Єдиний унікальний номер 741/61/17
Провадження № 2/741/159/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 13 червня 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

позивача, представника відповідача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання незаконним і скасування розпорядження, поновлення на роботі,

встановив:

ОСОБА_4 звернулася до суду з цим позовом, мотивувала його тим, що 1 березня 2010 року розпорядженням Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 4/1-02-к її було прийнято на роботу на посади 0,5 ставки касира та 0,5 ставки завідувача військовозобовязаними на період перебування ОСОБА_2 у відпустці в звязку із вагітністю та пологами. На зазначених посадах вона (позивач) працювала до 2016 року. З 6 травня 2016 року по 8 вересня 2016 року вона (позивач) перебувала у відпустці у звязку із вагітністю та пологами. 8 вересня 2016 року вона (ОСОБА_4А.) за місцем роботи подала заяву про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на що отримала відмову, яка була мотивована тим, що вона (позивач) працювала за строковим трудовим договором, строк дії якого закінчився, а на роботу вийшов основний працівник. У звязку з цим її (позивача) було звільнено з роботи за п. 2 ст. 36 КЗпП України. У день звільнення ні відповідного розпорядження, ні трудової книжки їй вручено не було. Про звільнення вона (позивач) дізналася лише 15 грудня 2016 року, тобто коли вперше отримала копії документів про звільнення. Вона (позивач) вважає розпорядження про її звільнення необгрунтованим, незаконним та таким, що грубо порушує її конституційні права.

ОСОБА_4 просила ухвалити рішення, яким:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 38/1-02к від 8 вересня 2016 року з дати його винесення;

- поновити її на роботі;

- визнати запис у трудовій книжці про її звільнення за п. 2 ст. 36 КЗпП України недійсним та зобовязати відповідача внести відповідний запис до її трудової книжки;

- допустити негайне виконання рішення суду.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з мотивів, які зазначені у позовній заяві, просила їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 позов визнала повністю, пояснила, що Мринська сільська рада виконає рішення суду про поновлення ОСОБА_4 на роботу. У Мринській сільській раді відсутнє розпорядження про прийняття ОСОБА_4 на роботу на період перебування ОСОБА_2 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У судовому засіданні третя особа та її представник позов визнали, третя особа пояснила, що з 1998 року по теперішній час вона працює у Мринській сільській раді на різних посадах. У березні 2010 року їй надавалася відпустка по вагітності та пологам. Вона (ОСОБА_2І.) перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У 2013 року вона народила другу дитину, перебувала у відпустці по вагітності та пологах, а потім по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. 16 травня 2016 року вона перервала відпустку та вийшла на роботу.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дала показання про те, що з 1 липня 2004 року по жовтень 2010 року вона працювала сільським головою Мринської сільської ради. Коли ОСОБА_2 пішла у відпустку по вагітності та пологах, то на час її відпустки на роботу була прийнята ОСОБА_4 ОСОБА_2 надавалася відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. При оформленні документів було допущено помилку, не було видано розпорядження про прийняття на роботу ОСОБА_4 на період перебування основного працівника у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дала показання про те, що з 1992 року по 2010 рік вона працювала секретарем Мринської сільської ради. Сталося так, що у 2010 році не було підготовлено та видано розпорядження про прийняття на роботу ОСОБА_4 на період перебування основного працівника у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_1 дала показання про те, що з 2011 року вона працювала секретарем Мринської сільської ради. Особові справи працівників постійно зберігаються в установі. Вона (свідок) стверджувала, що у сільській раді відсутнє розпорядження про прийняття позивача на роботу на період відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. У травні 2016 року постали питання про надання позивачу відпустки по вагітності й пологах та працевлаштування ОСОБА_2 У травні 2016 року вона (свідок) готувала проект розпорядження про звільнення ОСОБА_4, але голова не підписав розпорядження. У вересні 2016 року також шукали вихід із ситуації, за вказівкою сільського голови вона (свідок) підготувала розпорядження про звільнення позивача.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, третьої особи, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі розпорядження Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 4/1-02-к від 1 березня 2010 року ОСОБА_7 було прийнято на роботу на посади 0,5 ставки касира та 0,5 ставки завідувача військовозобовязаними з 1 березня 2010 року на період перебування ОСОБА_2 у відпустці в зв'язку із вагітністю та пологами, що підтверджується копією відповідного розпорядження (а.с. 10).

З копії свідоцтва про шлюб (а.с. 13) вбачається, що 16 лютого 2016 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8, після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_4.

З копій свідоцтв про народження (а.с. 14,15) вбачається, що ОСОБА_4 є матірю ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які народились 23 червня 2016 року.

У судовому засіданні встановлено, що розпорядженням Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 38/1-02к від 8 вересня 2016 року ОСОБА_4 було звільнено з 8 вересня 2016 року з виконання обовязків 0,5 посадового окладу касира та 0,5 посадового окладу завідувача ВЗБ у звязку із закінченням строку дії трудового договору та виходом основного працівника на роботу з відпустки по догляду за дитиною відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією відповідного розпорядження (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про відпустки» на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами тривалістю: 1) до пологів - 70 календарних днів; 2) після пологів - 56 календарних днів (70 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів), починаючи з дня пологів.

Частиною 1 ст. 18 цього ж Закону встановлено, що після закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 5 липня 2010 року по 30 квітня 2013 року включно та з 2 вересня 2013 року до 17 травня 2016 року ОСОБА_2 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується копіями заяв ОСОБА_2 (а.с. 50; 52; 54) та копіями розпоряджень Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області (а.с. 51; 53; 55).

У судовому засіданні встановлено, що Мринською сільською радою Носівського району Чернігівської області не приймалося розпорядження про прийняття ОСОБА_4 на роботу на період перебування ОСОБА_2 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується поясненнями сторін та показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Пунктом 2 ст. 36 КЗпП України встановлено, що однією з підстав припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Таким чином, дія трудового договору, укладеного 1 березня 2010 року між ОСОБА_4 та Мринською сільською радою Носівського району Чернігівської області, вважається продовженою на невизначений строк.

У судовому засіданні встановлено, що з липня 2010 року ОСОБА_4 працювала у Мринській сільській раді як основний працівник, з яким було укладено трудовий договір на невизначений строк.

Посадові особи Мринської сільської ради створили ситуацію, що на одній і тій посаді одночасно перебувало два основних працівники.

Станом на 8 вересня 2016 року Мринська сільська рада не мала законних підстав для звільнення позивача по п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

У судовому засіданні встановлено, що Мринська сільська рада при звільненні ОСОБА_4 не вирішила питання про її працевлаштування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Позивач мала право на зайняття посади, з якої була незаконно звільнена, у вересні 2016 року подавала заяву про надання їй відпустки по догляду за дітьми до досягнення ними трьох років, у теперішній час фактично здійснює догляд на дітьми, у позовній заяві не просила стягнути середній заробіток, а тому судом не підлягає вирішенню питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Розпорядження Мринської сільської ради № 38/1-02к від 8 вересня 2016 року є незаконним, а тому ОСОБА_4 необхідно поновити на посади 0,5 ставки касира та 0,5 ставки завідувача військовозобовязаними з дня звільнення, визнати запис у трудовій книжці про звільнення позивача за п. 2 ст. 36 КЗпП України недійсним та зобовязати відповідача внести відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_4

Відповідно до чинного трудового законодавства суд не може скасувати накази та розпорядження роботодавця, проте може визнати звільнення незаконним і зобовязати керівника підприємства поновити працівника на роботі.

За таких обставин вимога позивача про скасування розпорядження не підлягає вирішенню судом.

Суд залучив ОСОБА_2 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог.

У судовому засіданні встановлено, що розпорядженням Мринської сільської ради № 2/01-02к від 10 січня 2017 року ОСОБА_2 переведена на посаду завідувача військово-облікового бюро, з оплатою згідно штатного розпису.

За таких обставин рішення суду про поновлення ОСОБА_4 на посади 0,5 ставки касира та 0,5 ставки завідувача військовозобовязаними будь-яким чином не порушує та не впливає на законні права та інтереси ОСОБА_2

Відповідно до ст. 235 КЗпП України рішення суду підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1 920 грн. (за три позовні вимоги немайнового характеру).

Керуючись ст.ст. 23, 36, 39-1, 184, 235 КЗпП України ст.ст. 213, 215, 367 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати незаконним розпорядження Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 38/1-02к від 8 вересня 2016 року.

Поновити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на посади 0,5 ставки касира та 0,5 ставки завідувача військовозобовязаними Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області з дня звільнення, тобто з 8 вересня 2016 року.

Визнати недійсним запис у трудовій книжці ОСОБА_4 про її звільнення за п. 2 ст. 36 КЗпП України та зобовязати Мринську сільську раду Носівського району Чернігівської області внести відповідний запис до її трудової книжки.

Стягнути з Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області на користь держави судовий збір в сумі 1 920 (одна тисяча девятсот двадцять) грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на посади 0,5 ставки касира та 0,5 ставки завідувача військовозобовязаними Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області допустити до негайного виконання.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв