Справа №585/1833/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Євлах О. О.
Номер провадження 22-ц/788/1737/17 Суддя-доповідач - Собина О. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 жовтня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Роменська міська рада Сумської області

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а :

23 травня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, і свої вимоги мотивувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2009 року їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Власниками інших квартир у вказаному будинку є ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Рішенням 71 сесії Роменської міської ради Сумської області 6 скликання «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та виготовлення технічної документації із землеустрою» від 27.05.2015 року їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1.

Земельна ділянка по АДРЕСА_1, площею 0,0997 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) приватизована та належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_3 - 1/10 частки; ОСОБА_5 - 22/100 частки; ОСОБА_6 - 27/100 частки; ОСОБА_7 - 21/100 частки; Роменській міській раді Сумської області - 2/10 частки.

Вказує, що відповідно до норм діючого законодавства одночасно з набуттям права власності на квартиру нею було набуто право власності на 2/10 частки земельної ділянки на якій розташований багатоквартирний будинок АДРЕСА_1.

Проте, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, яким належать відповідно 1/10 та 22/100 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 огородили парканами частину земельної ділянки, чим порушили її право на володіння та користування земельною ділянкою.

Просила зобов'язати ОСОБА_5 та ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та знести паркани, встановлені в межах земельної ділянки АДРЕСА_1.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі.

Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_3 знести паркани, встановлені в межах земельної ділянки площею 0,0997 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що позивач не надала суду технічної документації місця розташування спірної земельної ділянки. В матеріалах справи відсутні документи про будь-яке оформлення права власності на земельну ділянку ОСОБА_4 та докази державної реєстрації цих прав. Крім того, ОСОБА_4 особисто засвідчила у судових засіданнях, що вона не є а ні власником, а ні орендарем, а ні користувачем прибудинкової земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення позивача та її представника, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довела належними та допустимими доказами, що діями відповідачів, щодо встановлення парканів на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка належить на праві спільної часткової власності, порушено її право, яке полягає у неможливості користуватись вбиральнею, що знаходиться на даній земельній ділянці та користуватись земельною ділянкою, яка по суті є прибудинковою територією, право на користування якої мають всі власники квартир будинку.

Колегія судів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного:

У відповідності до приписів ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 03.07.2009 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.7-8).

Співвласникам вказаного домоволодіння на праві спільної часткової власності передана у власність земельна ділянка площею 0,0997 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 відповідно до їх часток в домоволодінні, а саме ОСОБА_3 -1/10, ОСОБА_5 - 22/100, ОСОБА_6 - 27/100, ОСОБА_7 - 21/100, що підтверджується свідоцтвами про право власності на нерухоме майно (а.с.11-17).

Рішенням 71 сесії 6 скликання Роменської міської ради Сумської області від 27.05.2015 року «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та виготовлення технічної документації із землеустрою» ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Між співвласниками земельної ділянки розташованої за вищезазначеною адресою протягом тривалого часу виникають суперечки з приводу користування нею і ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2015 року у справі № 585/1621/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Роменської міської ради Сумської області, третя особа - Управління Держземагенства у Роменському районі Сумської області про поділ земельної ділянки визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, Роменської міської ради Сумської області, за якою: поділено між ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 земельну ділянку 0,0997 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1( а.с.20-21).

В той же час, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ухвала місцевого суду про визнання мирової угоди була скасована ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 27 січня 2016 року , а справа передана до цього ж суду для продовження розгляду в іншому складі суду ( а.с.24-25).

Вподальшому, рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2016 року у цивільній справі № 585/1621/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Роменської міської ради Сумської області, третя особа: Управління Держземагенства у Роменському районі Сумської області, ОСОБА_4 про поділ земельної ділянки у задоволенні позову відмовлено (а.с.26-27).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2016 року рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2016 року та ухвала апеляційного суду Сумської області від 01 червня 2016 року залишено без змін (а.с.28-29).

Згідно листа виконавчого комітету Роменської міської ради від 23.04.2015 року, наданого на звернення ОСОБА_3 та акту обстеження і висновку від 09.04.2015 року встановлено, що ОСОБА_4 побудувала вигрібну яму для своєї квартири до стіни квартири ОСОБА_5 близько 6 метрів при нормі більше 20 метрів і їй рекомендовано припинити експлуатацію цієї вигрібної ями та вирішити питання будівництва місцевих каналізаційних споруд у відповідності до розробленої проектної документації та вимог чинного законодавства (а.с.77).

У відповідності до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Згідно ч.1 ст. 316, 317, ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57-59 ЦПК України), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7, роз'яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачка не надала суду технічної документації спірної земельної ділянки не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи є копія технічної документації та є акт про встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та плани земельних ділянок, які були предметом розгляду судом першої інстанції (а.с.115-141).

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивача належних та допустимих доказів на підтвердження її права власності або права користування спірною земельною ділянкою. При цьому колегія суддів виходить з того, що остання є власницею квартири № 3 розташованої в житловому будинку № 31 по вул.Пролетарської солідарності ( на даний час вул.Гостиннодвірська) в м.Ромни, а тому відповідно до вимог передбачених ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України до неї перейшло право власності і на частину земельної ділянки на якій розташовано даний будинок. З метою оформлення свого права власності на частину земельної ділянки позивач звернулась з відповідною заявою до Роменської міської ради і рішенням ради їй надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості ) для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд за зазначеною адресою. Крім того, оскільки належна на праві власності позивачу квартира розташована у багатоквартирному будинку, тому відповідно до ч.3 ст.42 ЗК України саме співвласники мають визначати порядок використання земельної ділянки , на якій розташований цей будинок, а також належні до нього будівлі, споруди та прибудинкову територію .

Також з матеріалів цивільної справи вбачається, що дії позивача по реконструкції своєї квартири з облаштуванням приміщення санвузла над житловою кімнатою квартири № 5 в зазначеному будинку визнані такими що порушують п.8.11 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки» і її було притягнуто до адміністративної відповідальності , а тому вона змушена користуватись надвірним туалетом і розташування відповідачами на земельній ділянці парканів створює їй у цьому перешкоди.

Враховуючи встановлені обставини справи, які доведені належними та допустимими доказами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що право користування позивача порушено, та підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідачів знести паркани, встановлені в межах земельної ділянки.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 жовтня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -