Ухвала

іменем україни

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Ткачука О.С., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Закарпатської обласної ради про визнання факту добудови будівлі аптеки за згодою балансоутримувача за рахунок власних коштів та стягнення витрат понесених на добудову, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 03 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із вказаним позовом, в якому, з урахування уточнень, остаточно просили поновити строк для звернення до суду, визнати факт, що будівля аптеки НОМЕР_1 АДРЕСА_1, площею 61,1 м.кв. була добудована та відремонтована ними з метою поліпшення її виробничих приміщень за згодою балансоутримувача ЦРА №4 м. Мукачево, за рахунок їхніх власних коштів, стягнути з власника Закарпатської обласної ради на користь колишнього завідуючого аптеки НОМЕР_1 с. Ракошино, Мукачівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 ціну вартості добудови 61,1 м.кв. та ремонту аптеки, за ринковими цінами визначеними судово-будівельною експертизою від 17 серпня 2010 року у сумі 95 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 у період 1974-1987 років працював завідуючим Центральної районної аптеки №4 м. Мукачево (далі - ЦРА №4), а з грудня 1987 року працював завідувачем аптеки НОМЕР_1 с. Ракошино Мукачівського району Закарпатської області. У зв'язку з тим, що будівля аптеки не відповідала вимогам МОЗ встановленим до аптечних установ, позивачами у 1988-1989 роках був проведений капітальний ремонт 50 кв.м. старої будівлі та добудова 61,1 кв.м. нових виробничих приміщень. У зв'язку з тим, що державні кошти та кошти балансоутримувача (ЦРА №4) не залучались, добудова 61,1 кв.м. на баланс взята не була.

07 лютого 2003 року ОСОБА_4 звернувся до голови Ракошинської сільської ради із заявою про приватизацію свого підприємства, однак свідоцтво на право власності було видано Закарпатській обласній раді.

Посилаючись на те, що Закарпатська обласна рада взяла у власність державне майно аптеки та добудову 61.1 кв.м., яка добудована за власні кошти позивачів, останні вважають, що обласна рада повинна відшкодувати витрачені ними кошти на добудову аптеки.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 червня 2016 року у збільшеному позові ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 03 серпня 2016 рокускасовано рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 червня 2016 року та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без задоволення з інших правових підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що аптека НОМЕР_1 с. Ракошино, Мукачівського району Закарпатської області, розташована у будинку АДРЕСА_1, площа якої аптеки становить 205,80 м2, а загальна площа приміщень - 152,80 м2.

Власником будівлі аптеки з 07 лютого 2003 року є Закарпатська обласна рада, на балансі аптека перебуває у КП «Центральна районна аптека № 4 м. Мукачево», що підтверджується технічними документами та свідоцтвом про право власності, виданим Закарпатській обласній раді 07 лютого 2003 року.

Також встановлено, що ОСОБА_4, та ОСОБА_5 звели добудову виробничих приміщень загальною площею 61,1 кв.м., яку було проведено за домовленістю з керівництвом ЦРА №4 та погоджено з обласним аптекоуправлінням.

На підтвердження доводів про здійснення добудови аптеки у 1988-89 роках позивачами надано копії квитанцій, чеків, накладних, оформлених на ім'я ОСОБА_4, інших документів про придбання у цей період будівельних матеріалів, оплату виконання робіт.

Згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 17 серпня 2010 року за № 10-08/10 вбачається, що вартість будівельних матеріалів та інших витрат на добудову приміщень аптеки виходячи з ринкових цін на час проведення експертизи становить приблизно 95000 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Спірні правовідносини регулюються законодавством щодо права власності у редакції, чинній на час виникнення відповідних юридичних фактів.

ЦК УРСР (в редакції 1963 року) установлено, що цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством, зокрема, з угод (ст.ст. 4, 41, 151) і саме як такі підлягають захисту (ст. 6); угоди державних, кооперативних організацій із громадянами повинні укладатися в письмовій формі (ст. 44 ч. 1 п. 1); недодержання простої письмової форми, що вимагається законом, позбавляє сторони права в разі спору посилатися для підтвердження угоди на показання свідків (ст. 46); за договором підряду на капітальне будівництво організація-підрядчик зобов'язується своїми силами і засобами збудувати і здати організації-замовнику передбачений планом об'єкт відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації і у встановлений строк, а замовник зобов'язується надати підрядчику будівельну площадку, передати йому затверджену проектно-кошторисну документацію, забезпечити своєчасне фінансування будівництва, прийняти закінчені будівництвом об'єкти і оплатити їх (ст. 353); договір підряду на капітальне будівництво укладається з дотриманням ст.ст. 153, 154 цього Кодексу.

Земельний кодекс Української РСР (в редакції 1970 року) передбачав, що для будівництва в селі необхідним є вирішення питання щодо надання відповідної земельної ділянки (ст.ст. 16, 18, 19, 57, 106).

Особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обовязки у межах, наданих їй договором або актами законодавства, і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи відповідні наслідки.

Відповідно до ч. 2 ст. 148 ЦК УРСР (в редакції 1970 року) добросовісний володілець має право залишити за собою зроблені ним поліпшення, якщо вони можуть бути відділені без пошкодження речі. Якщо відділити поліпшення неможливо, добросовісний володілець має право вимагати відшкодування зроблених на поліпшення витрат, але не більше розміру збільшення вартості речі.

Згідно ст. 272 ЦК УРСР (в редакції 1970 року) в разі проведеного з дозволу наймодавця поліпшення найнятого майна наймач має право на відшкодування зроблених для цієї мети необхідних витрат, якщо інше не передбачено законом або договором. Зроблені наймачем без дозволу наймодавця поліпшення, якщо їх можна відокремити без шкоди для майна і якщо наймодавець не погодитися відшкодувати їх вартість, можуть бути вилучені наймачем. Вартість поліпшень, які зроблені наймачем без дозволу наймодавця і які не можна відокремити без шкоди для майна, відшкодуванню не підлягає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вимог позивачів, оскільки суду не надано доказів укладення позивачами письмової угоди про здійснення добудови, одержання письмової згоди уповноваженої посадової особи, власника майна на виконання відповідних робіт, доказів щодо погодження параметрів передбачуваної реконструкції (добудови), обсягу робіт, часу початку і закінчення робіт, а також докази виділення земельної ділянки під добудову, а районним судом цих обставин не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Докази та обставини, на які посилаються заявники у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, а при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 03 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

О.С.Ткачук

О.В.Умнова