АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6193/17 Головуючий І інстанції Матвієвська Г.В.
Справа № 644/5922/16-ц Суддя-доповідач ОСОБА_1
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Піддубного Р.М., Швецової Л.А.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та скасування державної реєстрації за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року,

у с т а н о в и в:

В липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся у суд із уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5 та просив:

- визнати недійсним Договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 11 квітня 2014 року за реєстровим номером 57;

- визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_2 за реєстровим номером 6134365 від 04 квітня 2014 року, індексний номер 12195169, номер запису про право власності 5238977, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101;

- визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію - номер запису про право власності 5328699 від 11 квітня 2014 року на ОСОБА_3

В обґрунтування позову вказав, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_8 та ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 19 лютого 1999 року Центром приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, реєстраційний № 7-99-173319, згідно з розпорядженням від 19 лютого 1999 року № 13339, зареєстрованого Державним Комунальним підприємством Харківського міського бюро технічної інвентаризації 01 березня 1999 року за № П-7-15311.

29 червня 2011 року ОСОБА_8 помер.

11 квітня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 посвідчено Договір купівлі - продажу вказаного майна, укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3

25 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернувся із письмовою заявою до Орджонікідзевського РВ ГУ МВСУ в Харківській області щодо шахрайських дій невідомих осіб, які заволоділи належною йому квартирою. За його заявою було відкрито кримінальне провадження № 0001051 за частиною 3 статті 190 КК України, досудове розслідування на даний час триває.

Зазначає, що він та його батько ОСОБА_8 Договору купівлі-продажу квартири не укладали, ніколи не були громадянами ОСОБА_9 Федерації та не мали посвідчень на проживання, грошових коштів від ОСОБА_3 не отримували. Його батько ОСОБА_8 помер у 2011 році, тобто до укладення спірного правочину.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

Третя особа - ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечувала.

Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року позов задоволено.

Визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_2 за реєстровим номером 6134365 від 04 квітня 2014 року, індексний номер 12195169, номер запису про право власності 5238977, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101.

Визнано недійним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 11 квітня 2014 року за реєстровим номером № 57.

Визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію - номер запису про право власності 5328699 від 11 квітня 2014 року за ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на підстави, передбачені статтею 309 ЦПК України, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що він є добросовісним набувачем майна, а тому на підставі статті 388 ЦК України квартира не може бути у нього витребувана; позивачем не надано жодного доказу, що він є єдиним спадкоємцем ОСОБА_8 та прийняв після нього спадщину, тому позивач не мав права заявляти вимогу про визнання Договору купівлі - продажу квартири недійсним в частині права власності батька; позивач не надав доказів на підтвердження недійсності правовстановлюючих документів, які досліджувались при укладенні договору нотаріусом.

ОСОБА_10 представник ОСОБА_2 в запереченнях на апеляційну скаргу просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Треті особи рішення суду першої інстанції не оскаржили, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час посвідчення Договору купівлі-продажу не було дотримано вимог, передбачених статтею 203 ЦК України, правовими наслідками чого є визнання оспорюваного ОСОБА_7 договору недійсним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_8 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 19 лютого 1999 року Центром приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, реєстраційний № 7-99-173319, згідно з розпорядженням від 19 лютого 1999 року № 13339, право власності на нерухоме майно зареєстровано Державним Комунальним підприємством Харківського міського бюро технічної інвентаризації 01 березня 1999 року, записано в реєстрову книгу за № П-7-15311.

Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 313157, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 01 липня 2011 року ОСОБА_8 помер 29 червня 2011 року, про що в Книзі реєстрації смертей 01 липня 2011 року зроблено актовий запис за № 8746.

04 квітня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстровано заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_2 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1.

11 квітня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 посвідчено Договір купівлі - продажу вищевказаного майна, укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3; зареєстровано право власності на нерухоме майно за покупцем.

25 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернувся із письмовою заявою до Орджонікідзевського РВ ГУ МВСУ в Харківській області щодо шахрайських дій невідомих осіб, які заволоділи належною йому квартирою. За його заявою було відкрито кримінальне провадження № 0001051 за частиною 3 статті 190 КК України, досудове розслідування на даний час триває.

Відповідно до листа ДМС України в Харківській області від 16 червня 2014 року № 04/10204 громадянин ОСОБА_9 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідкою на постійне проживання в Україні серії ХР номер 18364 від 22 березня 2009 року не документувався, громадянин ОСОБА_9 Федерації ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (дані вказані в посвідки) посвідкою на постійне проживання в Україні серії ХР номер 16223 від листопада 2005 року не документувався.

ОСОБА_8, 02 грудня 1926 року мав паспорт громадянина України - МН 298759, виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 11 лютого 2002 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 має паспорт - МН 198796, виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 07 грудня 2001 року.

Згідно з Свідоцтвом про народження V-УР № 1219681 виданим 20 березня 1964 року Орджонікідзевським р/б ЗАГС м. Харкова, батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, записаний - ОСОБА_8

Відповідно до статті 216 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 2, 3 статті 203 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Права володіння, користування та розпорядження своїм майном належать власникові (стаття 317 ЦК).

Згідно з частиною 1 статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

За змістом частини 4 статті 25, пункту 6 частини 1 статті 248 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а також припиняється представництво за довіреністю у разі смерті особи, яка видала довіреність.

Отже, встановивши, що на час посвідчення приватним нотаріусом Договору купівлі-продажу, ОСОБА_8 у звязку зі смертю втратив цивільну правоздатність та дієздатність, а ОСОБА_2 не був стороною вказаного договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність встановлених законом підстав для визнання договору недійсним.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року є законним, ухваленим з додержанням вимог закону, підстав для його скасування немає.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 не надав жодного доказу про прийняття спадщини після померлого 29 червня 2011 року ОСОБА_8, тому не мав права заявляти вимогу про визнання Договору купівлі - продажу квартири недійсним в частині права власності батька не можуть бути прийняті до уваги.

Згідно з копією паспорту громадянина України - МН 298759, виданого Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 11 лютого 2002 року ОСОБА_8 з 29 червня 1964 року був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3; копією паспорту громадянина України - МН 198796, виданого Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 07 грудня 2001 року ОСОБА_2 зареєстрований у вказаній квартирі з 25 травня 1981 року (а. с. 22 - 24).

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з розясненнями викладеними в пункті 1 ОСОБА_11 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до норм частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із частиною 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

ОСОБА_12