АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2855/17 Справа № 175/459/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на ухвалу судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти, з урахуванням індексу інфляції, у зв»язку з невиконання зобовязань у розмірі 192127,64 грн.

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року забезпечено даний позов шляхом заборони ОСОБА_2, а також іншим особам проводити дії щодо відчуження у будь-який спосіб квартири АДРЕСА_1 (Дніпропетровськ), яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 посилається на порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали з постановленням нової про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а ст.152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст. 152 ЦПК позов може бути забезпечено, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, тощо.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з викладеного, враховуючи зміст позовних вимог, приймаючи до уваги встановлення судом наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, - колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала місцевого суду прийнята у відповідності з вимогами процесуального права, тому підлягає залишенню без змін.

Доводи апелянта про те, що вартість квартири АДРЕСА_2 «значно більша», ніж сума, заявлена до стягнення з відповідача у даному позові в розмірі 192127,64 грн., - є недоведеними; будь-які докази на підтвердження такої позиції суду не представлені, клопотання про витребування відповідних доказів судом не заявлено, що стверджується журналом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на здійснення розрахунків між сторонами у зв»язку виконанням рішення суду від 19.10.2010 року у іншій цивільній справі №2-487/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту окремого проживання та поділ майна, що є спільною власністю подружжя, - не спростовує правильність викладених вище висновків суду та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Таким чином,оскаржувана ухвала судді місцевого суду прийнята у відповідності з вимогами процесуального права, тому підлягає залишенню без змін.

Колегія наголошує, що апелянт не позбавлені права звернення до місцевого суду із заявою в порядку частин 1 - 3 статті 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 205, 209, 218, 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає провадженню у справі.

Головуючий

Судді