Номер провадження 2-п/643/101/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2017 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Харченко А.М.

при секретарі Горборуковій М.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 березня 2017 р., ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за трьома договорами позики від 08 травня 2013 року та 04 червня 2013 року у розмірі 2123414 грн., три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 141407 грн., а всього 2264821 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 6890 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено.

19 травня 2017 р. відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про скасування заочного рішення суду від 03 березня 2017 р. та призначення справи до розгляду в загальному порядку, посилаючись на те, що рішення у справі було прийняте за її відсутності, вона не отримувала ані копії позовної заяви, ані судові повістки, ані копії заочного рішення суду. Копію судового рішення отримала 11 травня 2017 року. Про існування рішення їй стало відомо під час проведення виконавчих дій державним виконавцем Київського ВДВС м. Харкова. Також зазначила, що останню позику у ОСОБА_1 брала в 2011 р., більше грошей не отримувала, лише повертала. Розписку на суму 5000 доларів США писала в 2008 році, а не 4 червня 2013 року. Цю суму коштів вона повернула, отримала розписку та знищила її. 8 травня 2013 року вона дійсно писала розписку на отримання позики в сумі 20000 доларів США. Але цю суму не отримувала, вона являлася процентами за користування коштами ОСОБА_1, які брала в 2007-2011 роках та ще не повернула на 8 травня 2013 року. Загальна сума боргу за розписками, які були написані у той період, складала 57000 доларів США. Спочатку вона написала в ній, що це проценти, але ОСОБА_3 попросив це убрати та переписати розписку. Тобто в травні 2013 року вони змінили домовленість щодо розміру процентів. За досягнутою домовленістю строки повернення коштів в цій розписці від 8 травня 2013 року ними не були встановлені. Вважає, що в матеріалах справи перебуває фальшивий доказ, оригінал якому не відповідає. 21 грудня 2014 року вона написала розписку на суму 57000 доларів США. Ця сума була основною сумою боргу, яку вона дійсно отримувала в період 2007-2011 роки у ОСОБА_3 та на які раніше було написано кілька розписок. На прохання ОСОБА_3 переписала в одну розписку загальну суму боргу за всіма попередніми розписками, у звязку з тим, що в них вже спливали строки позовної давності та для зручності відносин. Вона надала цю розписку та в обмін отримала свої старі розписки та їх знищила. Строк повернення позики в цій розписці від 21 грудня 2014 року також не був встановлений. Крім цього, в цій розписці мається також допис про моральну шкоду, яку вона ніколи не писала. За всі роки договірних відносин вона ніколи не ставила строки повернення грошових коштів, оскільки не знала, коли зможе заробити та віддати кошти. Кошти повертала частинами протягом багатьох років і ніколи не ставила дату повернення. Вважає письмові докази у справі фальшивими, оскільки не є достовірними. Позивачем прихована від суду інформація щодо повного погашення коштів за цими розписками. Всі кошти були повернуті в повному обсязі та сплачено ще понад 10000 доларів США за користування позикою. Кошти вона повертала особисто або через своїх довірених осіб, які були працівниками відповідача (а.с. 66-71).

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала доводи заяви про перегляд заочного рішення, посилаючись на вищенаведене, та просила її задовольнити.

Представники ОСОБА_1 ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діють на підставі виданих довіреностей, в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 03.03.2017 р., зазначене рішення суду просили залишити без змін. Крім того, зазначили, що викладені в заяві про перегляд заочного рішення факти не відповідають дійсності, ОСОБА_2 півроку викликали до суду, але вважають, що вона навмисно не отримувала повістки. Відповідач навмисно затягує час, щоб не розраховуватися з боргами. Чоловік позивачки ОСОБА_3 не був стороною у справі, тому посилання відповідача на відносини з ним є безпідставними. Під час розгляду справи судом оглядалися оригінали розписок, а їх копії долучені до матеріалів справи. В задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду просили відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи та докази, надані сторонами, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з повідомленнями відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківській області від 01.12.2016 р., 27.12.2016 р. відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22,29).

За зазначеною адресою їй направлялися відповідні документи з викликом в судове засідання на 10.45 год. 22.12.2016 року, на 09.30 год. 01.02.2017 року, на 09.45 год. 17.02.2017 року, на 09.30 год. 03.03.2017 року, однак повернулися до суду за не запитом та за закінченням терміну зберігання (а.с. 30, 31, 45, 48).

Під час розгляду справи в судовому засіданні судом оглядалися оригінали розписок, про що зазначено в заочному рішенні суду від 03 березня 2017 року, а під час розгляду заяви про перегляд зазначеного заочного рішення суду оригінали розписок залучені до матеріалів справи.

Таким чином, суд вважає, що посилання відповідача на погашення суми боргу позивачу у повному обсязі суперечить наявним у матеріалах справи доказам.

Копія заочного рішення суду від 03 березня 2017 року направлялася ОСОБА_2 09 березня 2017 року, однак поштове відправлення теж повернулося за закінченням терміну зберігання (а.с. 56-57).

Два виконавчих листи отримав представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 20.04.2017 р. (а.с.58).

Відповідно до ч.1 ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 і при розгляді заяви про перегляд заочного рішення не надала докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. 231 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Розяснити ОСОБА_2, що вона має право оскаржити заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 березня 2017 року в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Харченко А.М.