №2635*******38 із розміром коштів на рахунку 490,15 доларів США та №2635********32 із розміром коштів на рахунку 18 267,56 євро (а.с.12). На ім'я позивача видано банківську карту 1038 до договору вкладу SAND 7370 та банківську карту 0932 до договору вкладу SAND 7360, що підтверджується довідками ПАТ КБ «Приват Банк» № від 30.07.2014 (а.с.13-14).

Відповідно до положень ст.ст.3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст.58 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать, що предметом даного спору є договори депозитного вкладу та рахунки, на підставі яких на ім'я позивача було видано банківські картки для можливості користування ними.

На обґрунтування доводів своїх позовних вимог позивач надав заяви на оформлення вкладів «Копилка, 6 мес.», копії банківських карток, а також копії довідок про наявність інших договорів та рахунків, виданих на його ім'я, які суттєво відрізняються від тих, про які позивач заявляє.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або інший дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст.633 цього Кодексу).

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті договору банківського вкладу.

З огляду на закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах визначення договору банківського вкладу банківським вкладом (депозитом) є кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення ст.1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору.

За змістом ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п.1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п.1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документу, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актам у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу зазначаються, зокрема вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п.1.10. Інструкції).

Пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Позивач на підтвердження своїх вимог надав лише заяви на оформлення вкладів «Копилка, 6 мес.», копії банківських карток, а також копії довідок про наявність інших рахунків та депозитних договорів, виданих на його ім'я. Наявні обставини суттєво різняться між собою, а беззаперечні докази на підтвердження наявності між сторонами правовідносин, внесення позивачем на депозитні рахунки зазначених коштів в матеріалах справи відсутні, що унеможливлює вважати дані докази належними та допустимими відповідно до вимог ст.ст.58, 59 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України.

На виконання вищевказаного Закону, а також з метою захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, забезпечення стабільності грошової одиниці України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків Правлінням Національного банку України було прийнято постанову «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 06.05.2014 року № 260, згідно з п.5 якої банки, у тому числі ПАТ КБ «Приват Банк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та протягом місяця з дня набрання чинності цієї постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Рішенням Центрального банку Російської Федерації (далі по тексту ОСОБА_4) від 21 квітня 2014 року № РН-ЗЗ/І також було припинено з 21 квітня 2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів ПАТ КБ «Приват Банк» на території Республіки Крим і на території міста федерального призначення Севастополя. За законодавством України на окупованій території Автономної Республіки Крим чинність нормативних актів Російської Федерації не визнається та вони не підлягають виконанню. В той же час наявність вказаного рішення Банку ОСОБА_4 щодо припинення діяльності на території АРК ПАТ КБ «Приват Банк» унеможливлювало діяльність Кримського регіонального управління ПАТ КБ «Приват Банк».

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову з підстав недоведеності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з наступного дня.

Головуючий суддя: О.І. Чельник

Судді: Т.М. Авраменко

ОСОБА_5