Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Лозко Ю.П.
Справа № 420/655/16-ц
Провадження № 22ц/782/176/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

Головуючого Лозко Ю.П.,

Суддів: Коновалової В.А., Коротенко Є.В.

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 09 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь» про стягнення недоплаченої орендної плати та пені за користування землею за 2015 рік,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до державних актів він є власником чотирьох земельних ділянок у розмірі: 7,2832 га, згідно державного акту ЛГ№002596; 7,2838 га, згідно державного акту ЛГ№002597;6,3822 га, згідно державного акту ЛГ№002598; 6,4917 га, згідно державного акту ЛГ№002599.

01 липня 2008 року між ним та відповідачем ТОВ «Промінь» було укладено чотири договори оренди №№ 454,455,456,457 вищевказаних земельних ділянок, терміном на 10 років.

Вказані договори за своїм змістом ідентичні.

Відповідно до умов вказаних вище договорів, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі, згідно угоди щодо умов сплати орендної плати на кожен рік оренди, яка є невідємною частиною договору. Обчислення розміру орендної плати за змелю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься до 30 грудня поточного року. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,2% несплаченої суми за кожен день прострочення.

Однак, позивач вважає, що відповідач не повністю виконав покладені на нього зобовязання щодо сплати орендної плати за 2015 рік, оскільки сплатив орендну плату за кожну земельну ділянку у сумі 3570,00 грн., в той час як інші власники землі отримали від відповідача орендну плату за 2015 рік у сумі 7140,00 грн. за одну земельну ділянку. Отже, недоплачена орендна плата за користування кожною з чотирьох земельних ділянок за 2015 рік складає 3570,00 грн..

Крім того, відповідач зобовязаний у такому випадку сплатити пеню за період з 31.12.2015р. по 25.03.2016р. у розмірі 606,9 грн. за кожним договором оренди, на загальну суму 2427,6 грн.

Посилаючись на вказані обставини, вважаючи що відповідач належним чином зобовязання по сплаті орендної плати за 2015 рік не виконав, позивач просив суд стягнути з ТОВ «Промінь» на його користь недоплачену орендну плату за користування землею за 2015 рік у розмірі:

-3570,00 грн. за договором оренди №455;

-3570,00 грн. за договором оренди №456;

-3570,00 грн. за договором оренди №457;

-3570,00 грн. за договором оренди №454.

Стягнути з ТОВ «Промінь» на його користь пеню за несплату орендної плати за 2015 рік у розмірі:

-за договором оренди №455 606,9 грн.;

-за договором оренди №456 606,9 грн.;

-за договором оренди №457 606,9 грн.;

-за договором оренди №454 606,9 грн.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 09 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись, на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування фактичних обставин справи, неналежної оцінки наявних в матеріалах справи доказів, просить суд скасувати рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 09 лютого 2017 року та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, пояснення та доводи осіб, які беруть учать у справі, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судова колегія вважає, що у даному випадку вказані вимоги закону судом першої інстанції виконано.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення недоплаченої орендної плати за вказаними договорами та пені, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача не порушено, оскільки відповідач належним чином виконав свої зобовязання за договорами оренди землі щодо сплати за 2015 рік відповідного розміру орендної плати, а тому вимоги про нарахування пені та стягнення орендної плати у збільшеному розмірі, яка не передбачена договором оренди землі є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 526, 627, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За ст. 2 Закону "Про оренду землі", відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно із статтею 93 ЗК та статтею 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі право на строкове платне володіння і користування земельноюділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст.ст. 13, 21, 23,30 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Судом та матеріалами справи встановлено, що позивачу на праві приватної власності на підставі ОСОБА_3 актів, виданих 28.12.2004 року належать чотири земельні ділянки площею 7,2832 га, згідно державного акту ЛГ№002596 (а.с.15); 6.7105 га, згідно державного акту ЛГ№002597 (а.с.20); 6,3822 га, згідно державного акту ЛГ№002598 (а.с.25); та 6,4917 га, згідно державного акту ЛГ№002599 (а.с.10) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області.

01 липня 2008 року між сторонами укладено чотири договори оренди вищевказаних земельних ділянок, терміном на 10 років, які були зареєстровані у Новопсковському РРО. Вказані договори за своїм змістом ідентичні. Відповідно до умов п. 9 цих договорів орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі, згідно угоди щодо умов сплати орендної плати на кожен рік оренди, яка є невідємною частиною договору.

Угодами щодо сплати орендної плати згідно кожного із додатків до договорів оренди, сторонами погоджено щорічний розмір платежів на 2005 рік - 1600 грн.

Отже, сторони досягли згоди стосовно умов вказаних договорів по сплаті орендної плати.

Відповідачем з власної ініціативи було збільшено розмір орендної плати з 1600 грн. до 3750 грн., та виплачено позивачу в 2015 році вказану суму за кожну земельну ділянку, що останнім не заперечується.

Проте, позивач вказує, що відповідачем неправильно обраховується розмір сплаченої йому орендної плати, оскільки іншим орендодавцям у 2015 році відповідачем ТОВ «Промінь» було сплачено оренду плату у сумі 7140 грн. за кожну земельну ділянку, тобто порушуються умови договорів у звязку з чим, відповідач повинен збільшити розмір виплаченої йому орендної плати з 3750 грн. до 7140 грн. за кожну земельну ділянку.

Пунктом 34 договорів передбачено, що зміна умов Договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Судом встановлено, що позивач з пропозиціями щодо зміни розміру орендної плати не звертався. Зміни до вказаних договорів сторонами не вносились. На час розгляду справи договори є діючими. Після укладення сторонами вказаних договорів оренди їх умови відповідачем виконувалися, орендна плата в 2015 році сплачена у сумі 3750 грн. за кожну земельну ділянку.

Крім того, законодавством України передбачено запровадження мінімального розміру орендної плати за користування земельною часткою (паєм).

Відповідно до п. 1 Указу Президента від 2 лютого 2002 року № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» із змінами, внесеними згідно з Указами Президента N 830/2002 ( 830/2002 ) від 13.09.2002 N 725/2008 ( 725/2008 ) від 19.08.2008, визнано одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

Пунктом 2.2 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Держкомзему України від 17 січня 2000 року № 5 також визначено, що розмір орендної плати визначається за домовленістю між сторонами, але не може бути меншим від розміру, встановленого чинним законодавством.

Нормативна грошова оцінка орендованих земельних ділянок була проведена на момент одержання позивачем ОСОБА_3 актів на право власності на земельні ділянки у 2004 році, і вартість кожної з них становила 20 319,67 грн. і саме ця нормативна грошова оцінка зазначена у договорах оренди земельних ділянок, укладених між сторонами.

З урахуванням даних відомостей з технічної документації із землеустрою, виданих відділом Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області, щодо вартості земельних ділянок (а.с.78-81) та податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (плаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (Форми №1ДФ) наданих ТОВ «Промінь» за 2015 рік, розрахована та сплачена відповідачем орендна плата у розмірі 3570 грн., за користування кожною земельною ділянкою належної позивачу, відповідає розміру встановленому чинним законодавством, оскільки вказаний розмір становить не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства від вартості земельної ділянки, земельної частки (паю).

Довід апеляційної скарги про те, що судом не з»ясовано розмір орендної плати, сплачений ТОВ «Промінь» іншим орендодавцям в 2015 році, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки договірні правовідносини ТОВ «Промінь» з іншими контрагентами не стосуються правовідносин, що виникли між сторонами по даній справі.

Довід апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не встановлено чи поновлено договори оренди в реєстрі, або до цього часу є розірваними на підставі заочного рішення Новопсковського районного суду від 19.04.2012 року, яке згодом ухвалою того ж суду від 26.04.2013 року було скасовано, колегія суддів також до уваги не приймає, оскільки сторонами по даній справі обставини стосовно чинності вказаних договорів оренди земельних ділянок від 01.07.2008 року на час розгляду даного спору, що виник між сторонами по суті, не оспорюються та не є предметом розгляду даного спору.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови судом першої інстанції у задоволенні повторно клопотань позивача про витребування відповідних документів у відповідача та відділу Держгеокадастру про розмір орендної плати в ТОВ «Промінь» за 2015 рік, колегія суддів вважає також безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, на запит суду про витребування відомостей щодо розміру орендної плати у 2015 році за користування земельними ділянками, надано копії звіту (Форми №1ДФ) ТОВ «Промінь» за 2015 рік (а.с.97-115). 07.09.2016 року відділом Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області надана суду відповідь, за змістом якої повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині договорів оренди (суборенди) земельних ділянок припинилися, тому у відділі відсутні відомості стосовно розмірів орендної плати за користування земельними ділянками.

Інші доводи апеляційної скарги за своїм змістом є обґрунтуванням позовних вимог, суттєвими не являються, зводяться до не згоди з висновками суду по оцінці доказів, але згідно зі ст. 212 ЦПК України право оцінки наданих доказів належить безпосередньо суду, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції процесуального та матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Враховуючи наведене вище, судова колегія вважає, що суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді :