Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 331/4854/16Головуючий у 1-й інстанції Антоненко М.В.
Пр. № 22-ц/778/3524/17Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів та відшкодування шкоди

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_2 завдану шкоду у сумі 30429,32 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 551,20 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що 18 березня 2016 року позивач здала до хімчистки «Сантано» (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги 82), прийомний пункт якої знаходиться у м. Запоріжжя на бул. Шевченка 1, дублянку темно-синього кольору, виробництва Італії надалі-дублянка, виріб), що підтверджується квитанцією приймання до чищення шкіри, хутра, замші № 08512 від 18.03.2016 року.

Як свідчить зміст зазначеної квитанції, дублянка була прийнята до чищення ФОП ОСОБА_2.

За надання послуг з чищення дублянки позивач сплатила 710,00 грн., про що міститься відмітка у квитанції №08512 від 18.03.2016 року.

Окрім того, в даній квитанції було зазначено, що на виробі міститься маркування фірми-виробника, є проклеєні шви, ступінь забруднення виробу - загальний, відсутні плями та сольові витравлення, проте є вигорання, побуріння виробу, різна чіткість шматків, а також дефекти виробу, що виникли в процесі носіння, такі як потертість, заломлення хутра, скачування ворсу.

Згідно з умовами правочину, послуги мали бути виконані 05 квітня 2016 року, що підтверджується квитанцією №08512 від 18.03.2016 р.

05 квітня 2016 року дублянку не видали через те, що вона не була доставлена з Дніпропетровська, а отримала її позивач лише 11 квітня 2016 року.

Передана Відповідачем після хімочищення дублянка була абсолютно зіпсованою, її неможливо носити: втратила колір (замість яскравого синього кольору - брудно-синій з сіро-зеленим відтінком), мала плями та смуги; хутро на комірі мало також брудно-синій колір, змінилася фактура, обрізане (зроблено коротшим) хутро на комірі тощо.

12.04.2016 р. в прийомному пункті хімчистки «Сантано», за адресою м. Запоріжжя, бульвар Шевченка, 1, ОСОБА_4, у присутності свідків, було складено акт про псування майна та направлено примірник акта для відповідача, що підтверджується фіскальним чеком ЗД УДППЗ «Укрпошта» від 13.04.2016 р. В акті позивач зазначила вимогу про повернення мені вартості послуг у розмірі 710,00 грн., безкоштовного усунення недоліків та відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок псування дублянки.

У кінці квітня 2016 року ОСОБА_4 отримала лист від ФОП ОСОБА_2 від 21.04.2016 р. з пропозицією провести усунення недоліків та повернути кошти у розмірі 710,00 грн. за несвоєчасне надання послуг.

Повторне проведення робіт з очищення виробу не дало позитивного результату, і 04.05.2016 р. їй були повернуті кошти у розмірі вартості наданих послуг (710,00 грн.).

06 червня 2016 року позивач направила претензію відповідачу з вимогою відшкодувати збитки, завдані їй псуванням дублянки, у розмірі 37575,00 грн., що підтверджується відповідним фіскальним чеком ЗД УДПЗ «Укрпошта», проте на сьогодні вона не отримала відповідь від відповідача, сума збитків їй не відшкодована.

Крім того, позивач ОСОБА_4 зазначила, що дублянку придбала 15 листопада 2013 року за 9800,00 грн., що підтверджується відповідним товарним чеком банківським чеком, дублянка імпортного виробництва (Італія).

На сьогодні придбати аналогічну дублянку виробництва Італії, з урахуванням значного росту курсу іноземної валюти, за вказаною ціною неможливо. На момент її придбання (15.11.2013 року) офіційний курс долара США до гривні становив 799,3 грн. за 100 доларів США. Отже, вартість дублянки позивача у день придбання складала 1226 доларів США: 9800 (вартість дублянки у гривні) : 7, 993 (курс долара США) = 1226 доларів США.

Враховуючи вартість дублянки у доларах США та беручи до уваги офіційний курс долара США, встановлений НБУ на момент подачі позовної заяви, вартість дублянки складає 30429,32 грн.

1226 дол. США (вартість дублянки) х 24, 82 (офіційний курс дол. США станом на 05.07.2016 року) = 30429, 32 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2017 року (а.с. 85- 89) позов позивача у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП:НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП:НОМЕР_2) завдану шкоду у розмірі 7655,50 грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП:НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП:НОМЕР_2) судові витрати по оплаті за проведення експертизи у сумі 2500,00 грн. та судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині (фактично в частині задоволення позовних вимог позивача), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ФОП ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 92-95) просила змінити рішення суду першої інстанції, позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задовольнити частково в розмірі 4900,00 грн., відмовити в стягненні з відповідача судових витрат по оплаті за проведення експертизи у сумі 2500,00 грн.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області (а.с. 109) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 111).

У судове засідання 14 грудня 2017 року повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (а.с. 116-118) позивач ОСОБА_4, відповідач ФОП ОСОБА_2 та представник останньої за довіреністю (а.с. 96) ОСОБА_3 не з'явились.

Позивач ОСОБА_4 та відповідач ФОП ОСОБА_2 про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3 поштою надіслала апеляційному суду заяву (а.с. 119-121), в якій просила відкласти розгляд цієї справи апеляційним судом, оскільки вона, як секретар дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області приймає участь в засіданні ради адвокатів України в м. Києві і тому не може з'явитись до суду, а ФОП ОСОБА_2 не має юридичної освіти і не може самостійно захистити свої права, на підтвердження останнього надала до заяви відповідну довідку Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області.

При цьому встановлено, що ФОП ОСОБА_2 була завчасно була повідомлена апеляційним судом про час та місце розгляду цієї справи (14 грудня 2017 року) ще 26 вересня 2017 року (а.с. 118), враховуючи навантаження судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду, яка має постійний склад (в апеляційному суді Запорізької області фактично працює 20 суддів замість 71 судді за штатом, з них фактично 13 суддів - у судовій палаті у цивільних справах), відпустки судді-доповідача у період з 14 вересня по 17 жовтня 2017 року включно (а.с.111).

Таким чином, ФОП ОСОБА_2 мала достатньо часу для того, щоб визначитись із своїм представником у цій справі, знайти іншого представника для себе для участі у цій справі в апеляційному суді у даному судовому засіданні 14 грудня 2017 року тощо.

За клопотанням відповідача ФОП ОСОБА_2, як сторони у цій справі, та з урахуванням обставин справи апеляційний суд міг би, але не зобов'язаний відкласти розгляд цієї справи.

Однак, відповідач ФОП ОСОБА_2 клопотання про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду особисто взагалі не подавала.

Неявка представника відповідача ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3 при вищевикладених обставинах, не є перешкодою для розгляду цієї справи апеляційним судом.

Оскільки, в силу вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

В силу вимог ст. 303-1 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду.

Встановлено, що вищезазначена апеляційна скарга ФОП ОСОБА_2 була прийнята апеляційним судом до розгляду ще 31 серпня 2017 року (ухвала апеляційного суду а.с.107).

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх нез'явившихся осіб, які беруть участь у справі, і на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України ухвалила у задоволенні заяви представника відповідача ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відкладення розгляду цієї справи відмовити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю позивача ОСОБА_4, відповідача ФОП ОСОБА_2 та представника останньої - ОСОБА_3 за присутністю представника позивача ОСОБА_4 за довіреністю (а.с. 75) ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ФОП ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді в першій інстанції.

Позивач ОСОБА_4 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодилась, останнє в апеляційному порядку не оскаржувала.

Таким чином, предметом апеляційного перегляду у цій справі є рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги відповідача ФОП ОСОБА_2 і лише в частині задоволення позовних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін (п.1); змінити рішення (п.3).

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції, частково задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст. ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі в частині їх задоволення.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки основані на доказах, поданих сторонами, які оцінені судом у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, до встановлених правовідносин вірно застосовані норми матеріального права, відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи.

Так, при вирішенні цієї справи суд першої інстанції правильно виходив із наступного.

Згідно із ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Однією з засад цивільного судочинства проголошено свободу договору (ст. 3 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року за № 1023-ХІІ законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 Постанови №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при вирішенні цих справ суди мають виходити насамперед із положень ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до Преамбули Закону він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

При вирішенні спорів про захист прав споживача слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, лежить на продавцеві (виробнику).

Про факт придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ-квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон, інший письмовий правочин; стосовно товару на який встановлено гарантійний строк - технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу.

У п. 9 Постанови №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що згідно із квитанцією №08512, ОСОБА_4 18 березня 2016 року здала до хімчистки «Сантано» (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги 82), прийомний пункт якої знаходиться у м. Запоріжжя, бул. Шевченка 1, дублянку темно-синього кольору, виробництва Італії, вартість послуг 710,00 грн. (а.с.6).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону, споживачі під час замовлення або використання продукції мають право на належну якість продукції та обслуговування.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів»: У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати:

1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк;

2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги);

3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи;

4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи;

5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Відповідно до ст. 10 ч. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

12.04.2016 року ОСОБА_4 звернулась до хімчистки «Сантано» (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги 82) з актом про пошкодження майна (а.с.7), відповідно до якого, після проведення чистки дублянки, вона втратила товарний вид і стала непридатної для подальшого використання, виріб втратив колір, замість однотонного яскраво синього кольору дублянка стала брудно-синя з сіро-зеленим відтінком, при цьому всі виріб був в плямах і смугах, в брудно-синій колір забарвиться світлий хутро на комірі (Тоскана), крім того, змінилася фактура виробу, зникла плівка, з'явилися подряпини, інші сліди від механічної дії на матеріал, верхній шар матеріалу, з якого пошита дублянка, порушений. На додаток до цього, дублянка м'ята - низ виробу нерівний, в заломах. У звязку з чим, що позивачу не була надана послуга неналежної якості, ОСОБА_4 вимагає: 1. повернення вартості чистки в розмірі 710,00 грн.; 2. безкоштовне усунення недоліків, вказаних в акті; 3. відшкодування дворазової ціни зіпсованого виробу (в розмірі 3000 у.о.).

Ч. 6 вищезазначеного Закону, встановлено, що виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

Ч. 7 вищезазначеного Закону, встановлено, що про відступи від умов договору та інші недоліки в роботі (послузі), що не могли бути виявлені при звичайному способі її прийняття, споживач зобов'язаний повідомити виконавцеві не пізніше трьох діб після їх виявлення.

Ч. 8 вищезазначеного Закону, встановлено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов'язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги).

Ч. 9 вищезазначеного Закону, встановлено, що виконавець зобов'язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв'язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг).

Згідно із листа від 21.04.2016 року ФОП ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_4 з пропозицією провести часткове усунення недоліків та повернути кошти у розмірі 710,00 грн. за несвоєчасне надання послуг (а.с.9).

Як правильно встановлено судом першої інстанції, з претензії ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_6 від 03.06.2016 року, повторне проведення робіт з очищення не дало позитивного результату. Кошти у розмірі вартості наданих послуг (710,00 грн.) повернуто позивачу, дублянка залишилася зіпсованою, носити її стало неможливо, чим їй завдано шкоду у розмірі вартості дублянки, які не було їй відшкодовано (а.с.11).

Ухвалою суду першої інстанції від 05.10.2016 року (а.с. 34) у цій справі було призначено судову товарознавчу експертизу, на розгляд та вирішення експерта поставлено такі питання:

1) чи є механічні пошкодження на дублянці?

2) внаслідок чого завдані пошкодження? Чи заподіяні вказані пошкодження в результаті неякісно проведених робіт з очищення дублянки?

3) визначити розмір шкоди, завданої в результаті неякісно проведених робіт з чищення дублянки.

Згідно із висновком №2971 судово-товарознавчої експертизи від 28.11.2016 року (а.с. 48-60), встановлено, що:

1. Виріб та хутро не втратили заявлений виробником колір, проте по всій довжині місцями в наявності побуріння верхнього шару, дещо змінилась фактура виробу внаслідок механічної дії, на рукавах наявні подряпини невеликі за розміром, інші сліди механічної дії. Дублянка не має зім'ятий вигляд, низ виробу рівний, заломи відсутні. Характер дефектів - механічні пошкодження, внаслідок надання послуг чищення.

2. Строк користування виробом - 3 роки. Дефекти могли виникнути під час користування заявленим товаром - жіночою дублянкою. Ймовірно, характер дефектів, які вказано у дослідницькій частині внаслідок механічних дій - є неякісне надання послуг чищення.

3. Розмір матеріальної шкоди, завданої в результаті неякісно проведених робіт з чищення дублянки, ураховуючи фізичний знос за 3 роки користування виробом становить: 7655,50 грн.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Оцінивши належність наданих доказів, їх допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов позивача у цій справі підлягає частковому задоволенню, тому суд першої інстанції правильно вважав за необхідне стягнути з ФОП ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди, завданої в результаті неякісно проведених робіт з чищення дублянки, ураховуючи фізичний знос за 3 роки користування виробом у розмірі 7655,50 грн.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України вирішено питання про розподіл між сторонами у цій справі судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді судового збору у розмірі 551,20 грн. (а.с. 5) та витрат, пов'язаних із проведенням експертизи у розмірі 2500,00 грн. (квитанція №1420 від 25.10.2016 року а.с.80), а саме: останні компенсовано на користь позивача за рахунок відповідача.

Доводи апеляційної скарги відповідача ФОП ОСОБА_2 є такими, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Будь-які описки суду першої інстанції в частині викладу останнім в оскаржуємому рішенні позиції відповідача та її представника не можуть бути підставою для скасування останнього апеляційним судом, а можуть бути виправлені судом першої інстанції за ініціативою останнього чи заявою осіб, які беруть участь у справі, у порядку, передбаченому ст. 219 ЦПК України.

Відповідач та представник останньої не довели належними, допустимими доказами у цій справі, що дублянка може використовуватись за своїм призначенням позивачем у подальшому та що при проведенні експертизи були допущені будь-які порушення при зберіганні чи передачі дублянки позивачем експерту тощо, які перешкоджали б суду першої інстанції приймати вищезазначений висновок експертизи як належний, допустимий доказ у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України сприяв повному та всебічному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивача.

В силу вимог ст. 303 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Однак, докази, передбачені ст. 303 ч. 2 ЦПК України, у цій справі відсутні, у тому числі стороною відповідача апеляційному суду не надані.

В силу вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ст. 58 ч.1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Суд першої інстанції розглянув дану справу повно, всебічно та з додержанням вимог ст. ст. 10-11, 57-61, 212 ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ч. 3 ЦПК України).

Відповідач ФОП ОСОБА_2 та представник останньої не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача у цій справі в частині його задоволення судом першої інстанції у цій справі.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, лише якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення, передбачені ст. 309 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача в особі її представника, як особи, яка подала апеляційну скаргу, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням вимог ст. ст. 213-214 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами по справі, дав їм належну правову оцінку, а також дослідив надані сторонами докази і відповідно їх оцінив. Суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та не допустив порушень процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи. Суд першої інстанції прийняв рішення в оскаржуємій частині, яким спір знайшов своє належне вирішення.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині або ж його зміни.

В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Крім того, у разі відмови відповідачу ФОП ОСОБА_2 у задоволенні її апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію будь-яких понесених нею судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору (а.с. 104), сплаченого нею при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду).

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2017 року у цій справі в оскаржуємій частині залишити без змін.

В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.