Провадження № 2/263/2399/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Скрипниченко Т.І., при секретарі Диміч Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 (Урицького) у Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області після померлого ОСОБА_2, 10.01.2017 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що спірне майно належало на праві власності його батьку ОСОБА_2, яке останній зареєстрував у МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» у 1995 році, після його приватизації.

17.05.2015 року ОСОБА_2 залишив заповіт, яким заповів ОСОБА_1 все майно.

19.01.2017 після смерті ОСОБА_2 в установленим законом шестимісячний строк звернувся до 1-ї Маріупольської державної нотаріальної контори про видачу йому свідоцтва про право на спадкування від батька ОСОБА_2 за заповітом.

17.08.2017 державний нотаріус видав постанову про відмову у здійсненні нотаріальних дій на його корить за заповітом ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 (Урицького) в Центральному районі м.Маріуполя.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судове засідання не прибула, надав заяву про розгляд справи без участі представника Маріупольської міської ради, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 у у Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, загальною площею 31,82 кв.м. належить на праві власності ОСОБА_5, відповідно свідоцтва про право власності на житло виданого 05.01.1995 року відповідно розпорядження №29044 Маріупольського державного виконавчого підприємства по ремонту і експлуатації Житлового фонду «Житловик» (а.с.4).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про власників квартири АДРЕСА_3 у у Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області станом на 13.12.2917 року відсутні.

У свідоцтві про смерть серії І-НО №974988 виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області 11.01.2017 року, зазначено, що ОСОБА_2 помер 10.01.2017 року.

Відповідно до заповіту від 17.03.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу в реєстрі за №295, ОСОБА_2 заповів позивачу ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому належатиме на день його смерті (а.с. 39).

19.01.2017 позивач подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_2, була заведена спадкова справа у спадковому реєстрі 60123123 щодо майна померлого ОСОБА_2 (а.с. 26).

Постановою державного нотаріуса Першої маріупольської державної нотаріальної контори від 17.08.2017 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне майно, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на нерухомість з проведенням державної реєстрації прав власності на квартиру АДРЕСА_4 (Урицького) в місті Маріуполі Донецької області.

Згідност. 128 ЦК України(в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України від 2003 року право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що передбачено ст.1218 ЦК України.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при наявності умов для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У випадку відмови нотаріуса у оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» N 1952-IV від 01.07.2004 р., державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 не зареєстрував своє право на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відсутність реєстрації на майно не позбавляє права власності.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, у встановлений законом строк прийняв спадщину, відповідач представник Маріупольської міської ради проти задоволення позову не заперечував, тому суд вважає доведеними та законними вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності в порядку спадкування на квартиру, яка належала спадкодавцю бугрєєву ОСОБА_6.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1233, 1234, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру АДРЕСА_5 (стара назва вул. Урицького) в місті Маріуполі Донецької області загальною площею 32 кв.м., житловою площею 19 кв.м., в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2, померлого 10.01.2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.І. Скрипниченко