АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/6097/16-ц Головуючий в 1 інстанції - Биканов І.Р.
Провадження №22ц/774/1185/К/17 Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Борщ А.А.,

за участі: представників заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

представника Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07 квітня 2017 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи - Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр побутового обслуговування», про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07 квітня 2017 року заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи - відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі, нині Криворізьке відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (надалі (Фонд), Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр побутового обслуговування», про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду та роз'яснення його право подати позов до суду на загальних підставах.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали суду та направлення матеріалів його заяви до суду першої інстанції для подальшого розгляду, посилаючись на те, що встановлення юридичного факту отримання ним каліцтва має юридичне значення, оскільки це потрібно для проходження МСЕК з метою в подальшому отримання соціальних виплат та зауважує на тому, що іншим шляхом встановити такий факт неможливо.

Крім того заявник вказує, що не має будь-яких матеріально-правових вимог до Фонду, тому в даному випадку не існує спору про право, оскільки тільки у разі отримання висновку МСЕК він зможе звернутись до Фонду для призначення, як потерпілому страхових виплат.

Вважає висновок суду першої інстанції про наявність спору про право передчасним.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи 19.12.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту отримання ним каліцтва, а саме: закритого перелому середньої третини правого стегна зі зміщенням відломків, розтрощення м'яких тканин обох нижніх кінцівок, в результаті нещасного випадку на виробництві, який стався 13.03.1984 р. під час його роботи на посаді учня взуттєвика в цеху індпошиву Криворізької фабрики індпошиву та ремонту взуття «Ремвзуття» Дніпропетровського обласного управління побутового обслуговування населення.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що між сторонами вбачається спір про право при розгляді заяви заявника про встановлення факту, що має юридичне значення у зв'язку із чим заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав і інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

На ці ж підстави вказує і п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 із змінами від 25 травня 1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Згідно з п. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України» № 5 від 31.01.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Частиною 6 ст. 235 ЦПК України передбачено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на вище викладене колегія суддів вважає, що залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції врахував, що встановлення такого факту необхідно для подальшого проходження МСЕК та звернення до Фонду для отримання відповідних виплат.

Крім того, як зазначив сам апелянт в своїй апеляційній скарзі, ним подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення з метою в подальшому проходження МСЕК та звернення до Фонду для отримання відповідних виплат.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Згідно ст. 9 даного Закону, основними завданнями Фонду та його робочих органів є: реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1 ст. 36 вказаного Закону, страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що Фонд повинно бути залучено до участі у справі в якості сторони, яке, як вбачається з матеріалів справи, не визнає той факт, що ОСОБА_1 отримував каліцтво на підприємстві.

Отже, наведене свідчить про те, що під час розгляду справи за заявою ОСОБА_1 в порядку окремого провадження виник спір про право на отримання страхових виплат, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

Доводи апеляційної скарги заявника не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони дублюють викладення обставин, зазначених в заяві про встановлення юридичного факту, яким судом першої інстанції надана належна оцінка та додаткового правового аналізу не потребують.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала відповідає нормам процесуального права та відсутні, передбачені ст. 312 ЦПК України, підстави для скасування або її зміни, у звязку із чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 312 ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07 квітня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: