справа № 278/3148/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Кушнір М.С., розглянув цивільну справу за заявою ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності, --

В С Т А Н О В И В :

Направленим позовом представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок № 2 по вул. Богунській в с. Довжик Житомирського району Житомирської області та земельну ділянку загальною площею 2 400 кв. м., визнати право власності на них, а також виселити та зняти з реєстрації відповідача та інших осіб, що проживають за вказаною адресою, з одночасною передачею правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок.

В обґрунтування позову представником позивача зазначене наступне. У 2006 році між АКІБ "УКРСИББАНК" та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 50 000 доларів США. З метою забезпечення виконання відповідачем грошових зобов'язань за даним кредитним договором між нею та Банком укладено договір іпотеки за яким відповідач передала у іпотеку згадуване вище спірне нерухоме майно. У 2011 році ПАТ "УКРСИББАНК" (правонаступник АКІБ "УКРСИББАНК") відступив свої права вимоги за названим кредитним договором ПАТ "Дельта Банк". Позичальник припинила належним чином виконувати свої зобов'язання внаслідок чого виникла заборгованість, що і послугувало для звернення до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні, адже, як вказують, у спірному житловому будинку зареєстровані та проживають малолітні діти відповідача і таке житло є їх єдиним.

Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.

1 грудня 2006 року між АКІБ "УКРСИББАНК", яке на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року змінило назву на ПАТ "УКРСИББАНК", який в свою чергу є правонаступником всіх прав та зобов'язань АКІБ "УКРСИББАНК", та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (а.с.8-15). Відповідно до умов даного правочину відповідач отримала кредит у сумі 50 000,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором між сторонами укладено Договір іпотеки (а.с.21-23), відповідно до якого відповідач передала у іпотеку нерухоме майно: житловий будинок № 2, загальною площею 552,2 кв. м., що розташований в с. Довжик Житомирського району Житомирської області по вул. Богунській та земельну ділянку загальною площею 2 400 кв. м., що знаходиться у тому ж населеному пункті. Пунктом 5.1. даного Договору сторони передбачили застереження про задоволення вимог іпотекодержателля, серед іншого, шляхом передачі останньому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

8 грудня 2011 року ПАТ "УКРСИББАНК" відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором укладеним з відповідачем, ПАТ "Дельта Банк" (а.с.36-37).

Відповідач має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.114), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.115), які проживають разом з матір'ю та батьком ОСОБА_2 за адресою місцезнаходження спірного у даній справі житлового будинку (а.с.123).

Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними нормами матеріального права.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частинах 1, 3 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому ст. 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього Закону.

При цьому згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст. 39 Закону України "Про іпотеку", якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Проаналізував встановлені фактичні обставини справи у взаємозвязку з нормами закону, що їх регулюють, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена ст.ст. 335-376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналіз положень ст.ст. 33, 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

У свою чергу, позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку").

Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2967цс16.

Враховуючи вищевикладене, правові підстави для задоволення заявлених позивачем вимог відсутні, адже права останнього з огляду на обраний ним спосіб їх захисту у даному випадку відповідачем порушені не були, що виключає можливість їх захисту судом.

Оскільки позов до задоволення не підлягає, не підлягають до подальшого розподілу і судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10-11, ст. 60, ст. 212-215 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян