Справа № 310/3127/17
У Х В А Л А

Іменем України

08 червня 2017 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

30 травня 2017 року до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Бердянського прикордонного загону державної прикордонної служби України Азово-Чорноморського регіонального управління про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалю судді від 31 травня 2017 року провадження у справі за вказаною позовною заявою було відкрито, справу призначено до судового розгляду на 23 червня 2017 року.

26 квітня 2017 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив заборонити відповідачу вчиняти певні дії, а саме звільняти його із займаної посади до вирішення питання по суті. В обґрунтування заяви позивач зазначив, що він оскаржує наказ відповідача про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. В звязку із тим, що 10 квітня 2017 року йому було винесено попередження про дострокове розірвання контракту та звільнення з військової служби за систематичне невиконання умов контракту, зявилось обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду через звільнення заявника. Просив застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме звільняти його із займаної посади до вирішення питання по суті.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї ж статті зазначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Пункти 4 та 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснюють, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. У справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобовязання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обовязків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Виходячи з викладеного, забезпечення позову має бути обумовлено предметом спору та наявністю обґрунтованого припущення того, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо правомірності винесення наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Розглянувши заяву про забезпечення позову з доданими до неї документами, суд прийшов до висновку, що заявником не було обґрунтовано необхідності та підстав для обрання саме такого виду забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, заборона на вчинення дій може стосуватися лише предмета спору. Предметом спору між сторонами фактично є скасування наказу Бердянського прикордонного загону державної прикордонної служби України Азово-Чорноморського регіонального управління від 08 квітня 2017 року № 194-в «Про результати службового розслідування», тому заборона вчиняти дії, що зазначені в заяві про забезпечення позову, а саме заборона звільняти ОСОБА_1 до вирішення питання по суті, безпосередньо не повязана з предметом позову

Заявник посилався на те, що у разі не вжиття заявлених заходів, можливе утруднення чи неможливість виконання рішення суду. Але, на думку суду, це не є підставою втручатися у роботу юридичної особи, яка достовірно знаючи про наявність даного спору, здатна сама приймати рішення щодо трудових відносин із позивачем, діючи на власний погляд та ризик, оскільки можливе рішення про задоволення позову у даній справі, може бути підставою для поновлення на роботі позивача, у разі його можливого звільнення на підставі оскаржуваного наказу.

Також, суд вважає, що такий вид забезпечення позову, який просить застосувати заявник, є не співмірним із позовними вимогами, оскільки позивач фактично просить ухвалою суду примусити відповідача його не звільняти ні за яких обставин.

За таких обставин суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до Бердянського прикордонного загону державної прикордонної служби України Азово-Чорноморського регіонального управління про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області на протязі пяти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду ОСОБА_2