Ухвала

Іменем України

08 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 04 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року публічне акціонерне товариство «Родовід банк» (далі - ПАТ «Родовід банк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору від 03 жовтня 2007 року ОСОБА_2 отримав кредитні кошти у розмірі 14 039,60 доларів США на строк до 03 жовтня 2014 року. У результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку він, незважаючи на вимоги, не погасив.

Враховуючи наведене, ПАТ «Родовід Банк» просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 10 673,38 доларів США, пеню у розмірі 273 587 грн. 77 коп. та 3 % річних у розмірі 3 797 грн. 27 коп.

Справа судами розглядалась судами не одноразово. Останнім рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 червня 2015 року позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 638,67 доларів США та 130 165,40 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 04 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 8 638,67 доларів США, 130 165,40 грн. та суми судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 3 жовтня 2007 року, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 7 310,82 доларів США, заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 938,04 доларів США, заборгованості по сплаті комісії у розмірі 3 142,16 грн., пені у розмірі 123 837, 72 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк».

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду та частково задовольняючи позов ПАТ «Родовід Банк», апеляційний суд, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно встановив, що у результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку ОСОБА_2, незважаючи на вимоги, не погасив. Зазначена заборгованість була частково погашена за рахунок реалізації заставного автомобіля. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача різниці між сумою заборгованості в межах позовної давності та вартістю продажу заставного майна.

Доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а стосуються переоцінки доказів, що поза межами компетенції касаційного суду (ст. 335 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 червня 2015 року, у незміненій апеляційним судом частині, та рішення апеляційного суду Донецької області від 04 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Умнова