Справа № 635/1256/17
Провадження № 2-к/635/1/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді О.М. Пілюгіної

за участі секретаря Зуєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 про визнання та виконання рішення іноземного суду на території України, заінтересована особа: ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності звернувся до Харківського районного суду Харківської області з клопотанням та просить визнати на території України рішення суду першої інстанції у сімейних справах міста Дюссельдорфа від 19 лютого 2016 року у справі щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за яким право батьківської опіки над дитиною передається ОСОБА_5 матері дитини ОСОБА_4, яке набрало законної сили 05 липня 2016 року.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на те, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01 вересня 2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5. До і після розірвання шлюбу ОСОБА_3 проявляв агресивну поведінку у відношенні ОСОБА_5, доходило до серйозних фізичних нападів на неї. Неодноразово викликалася поліція через насильство в сімї. Крім того, він також погрожував, що забере дитину та відвезе її до своєї матері в Україну. У період з 06 листопада 2015 року до 13 січня 2016 року він також був заарештований за адміністративне правопорушення. Вказані факти були розглянуті і стали підставою для прийняття судом першої інстанції у сімейних справах міста Дюссельдорфа рішення від 19 лютого 2016 року у справі щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до вказаного рішення, право батьківської опіки над дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 передано ОСОБА_5 матері дитини. Відповідач по вказаній справі - ОСОБА_3 належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та брав участь у судовому процесі, в подальшому оскаржив рішення суду від 19 лютого 2016 року. 06 червня 2016 року Вищий земельний суд міста Дюссельдорфа в сімейній справі стосовно ОСОБА_4 відхилив апеляцію ОСОБА_3 проти рішення суду першої інстанції міста Дюссельдорфа у сімейних справах від 19 лютого 2016 року. Рішення суду від 19 лютого 2016 року набрало законної сили 05 липня 2016 року і дійсне до виконання на території Німеччини. Заявник є громадянкою України, працює і проживає у Німеччині та щорічно відвідує свого батька ОСОБА_7, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 колишній чоловік заявника, також є громадянином України, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, селище Васищеве, вулиця Лісна, будинок 1, може відвідати своє місце реєстрації та враховуючи його попередню поведінку, можливі протиправні дії у відношенні заявника та її сина, а також небажання добровільно виконувати рішення суду, заявник змушена звернутися до суду для визнання та виконання рішення іноземного суду, з метою свого правового захисту та захисту законних інтересів її дитини на території України.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином.

Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вважає що клопотання ОСОБА_1 підлягає задоволенню виходячи з наступного.

19 лютого 2016 року судом першої інстанції міста Дюссельдорф /Федеративна Республіка Німеччина/ судом у сімейних справах ухвалено рішення про передачу права батьківської опіки над дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, матері дитини - ОСОБА_5, яка проживає у ФРН та має громадянство України.

Вищий земельний суд Дюссельдорфа /Федеративна Республіка Німеччина/ в сімейній справі стосовно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за наслідками розгляду апеляції батька ОСОБА_3 проти рішення суду першої інстанції міста Дюссельдорф /Федеративна Республіка Німеччина/ суду у сімейних справах від 19 лютого 2016 року про передачу права батьківської опіки над дитиною 06 червня 2016 року відхилив апеляцію та вказав, що суд першої інстанції прийняв вірне рішення. Рішення Вищого земельного суду Дюссельдорфа є остаточним і оскарженню не підлягає.

Рішення суду першої інстанції міста Дюссельдорф /Федеративна Республіка Німеччина/ судом у сімейних справах від 19 лютого 2016 року набрало законної сили 05 липня 2016 року.

Заявником до клопотання додані документи, визначені ч. 2 ст. 400 ЦПК України, а саме: копія рішення суду першої інстанції міста Дюссельдорф /Федеративна Республіка Німеччина/ суду у сімейних справах від 19 лютого 2016 року з перекладом на українську мову і апостиль німецького суду про дату набрання Рішенням законної сили з перекладом українською мовою; копія рішення Вищого земельного суду Дюссельдорфа від 06 червня 2016 року з перекладом на українську мову і апостиль німецького суду про дату набрання Рішенням законної сили з перекладом українською мовою.

Відповідно до ст.81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних правовідносин, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право», визнання рішень, визначених у ст. 81 цього закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України. Порядок визнання в Україні іноземних судових рішень, що не підлягають примусовому виконанню, регулюються ст.ст. 399-401 ЦПК України.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року номер 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів /арбітражів/ суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Відповідно до ст. 399 ЦПК України, рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України або за принципом взаємності.

Законом передбачені випадки, за яких може бути відмовлено у визнанні рішення, передбачені ч. 2 ст. 23 Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей 1996 року, а саме: якщо захід було вжито органом; юрисдикція його не ґрунтувалась на одній з підстав, передбачених у розділі ІІ; якщо заходу було вжито, за винятком невідкладних випадків, у рамках судового, адміністративного провадження, без надання дитині можливості бути заслуханою в порушення основних принципів процедури держави, в якій було подано прохання; на прохання будь-якої особи, яка стверджує. що захід порушує її батьківську відповідальність, якщо такого заходу було вжито, за винятком невідкладних випадків, без надання такій особі можливості бути заслуханою; якщо таке визнання явно суперечить публічному порядку держави, в якій було подано прохання, з урахуванням найвищих інтересів дитини; якщо захід є несумісним із заходом, ужитим пізніше в не договірній Державі звичайного місця проживання дитини, у разі, якщо останній задовольняє вимоги визнання в державі, в якій було подано прохання; якщо не дотримано процедури, передбаченої в ст. 33 вказаної Конвенції.

Відповідно до ч. 6, ч. 7 ст. 401 ЦПК України, за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення, у разі його надходження, суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

На підставі Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей 1996 року, Закону України «Про приєднання України до Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей 1996 року», ст. ст. 15, 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.ст. 81,82 Закону України «Про міжнародне приватне право», суд визнає на території України рішення суду першої інстанції міста Дюссельдорф /Федеративна Республіка Німеччина/ у сімейних справах від 19 лютого 2016 року про передачу права батьківської опіки над дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, матері дитини - ОСОБА_5 та задовольняє клопотання ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 394, 396, 399, 400, 401, 208, 209 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

клопотання ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати на території України рішення суду першої інстанції міста Дюссельдорф /Федеративна Республіка Німеччина/ у сімейних справах від 19 лютого 2016 року про передачу права батьківської опіки над дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, матері дитини - ОСОБА_5.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Харківської області протягом пяти днів після її оголошення. Особами, що не були присутні при оголошенні ухвали - в той же строк з дня отримання її копії.

Суддя О.М. Пілюгіна