Справа № 266/393/17
Провадження№ 2/266/415/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23 березня 2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участі секретаря Циганкової М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення зайнятої земельної ділянки та приведення її до придатного для використання стану,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача із вимогами звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із приведенням її у придатний для використання стан.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що управлінням земельних відносин Маріупольської міської ради було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства в Приморському районі м. Маріуполя. 17 листопада 2016 року спеціалістами відділу землеустрою та охорони земель управління земельних відносин міської ради було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України відповідачем, про що було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, за яким встановлено, що відповідач самовільно займає та використовує земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови площею 0,00237 га під розміщення прибудов за адресою: пров. Курортний, 5/25, що є порушенням ст. ст. 125, 126, 211, 212 Земельного кодексу. На підставі наведеного відповідачу було направлено попередження про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства протягом 10 днів. 14 грудня 2016 року спеціалістами відділу землеустрою та охорони земель управління земельних відносин міської ради було проведено додаткову перевірку та вдруге складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, за яким встановлено, що вимоги попередження від 17 листопада 2016 року відповідач не виконав, а самовільно зайняту земельну ділянку не звільнено та не приведено у придатний до використання стан. Маріупольською міською радою, в адміністративному підпорядкуванні якої знаходиться вказана земельна ділянка, рішення про передачу у власність або надання у користування її відповідачу не приймалось, правовстановлюючі документи на земельну ділянку у відповідача відсутні, а добровільно самовільно зайняту земельну ділянку відповідач не бажає звільняти, чим порушує права позивача. Таким чином просив суд зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови площею 0,00237 га під розміщення прибудов по пров. Курортний, 5/25 в Приморському районі м. Маріуполя, із приведенням її у придатний для використання стан шляхом демонтажу перелічених споруд, стягнувши з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Представник Маріупольської міської ради, який діє на підставі довіреності, ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з викладених в позові підстав, розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст. 142 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім іншого, належить земля, що є у власності територіальних громад, управління якою вона здійснює.

За п. п. «Б» та «В» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, а також передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

На підставі ч. 2 ст. 83 ЗК України в комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно із ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

За ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки є будь-якими діями, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

На підставі ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

За ст. 387 ЦК України власник має право на витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно із п. «Б» ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно із актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 17 листопада 2016 року відділом землеустрою та охорони земель управління земельних відносин Маріупольської міської ради було встановлено, що ОСОБА_1 самовільно зайняла та використовує земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови по пров. Курортний 5/25 площею 0,00237 га під розміщення прибудов у порушення земельного законодавства України, що також підтверджується схемою, наведеною в акті (а. с. 8)

На підставі виявленого порушення відповідачем норм земельного законодавства було винесено вказівку (попередження) від 17 листопада 2016 року про необхідність усунення відповідачем виявлених за актом від 17 листопада 2016 року порушень у 10-денний строк (а. с. 7).

Натомість перевіркою від 14 грудня 2016 року дотримання вимог земельного законодавства відділом землеустрою та охорони земель управління земельних відносин Маріупольської міської ради було виявлено, що ОСОБА_1 вимоги вказівки (попередження) від 17 листопада 2016 року не виконала, оскільки земельна ділянка по пров. Курортний, площею 0,00237 га, яка самовільно була зайнята відповідачем та використовується під розміщення прибудов, не була звільнена та до придатного для використання стану не приведена (а. с. 6).

За інформаційної довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ані за іншими матеріалами справи не мається жодних доказів на підтвердження наявності на законних підставах у користуванні або у власності ОСОБА_1 земельної ділянки по пров. Курортному 5/25, площею 0,00237 га, яка використовується під прибудов обєкту.

Крім цього відповідач не надав суду доказів належності йому на праві власності споруди, яку розміщено на самовільно зайнятій земельній ділянці по пров. Курортному 5/25.

Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що на момент розгляду справи відповідачем не було надано жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку, розташовану по пров. Курортний, 5/25, щодо якої виник спір.

Враховуючи вище викладене, оскільки виявлення порушення норм земельного законодавства відбулось 17 листопада 2016 року та має триваючий характер, а відповідач, який був належним чином обізнаний про складений акт щодо виявленого порушення та про необхідність усунути таке порушення шляхом отримання копії позову та доданих до нього документів, то суд дійшов висновку, що при вирішенні справи було доведено наявність відповідальності ОСОБА_1 щодо необхідності усунення нею порушення земельного законодавства відносно земельної ділянки, розташованої по пров. Курортний, 5/25.

Таким чином позовні вимоги Маріупольської міської ради підлягають задоволенню шляхом зобов'язання ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,00237 га, яка розташована по пров. Курортний, 5/25, з приведенням такої земельної ділянки в придатний для використання стан шляхом демонтажу на ній розміщених споруд.

Згідно із ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені Маріупольською міською радою при зверненні до суду із вказаним позовом в сумі 1378 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 224-225 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до придатного для використання стану - задовольнити повністю.

Зобов'язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови під розміщення торгівельного обєкту по пров. Курортний, 5/25 загальною площею 0,00237 га та привести земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом демонтажу вказаних прибудов.

Стягнути з ОСОБА_1, зареєстрованої в м. Маріуполь за адресою : пров. Курортний 5/25 у Приморському районі м. Маріуполь, на користь Маріупольської міської ради витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн.

Копію судового рішення направити відповідачу. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.