Справа № 351/505/16-ц
Провадження № 22-ц/779/502/2017
Головуючий у 1 інстанції Сегін І.Р. І. Р.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Васильковського В.М., Ясеновенко Л.В.

Секретаря: Возняк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі (далі - УПФУ в Снятинському районі) про стягнення 22153,24 грн., за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Снятинського районного суду від 07 жовтня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

21.03.2016 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2015 р. скасовано постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 25.12.2014 року, а позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано неправомірними дії УПФУ в Снятинському районі Івано-Франківської області щодо відмови у призначенні, перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_2 згідно ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. З ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язано УПФУ в Снятинському районі Івано-Франківської області провести перерахунок та здійснити виплату пенсії ОСОБА_2 згідно ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч.3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 10.05.2014 р. по 02.08.2014 р. включно, з врахуванням виплачених сум. УПФУ в Снятинському районі здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_2 по 02.08.2014 р. , проте, виплату суми нарахованої пенсії на виконання рішення суду протиправно не здійснило.

Просила задовольнити позов, стягнути з відповідача на її користь невиплачену пенсію в сумі 13742,74 грн. та компенсацію у втраті частини доходу по індексації інфляції у сумі 8410,50 грн.

Рішенням Снятинського районного суду від 07.10.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги норми ст.22 Конституції України, де вказано, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Суд першої інстанції вказує, що компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати". Згідно зазначеної норми підставою для нарахування компенсаційних виплат у зв'язку з несвоєчасною виплатою нарахованих сум пенсії є вина органу, що призначає та виплачує пенсію. Вважає, що посилання суду на Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затверджений постановою КМУ від 03.08.2011 року №845, згідно з п.3 якого рішення про стягнення коштів, - є невірним. В даному позові саме йдеться про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої пенсії, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, та стягнення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Зазначив, що своїм листом, який є в матеріалах справи, УПФУ повідомило, що розмір перерахованої суми пенсії в розмірі 22153,24 грн. буде виплачено після фінансування з Державного бюджету України. Посилання суду на відсутність фінансування є безпідставним та суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

У зв'язку із наведеним, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на пільги і компенсації відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та отримує пенсію як інвалід ІІІ групи відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що за своєю правовою природою правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються нормами бюджетного законодавства та є такими, що мають соціальну природу. У матеріалах даної справи відсутні докази завдання відповідачем саме збитків позивачу, оскільки нарахована, але невиплачена на користь позивача сума пенсії за своєю правовою природою не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті ОСОБА_2 в порядку виконання Постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2015 р., на виконання якої управлінням Пенсійного фонду України в Снятинському районі здійснено перерахунок пенсії позивачу, як інваліду, захворювання пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС згідно ст.50 ч.1, ст.54 ч.4, ст.67 ч.З Закону України від 28.02.1991 р. №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 10.05.2014 по 02.08.2014 р.

Тобто, до часу, коли виникли обставини, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин, нарахована сума доплати склала 13742,74 грн. Пенсійні виплати, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в тому числі і ті, розмір яких встановлено на виконання судових рішень, здійснюється в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України (№ 1210 від 23.11.2011 р. "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового заобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена ст.625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Як вбачається із правової позиції, висловленої під час розгляду справи №6-2759цс15, викладеної у постанові ВСУ від 20.01.2016 року, - правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані ЗУ "Про виконавче провадження", до них не можуть застосовуватись норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (ст.625 ЦК України).

Згідно зі статтею 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів.

Відповідно до ст.ст. 22, 23 Бюджетного кодексу України органи ПФУ є розпорядниками коштів Державного бюджету тільки в межах встановлених їм бюджетних призначень (дотацій). Відповідними постановами Кабінету Міністрів України Пенсійному фонду України затверджуються бюджети ПФУ на відповідні роки, а згідно затверджених бюджетів ПФУ, бюджетів регіональних управлінь затверджуються бюджети територіальних управлінь.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми пенсії, за постановою адміністративного суду, суд першої інстанції, з яким погоджується і судова колегія, повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив спірні правовідносини та обгрунтовано виходив з того, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження", тому повторне звернення до суду за стягненням вже визначеної рішенням суду суми є недопустимим.

Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вищевказаних вимогах закону, а рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Снятинського районного суду від 07 жовтня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: В.М. Васильковський

Л.В. Ясеновенко