Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1466/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Левка Т.Ю.,

секретар судового засідання Роман К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Сіларда, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача приватний нотаріус ОСОБА_3 районного нотаріального округу ОСОБА_4, про встановлення факту належності спадкового майна та визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 - громадянин ОСОБА_5, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача приватний нотаріус ОСОБА_3 районного нотаріального округу ОСОБА_4, про встановлення факту належності спадкового майна та визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом.

Вимоги позову мотивовано тим, що 17.06.1958 року помер дід позивача, ОСОБА_6. 01.07.1974 року померла бабуся позивача, ОСОБА_7. 07.11.2016 року помер батько позивача, ОСОБА_8. Після смерті родичів позивача залишилося спадкове майно - 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою м.Виноградів, вул.Івана Франка, 31.

У встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячний строк позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса ОСОБА_3 районного нотаріального округу ОСОБА_4 Однак оформлення спадщини у встановленому порядку унеможливила невідповідність прізвища, імені, по-батькові спадкодавців з тими даними, що містяться в наявних документах актів цивільного стану та відсутність правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно. Листом приватного нотаріуса від 13.03.2017 року №127/02-14 позивачу надано відповідь з порушеного питання.

Рішенням Виноградівського районного суду від 12.05.2017 року у справі №299/1030/17 за заявою позивача встановлено факт родинних відносин, а саме: факт того, що ОСОБА_7 Сілард, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, є:

- рідним сином ОСОБА_8, який помер 07.11.2016 року;

- рідним онуком ОСОБА_7, яка померла 01.07.1974 року;

- рідним онуком ОСОБА_6, який помер 17.06.1958 року.

Однак залишається відкритим питання належності частини житлового будинку за адресою м.Виноградів, вул.Івана Франка, 31 померлим родичам позивача, оскільки правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно відсутні, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилися, однак представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримують повністю та просять суд такі задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленим належним чином своєчасно, в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність представника ОСОБА_3 міської ради.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3 районного нотаріального округу ОСОБА_4 про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленою належним чином своєчасно, в судове засідання також не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві.

В судовому засіданні встановлено наступне.

17.06.1958 року помер дід позивача, ОСОБА_6.

01.07.1974 року померла бабуся позивача, ОСОБА_7.

07.11.2016 року помер батько позивача, ОСОБА_8, останнє місце проживання якого було: Закарпатська область, м.Виноградів, вул. Івана Франка, № 31.

Після смерті родичів позивача залишилося спадкове майно - 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою м.Виноградів, вул.Івана Франка, 31.

Суд констатує, що позивач прийняв спадщину, оскільки у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячний строк звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса ОСОБА_3 районного нотаріального округу ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.410 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно п.7 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-754/0/4-13 «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи мають такий же процесуальний статус в цивільному процесі, як і громадяни України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Для оформлення спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_3 районного нотаріального округу ОСОБА_4

Приватним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок та через невідповідність прізвища, імені, по-батькові спадкодавців з тими даними, що містяться в наявних документах актів цивільного стану, що стверджується листом від 13.03.2017 року №127/02-14.

Рішенням Виноградівського районного суду від 12.05.2017 року у справі №299/1030/17 за заявою позивача встановлено факт родинних відносин, а саме: факт того, що ОСОБА_7 Сілард, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, є:

- рідним сином ОСОБА_8, який помер 07.11.2016 року;

- рідним онуком ОСОБА_7, яка померла 01.07.1974 року;

- рідним онуком ОСОБА_6, який помер 17.06.1958 року.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно довідки КП «ОСОБА_3 РБТІ» від 30.11.2016 року №981 станом на 01.01.2013 року, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в м. Виноградів по вул. І. Франка №31 зареєстрований за:

1/3 частина за ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності, видане ОСОБА_3 міськомунгоспом від 25.11.1950 р. за №258;

1/3 частина за ОСОБА_9 Єлізаветою Олексіївною на підставі свідоцтва про право власності, видане ОСОБА_3 міськомунгоспом від 25.11.1950 р. за №258;

1/3 частина за ОСОБА_10 на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 районного нотаріального округу ОСОБА_11 від 12.04.2006 р. за №730.

За відсутності правовстановлюючого документу належним чином встановити підстави саме такої ідентифікації осіб співвласників спадкового будинку КП «ОСОБА_3 РБТІ» не є можливим.

Має місце довільна транслітерація відображення угорських імен та прізвищ родичів позивача.

У той же час позивач в порядку п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України не може звернутися з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, оскільки відсутній сам правовстановлюючий документ, що позбавляє його такої можливості.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно відмітки про місце проживання в паспорті померлого батька позивача, ОСОБА_8, він проживав саме за адресою м.Виноградів, вул.Івана Франка, 31.

За час свого життя дідо позивача ОСОБА_6, баба позивача ОСОБА_7 та батько позивача ОСОБА_8 заповітів не залишали. Батько позивача по смерті своїх батьків (діда та баби позивача) згідно приписів ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. Аналогічно позивач є єдиним спадкоємцем першої черги по смерті свого батька.

Відповідно до ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»:

«За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку».

Потреба такого способу захисту права власності як пред'явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 30, 60, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1216, 1270 ЦК України, Постанови ПВС № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.58, 124 Конституції України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_7 Сіларда задовольнити.

Встановити факт належності спадкового майна - 2/3 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою м.Виноградів, вул.Івана Франка, 31 на праві приватної власності ОСОБА_6, який помер 17.06.1958 року та ОСОБА_7, яка померла 01.07.1974 року.

У порядку спадкування за законом визнати за ОСОБА_7 Сілардом (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платників податків України НОМЕР_1) право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою Закарпатська область, Виноградівський район, м.Виноградів, вул.Івана Франка, 31.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_12