_________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/632/17
Провадження № 2/520/6344/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до Одеської міської ради

про встановлення факту родинних відносин

та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій, з урахуванням уточнень до позовної заяви, в редакції заяви від 27.03.2017 року, позивачка просить суд:

- встановити факт родинних відносин, а саме той факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження, є її - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, рідним братом;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який складається в цілому з літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 68,1 кв.м., житловою площею 55,6 кв.м., літ. «Б» - сарай з погрібом, літ. «В» - вбиральня, № 1-3 - огородження, І; II - вимощення, розташованого на земельній ділянці площею 510 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що ОСОБА_2 є її рідним братом.

Позивачка вказує, що за життя їх матір - ОСОБА_3 склала заповіт, який був посвідчений 26 липня 1989 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А., зі змісту якого вбачається, що ? частку житлового будинку, яка знаходилась в АДРЕСА_1 мати заповіла їй - ОСОБА_1, ? частку своєму синові - ОСОБА_2, тобто її брату, та ? частку онуку - ОСОБА_5, її синові.

ІНФОРМАЦІЯ_5 як вказує позивачка, мати - ОСОБА_3 померла.

Позивачка зазначає, що після смерті матері, державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної Пучковою І.А. 03 квітня 1990 року було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого, вона успадкувала 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 ? частку будинку успадкував ОСОБА_2, та ? частку будинку успадкував ОСОБА_5.

Також позивачка вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її брат ОСОБА_2, та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1

Після смерті свого брата, як зазначає позивачка, вона звернулась до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець другої черги спадкування за законом.

Однак, 14 серпня 2015року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку під АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2, у зв'язку з тим, що належна йому 1/4 частка вказаного житлового будинку за життя не була зареєстрована на його ім'я у КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» у зв'язку з чим, нотаріус не може видати свідоцтво і провести державну реєстрацію.

Крім того, позивачка вважає, що для підтвердження свого права на спадкування, вона повинна довести наявність родинних відносин з братом шляхом встановлення відповідного факту, оскільки в її свідоцтві прізвище матері вказано - ОСОБА_6, а в свідоцтві брата прізвище матері вказано - ОСОБА_3.

Оскільки ОСОБА_1 не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів та необхідністю встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем, вона звернулася до суду із відповідним позовом.

У судовому засіданні 13.06.2017року представник позивачки позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Одеської міської ради про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, у судові засідання не з'явився, однак 28.02.2017року надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки та показання свідків, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_1, у свідоцтві про народження у графі батько вказано - ОСОБА_7, у свідоцтві про народження у графі мати вказано - ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією запису акта про народження (а.с. 8, 133).

У подальшому, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_2року народився ОСОБА_2, у свідоцтві про народження у графі батько вказано - ОСОБА_9, у свідоцтві про народження у графі мати вказано - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 20 грудня 1955року Іллічівським р/б РАЦС (а.с. 9).

04 вересня 1955року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9, після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_8 було присвоєно прізвище ОСОБА_1

Вказаний факт підтверджується копією запису акта про шлюб, повним витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 22 березня 2017року (а.с.120-122).

30 грудня 1972року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 було розірвано, після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу та повним витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 22 березня 2017року (а.с. 10, 121-122).

Судовим розглядом також встановлено, що рішенням Виконкому Кагановічскої Райради депутатів трудящих від 19 квітня 1957року №265 «Про надання земельної ділянки під індивідуальне будівництво житлових будинків по Кагановічскому району» ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку АДРЕСА_2 для індивідуального будівництва (а.с. 15).

Крім того, 17 червня 1957року між житлово-комунальним відділом Виконкому Кагановічскої Райради депутатів трудящих та ОСОБА_3 було укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, площею 512кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14-16).

26.07.1989року ОСОБА_3 було складено заповіт, з якого вбачається, що з належного їй житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 ? частину заповідає дочці ОСОБА_1; ? частину - синові ОСОБА_2; ? частину - онуку ОСОБА_5 (а.с.12).

Зазначений заповіт був посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А., зареєстровано в реєстрі за №3-5029 (а.с. 12 на звороті).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 (а.с. 11).

03 квітня 1990року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А. ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме: ОСОБА_1 на ? частину спадкового майна - житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1, ОСОБА_2 на ? частину вказаного будинку та ОСОБА_5 на ? частину будинку.

? частина житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 була зареєстрована за ОСОБА_1 в ОМБТІ 06 липня 1990року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3, актовий запис № 12007 від 27 листопада 2014 року (а.с. 18).

На виконання вимог ухвали суду від 13.03.2017року Третя Одеська державна нотаріальна контора надіслала суду завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, зі змісту якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_2, звернулася ОСОБА_1, як спадкоємець другої черги спадкування за законом, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія її заяви.

Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 серпня 2015року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку під АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2, оскільки з листа КП «ОМБТІ та РОН» від 25.06.2015 за №456861.67 вбачається, що станом на 31.12.2012року право власності на частку житлового будинку під АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 не зареєстровано.

Отже, ОСОБА_2 не зареєстрував в КП «ОМБТІ та РОН» право власності на спадщину у вигляді 1/4 частки спадкового майна, яка відкрилася після смерті матері - ОСОБА_3, на підставі отриманого ним свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 квітня 1990року за реєстр. № 2-2421.

Крім того, як вказує позивачка, для підтвердження свого права на спадкування, вона повинна довести наявність родинних відносин з братом шляхом встановлення відповідного факту.

Судовим розглядом встановлено, що у свідоцтві про народження ОСОБА_1 у графі мати вказано - ОСОБА_6, у свідоцтві про народження ОСОБА_2 у графі мати вказано - ОСОБА_3.

У судовому засіданні 13.06.2017року судом, в якості свідків, були допитані ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є однією сім'єю, рідними братом та сестрою, завжди зверталися один до одного як брат та сестра, мешкали разом та після смерті матері - ОСОБА_3 продовжували мешкати разом.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

При вищевикладених обставинах у суду не виникає сумнівів в тому, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, а тому позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13, зазначено, що якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно оформлення права на спадщину.

Згідно ст. 548 ЦК УРСР 1963р., що був чинним на момент прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_3, вважається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 спадщину після смерті своєї матері прийняв, оскільки отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, однак не зареєстрував його в органах БТІ, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 помер.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ст. 1269).

Зі змісту спадкової справи вбачається, що спадкоємці першої черги відсутні, єдиним спадкоємцем другої черги спадкування за законом до майна померлого ОСОБА_2 є позивачка - ОСОБА_1, яка звернулася до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в межах встановленого законом шестимісячного строку.

Крім того, з довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та прописку) за №517 вбачається, що у житловому будинку під АДРЕСА_1 прописана та проживає: ОСОБА_1 з 27.12.1965року; ОСОБА_2 був прописаний та проживав з 15.07.1971року по 1973рік, з 1973року по 08.06.1987року - служив в армії, потім проживав з 08.06.1987року по 27.11.2014року, тобто до дня смерті.

Дані факти також підтвердили свідки.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка постійно проживала разом зі своїм братом - спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем та подала нотаріусу заяву про її прийняття, із заявою про відмову від спадщини не зверталася, однак свідоцтва про право на спадщину не отримала.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5, ст. 1268).

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок № 13 по вул. 17 Лінія, 6 станція Люстдорфської дороги в м. Одесі, який виготовлений Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради 26.01.2017року, житловий будинок складається з літ. «А» - житловий будинок загальною 68,1 кв.м., житловою площею 55,6 кв.м., літ. «Б» - сарай з погрібом, літ. «В» - вбиральня, № 1-3 - огородження, І-ІІ - вимощення, який розташований на земельній ділянці 510 кв.м.

Довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 26.01.2017року № 480921.36.17, підтверджено, що у зв'язку з тим, що у літ. «А1» житлова 1-1 площею 10,4кв.м. переобладнана з веранди та житлова 2-1 площею 9,6кв.м. переобладнана з кухні, прибудова літ. «а1» площею 5,9кв.м., прибудова літ. «а2» площею

6,6кв.м. побудовані до 05.08.1992року, відповідно до пункту 3.2 Інструкції про

проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001року р. № 127, та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. №582/5773 (зі змінами та доповненнями) не належить до самочинного будівництва. Слід вважати загальну площу - 68,1кв.м., житлову площу - 55,6кв.м. Сарай літ. «Г» знесено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд приймає до уваги і те, що відсутність реєстрації на 1/4 частину житлового будинку під АДРЕСА_1 призвела до неможливості ОСОБА_1 оформити свої спадкові права щодо цієї частини житлового будинку, а іншим шляхом окрім як шляхом звернення до суду її право захистити неможливо.

Отже, вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

При вищевикладених підставах та керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 60, 88, 212, 213, 215, 256 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною сестрою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: місто Одеса, вулиця 17 Лінія, 6 станція Люстдорфської дороги, будинок № 13, який складається в цілому з: літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 68,1 кв.м., житловою площею 55,6 кв.м., літ. «Б» - сарай з погрібом, літ. «В» - вбиральня, №1-3 - огородження, І, II - вимощення, розташованого на земельній ділянці площею 510кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4

Рішення суду є підставою для здійснення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: місто Одеса, вулиця 17 Лінія, 6 станція Люстдорфської дороги, будинок № 13, який складається в цілому з: літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 68,1 кв.м., житловою площею 55,6 кв.м., літ. «Б» - сарай з погрібом, літ. «В» - вбиральня, № 1-3 - огородження, І; II - вимощення, розташованого на земельній ділянці площею 510 кв.м., згідно вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Калініченко Л. В.