Справа № 307/1329/17
Провадження № 2/307/953/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Клим В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В позовній заяві представник позивачки зазначив, що позивачка ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 уклали шлюб 17 січня 2014 року. Від даного шлюбу в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач відмовляється надавати сину матеріальну допомогу, вихованням сина не займається. Також зазначив, що доходом позивачки є незначна сума соціальної допомоги, а відповідач має нормальний стан здоровя, постійно працює в Чеській Республіці, де заробляє непогано та, на його думку, має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3000 гривень щомісяця на утримання сина ОСОБА_3

Просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 3000 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 і до його повноліття.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надіслав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що твердження позивачки про відмову відповідача у наданні сину матеріальної допомоги, не займанням вихованням сина є неправдивими, оскільки відповідач неодноразово звертався до органу опіки та піклування Тячівської РДА про визначення йому днів та годин для спілкування з сином, щоб у такий спосіб мало місце батьківське виховання дитини, бо у добровільному порядку мати дитини перешкоджає вільному спілкуванню, виставляє умови спілкування тільки за місцем її постійного проживання, що є неправильним, оскільки і батько, і мати, мають рівні права щодо дитини. Відповідач ОСОБА_2, як батько дитини, не відмовляється і не ухиляється від надання дитині матеріальної допомоги, в тому числі і у вигляді сплати аліментів, бо не сумнівається, що саме він є біологічним батьком дитини, має бажання купляти для дитини необхідні речі і передавати їх у процесі спілкування з дитиною, цікавитись потребами дитини, і щоб у спілкуванні з дитиною не робилось перешкод. Абсолютно надуманим є твердження у позовній заяві про вихваляння відповідачем високими заробітками за кордоном, адже на даний час відповідач має труднощі з працевлаштуванням, оскільки перебуває в Чеській Республіці, а віза відкрита до Польщі та по сімейним обставинам вимушений був у квітні-травні неодноразово приїздити додому, про що свідчать відмітки у закордонному паспорті відповідача. Відповідач ОСОБА_2 визнає і згідний на стягнення з нього аліментів у розмірі 800-900 гривень щомісячно, що є більшим ніж половина з прожиткового мінімуму для дитини такого віку, хоч відповідно до ст.. 180 СК України обовязок утримувати дитину є рівним обовязком як батька так і матері. Погоджуючись на такий розмір аліментів відповідач розраховує також на те, що позивачка не буди чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, у процесі чого буде забезпечено додаткове матеріальне забезпечення. Просить позов задовольнити частково, а саме щомісячно стягувати з відповідача аліменти в розмірі 900 гривень.

Позивачка та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, посилаючись на викладені в письмових запереченнях обставини та просить позов задовольнити частково, а саме стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти в розмірі 900 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3

Заслухавши сторін та дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком в свідоцтві про народження якого значиться відповідач та який перебуває на утриманні позивачки.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.

При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з неповнолітнім сином та сама веде догляд за ним, а також майновий стан відповідача, який не має постійного місця праці і заробіток якого носить нерегулярний мінливий характер.

Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати по Тячівському району, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 900 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина і до його повноліття, а в решті позову відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 212-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 184 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4. України, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 900 гривень щомісячно, починаючи з 25 травня 2017 року і до його повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 640 гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий : В.І.Бобрушко