Ухвала

іменем україни

17 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Коротуна В.М.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Попович О.В., ФаловськоїІ.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «МК» про повернення коштів та за зустрічним позовом приватного підприємства «МК» до ОСОБА_3, треті особи: приватне акціонерне товариство «Туристична компанія «Айті-тур» товариство з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел», приватне акціонерне товариство «Авіакомпанії «Міжнародні Авіаліній України», ОСОБА_4, про повернення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 27 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до приватного підприємства «МК» (далі - ПП «МК») про повернення коштів.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що звернулася до відповідача з метою замовлення послуги на відпочинок за кордоном. 18 квітня 2014 року вона сплатила 11 500 грн, проте відповідач не уклав з нею договору на туристичне обслуговування та не запропонував їй жодного варіанту відпочинку.

Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку кошти повертати відмовляється, просила суд стягнути з останнього на свою користь грошові кошти у розмірі 11 500 грн, а також 5 000 грн - відшкодування моральної шкоди.

У липні 2014 року ПП «МК» звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, треті особи: публічне акціонерне товариство «Туристична компанія «Айті-тур» (далі - ПрАТ «Туристична компанія «Айті-тур»), товариство з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» приватне акціонерне товариство «Авіакомпанії «Міжнародні Авіаліній України» (далі - ПрАТ «Авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії України»), ОСОБА_4, у якому просило визнати дійсним укладений в усній формі 15 квітня 2014 року між ним та ОСОБА_3 договір на туристичне обслуговування, а саме: перевезення - придбання квитків на авіарейс авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України» зі сполученням «Україна, Київ, Бориспіль» - «Ізраїль,Тель-Авів, Бен-Гуріон» та авіарейс зі сполученням «Ізраїль, Тель-Авів, Бен-Гуріон» - «Україна, Київ, Бориспіль» за ціною 11 600 грн. Крім того, позивач просив визнати дійсним договір, укладений в усній формі 16 квітня 2014 року між ним та ОСОБА_3 з реалізації туристичних послуг за ціною 32 438 грн 12 коп. та стягнути з останньої завдані збитки у сумі 3 375 грн.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 березня 2015 року зустрічний позов в частині визнання дійсним договору, укладеного в усній формі 16 квітня 2014 року між ПП «МК» та ОСОБА_3 з реалізації туристичних послуг за ціною 32 438 грн 12 коп. та стягнення з останньої завданих збитків у сумі 3 375 грн - залишено без розгляду.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 27 травня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічний позов ПП «МК» задоволено.

Визнано дійсним укладений в усній формі 15 квітня 2014 року між ПП «МК» та ОСОБА_3 договір на туристичне обслуговування, а саме: перевезення - придбання квитків на авіарейс авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України» зі сполученням «Україна, Київ, Бориспіль» - «Ізраїль, Тель-Авів, Бен-Гуріон» на 25 квітня 2014 року із часом вибуття об 11 год. 05 хв., а також авіарейс зі сполученням «Ізраїль, Тель-Авів, Бен-Гуріон» - «Україна, Київ, Бориспіль» на 05 травня 2014 року із часом вибуття о 14 год. 15 хв., на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ціною 11 600 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій й ухвалити нове рішення, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до агентського договору на реалізацію туристичних продуктів від 01 лютого 2014 року № 14-99 та додатків № № 1, 2 до цього договору ПП «МК» є турагентом, яке через уповноваженого турагента - ПрАТ «Туристична компанія «Айті-тур» представляє туроператора - ТОВ «Корал Тревел» у відносинах з туристами.

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до ПП «МК» з проханням організувати туристичну подорож на двох осіб за маршрутом Київ - Тель-Авів - Київ, з датою відправлення 25 квітня 2014 року та 05 травня 2014 року зворотнім маршрутом, у готелі Prima Oasis 4* Dead Sea Israel/KBP/-TLV-KBP/Half Board/Standard Room 2 ADL/, із трансфером аеропорт-готель-аеропорт, напівпансіонним (дворазовим) харчуванням, медичним страхуванням.

17 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до ПП «МК» з проханням замінити в документах ОСОБА_5 на ОСОБА_4, надавши паспорт останньої, крім того вона відмовилась від заброньованого нею розміщення в готелі Prima Oasis 4* Dead Sea Israel та просила забронювати інший готель Leonardo Privilege Dead Sea.

18 квітня 2014 року ОСОБА_3 сплатила ПП «МК» оплату туристичних послуг у розмірі 11 500 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 13, чим підтвердила свою згоду на придбання туристичного продукту.

23 квітня 2014 року ПП «МК» звернулося до ОСОБА_3 з проханням отримати замовлені нею електронні авіаквитки за маршрутом Київ - Тель-Авів - Київ з датою вильоту 25 квітня 2014 року та повернення 05 травня 2014 року, авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», проте вона відмовилась їх отримувати.

05 травня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до ПП «МК» з вимогою про повернення сплачених нею грошових коштів у розмірі 11 500 грн, оскільки договір між сторонами на туристичне обслуговування не укладався та вказані кошти сплачені нею помилково.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його.

Частиною 3 ст. 20 Закону України «Про туризм» передбачено укладання договору на туристичне обслуговування в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.

За вимогами п. п. 6, 7 ч. 1 ст. 911 ЦК України пасажир має право: 6) відмовитися від поїздки, повернути квиток і одержати назад повну або часткову вартість квитка - залежно від строку здавання квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами). Право на відмову від поїздки визначено ст. 100 Повітряного кодексу України.

Відповідно до Авіаційних правил України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 року № 735 «Про затвердження Правил повітряного перевезення пасажирів та багажу» квиток може бути пред'явлений перевізнику для проведення сплачених сум за повністю або часткове не використане перевезення, якщо таке повернення допускається правилами застосування тарифів - до початку перевезення; або протягом всього строку дії квитка, або протягом 30 днів після закінчення строку дії квитка для перевезення.

Згідно з п. 20.1.6 Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу ПрАТ «Авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії України» повернення коштів здійснюється лише особі, зазначеній у квитку.

Отже, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суди попередніх інстанцій правильно та обґрунтовано виходили з того, що нормами чинного законодавства не передбачено стягнення вартості квитків з турагенства, яке виступає лише посередником між перевізником та пасажиром. Крім того, позивач не скористалася своїм правом щодо повернення коштів за квитки, оскільки вона та ОСОБА_4, як другий турист, не зверталися до перевізника - ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» з вимогою повернення квитків.

Задовольняючи вимоги зустрічного позову, суди попередніх інстанцій, виходили з того, що укладений договір в усній формі між ОСОБА_3 та ПП «МК» є дійсним, оскільки вчинення ОСОБА_3 дій щодо надання паспортів осіб, які бажають здійснити переліт, внесення коштів в сумі вартості авіаквитків свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов.

Проте, з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо вирішення зустрічних позовних вимог погодитися не можна виходячи з наступного.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі (ч. 1 ст. 205 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Згідно ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» істотними умовами туристичного договору є: строк перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування; характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорія, а також дата, час і місце відправлення та повернення (якщо перевезення входить до складу туристичного продукту); готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування; види і способи забезпечення харчування; мінімальна кількість туристів у групі (у разі потреби) та у зв'язку з цим триденний строк інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи; програма туристичного обслуговування; види екскурсійного обслуговування та інші послуги, включені до вартості туристичного продукту; інші суб'єкти туристичної діяльності (їх місцезнаходження та реквізити), які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту; страховик, що здійснює обов'язкове та/або добровільне страхування туристів за бажанням туриста, інших ризиків, пов'язаних з наданням туристичних послуг; правила в'їзду до країни (місця) тимчасового перебування т аперебування там; вартість туристичного обслуговування і порядокоплати; форма розрахунку.

Проте, суди у порушення ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернули, не з'ясувалиналежним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, а тому дійшли передчасного висновку про визнання укладеного в усній формі договору дійсним лише з підстав надання паспортів осіб, які бажають здійснити переліт та внесення коштів в сумі вартості авіаквитків.

Враховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами належним чином не встановлені, судами порушено норми матеріального та процесуального права, судові рішення в частині позовних вимог ПП «МК» про визнання туристичного договору дійсним, не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 27 травня 2015 року в частині позову приватного підприємства «МК» до ОСОБА_3, треті особи: приватне акціонерне товариство «Туристична компанія «Айті-тур» товариство з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел», приватне акціонерне товариство «Авіакомпанії «Міжнародні Авіаліній України», ОСОБА_4, про визнання дійсним укладеного в усній формі договору на туристичне обслуговування скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У іншій частині рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Коротун

Судді: І.М. Завгородня

Л.М.Мазур

О.В. Попович

І.М.Фаловська