Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/534/17
Провадження № 2/321/276/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Цаплі Г.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 07 червня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. В позові позивач ОСОБА_2 зазначив, що крадіжкою йому спричинено матеріальну шкоду в розмірі 800 грн., яка відповідачем не відшкодована. Крім того, навмисними діями відповідача, йому заподіяна моральна шкода, яка виразилася в тому, що внаслідок здійснення відносно нього злочинних дій, він переніс сильний стрес і продовжує знаходитися під його впливом, оскільки крадіжку скоїв сусід, який доглядав за його подвір'ям за його відсутності. Глибина його моральних страждань невимірна, він став нервовим та дратівливим. Все що трапилось, істотно впливає на його психологічний стан, що відображається на моральній обстановці в сім'ї та на стосунках з оточуючими. Дотепер він знаходиться в стані моральної пригніченості та дискомфорту. Розмір заподіяної йому моральної шкоди він оцінюю в 10000 грн. За вказаних обставин, позивач ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 спричинену йому матеріальну шкоду в розмірі 800 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає позов необґрунтованим, до того ж на теперішній час у нього відсутні кошти.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову, враховуючи таке:

Як встановлено в ході судового розгляду справи, в першій декаді червня 2015 року приблизно о 17 год., 00 хв. ОСОБА_1, знаходячись на території власного домоволодіння АДРЕСА_1, під час демонтажу власної, старої господарської будівлі, а саме задньої стіни, шляхом вільного доступу пройшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2, яке належить ОСОБА_2, де діючи з раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, таємно викрав один один металевий диск розміром R-38 задньої осі трактору МТЗ-80, вартістю 800 грн., який належить ОСОБА_2, після чого зник з місця події, чим отримав можливість распоряджатися викраденим майном на свій розсуд. За даним фактом вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 07 червня 2016 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 4)

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Як вказано в ст.1166 ЦК України, майнова шкода, скоєна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою , яка його скоїла.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже висновки, викладені у вироку Михайлівського районного суду Запорізької області від 07 червня 2016 року, якими встановлено протиправність дій ОСОБА_1, що призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди в сумі 800 грн., є обов'язковими для суду, що розглядає цивільну справу та не підлягають доказуванню.

З наданих доказів, судом встановлено, що позивачем ОСОБА_2 повністю підтверджено наданими доказами, а саме: вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 07 червня 2016 року понесення ним матеріальних витрат у зв'язку з скоєнням ОСОБА_1 злочину.

Крім того, частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду № 5 від 25 травня 2001 року, № 1 від 27 лютого 2009 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В даному випадку позивач ОСОБА_2 поніс і моральну шкоду, яка полягає в перенесенні сильного стресу і продовженні знаходженні під його впливом, оскільки крадіжку скоїв сусід який доглядав за його подвір'ям за його відсутності. Все що трапилось істотно впливає на його психологічний стан, що відображається на моральній обстановці в сім'ї та на стосунках з оточуючими. Дотепер позивач знаходиться в стані моральної пригніченості та дискомфорту. Судом також враховується, що під час розгляду кримінальної справи ОСОБА_1 визнав свою вину.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, наслідки, що настали та з урахуванням суті позовних вимог, доказів, що подані на підтвердження, характеру діяння, глибину душевних страждань, які заподіяні позивачу, керуючись засадами розумності, справедливості і виваженості, суд вважає, що заявлені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 грн.

Крім того, відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. по вимозі про стягнення матеріальної шкоди спричиненої злочином, від сплати якого позивач при поданні позову був звільнений, а також 640 грн. судових витрат, на користь позивача, по сплаті судового збору за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 800 грн., у відшкодування моральної шкоди 1000 грн., а всього: 1800 (одна тисяча вісімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 у прибуток держави судовий збір в сумі 640 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 640 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області М.Ю.Олійник