Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/895/17

Номер провадження: 2/511/483/17

19 грудня 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі - Ніколас С.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області про визнання права власності на частину житлового будинку по праву спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить: - встановити факт володіння ОСОБА_7, померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ОСОБА_8, померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 року по 1/3 частині житлового будинку з господарчими спорудами по АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу будинку, розташованого в сільській місцевості від 16.01.1971 року та відповідно до договору купівлі-продажу будинку 05.10.1977 року; - визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину житлового будинку з господарчими спорудами по АДРЕСА_1, які він успадкував після смерті вищевказаних осіб.

В позові на обґрунтування заявлених вимог, посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_7. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, у вигляді 1/3 частини житлового будинку та господарчих будівель, що розташовані по АДРЕСА_1, яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу будинку, розташованого в сільській місцевості від 16.01.1971 року. Зазначений житловий будинок та господарчі споруди розташовані на земельній ділянці площею 0,555 га, яка розподілена між співвласниками будинку: ОСОБА_3 - 0,34 га, ОСОБА_8 - 0,045 га, та ОСОБА_7 - 0,17 га. ОСОБА_7 до дня смерті проживав та був зареєстрований у вказаному будинку. Разом з ним постійно проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_8.

За життя ОСОБА_7 заповіту не залишив, тому відповідно до ст. 524 ЦК України (ред. 1963 року), мало місце спадкування за законом. Спадкоємцями першої черги після його смерті були його дружина та діти. Однак діти спадкодавця спадщину не прийняли, а тому спадщину прийняла тільки дружина - ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_8 померла.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина у вигляді частини житлового будинку та господарчих споруди, що розташовані по АДРЕСА_1, яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу будинку від 05.10.1977 року. Відповідно до особового рахунку НОМЕР_3 2001 -2005 років ОСОБА_8 була власником 1/3 частини вказаного будинку, аналогічно вказана інформація відображена в особовому рахунку НОМЕР_7 2011-2015 років Кучуганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області.

Таким чином після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини вказаного будинку та господарських будівель, яку вона прийняла, як дружина померлого ОСОБА_7, але за життя не оформила спадкових прав, а також 1/3 частини зазначеного житлового будинку та господарчих споруди, що належала їй на підставі договору купівлі-продажу будинку від 05.10.1977 року.

Заповіту за життя ОСОБА_8 не залишила, тому мало місце спадкування за законом. Спадкоємцями першої черги після її смерті є він позивач по справі, а також ОСОБА_9, син спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, а тому відповідно до ст.1266 ЦК України право на спадщину після смерті ОСОБА_8 має її онук (син ОСОБА_9) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У встановленому порядку він та ОСОБА_4 звернулися до Роздільнянської районної держаної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8, однак в видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, так як згідно інформації, наданої КП СВТГ Роздільнянського району «БТІ» та оригіналів документів, вказаний житловий будинок належить одразу 3-м особам - ОСОБА_7, згідно договору купівлі-продажу на цілий будинок, ОСОБА_8, згідно договору купівлі-продажу на цілий будинок, та ОСОБА_3 на підставі договору дарування на 1/3 частку будинку, що унеможливлює видачу відповідного свідоцтва.

Тому просить суд, задовольнити його вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, встановивши факти володіння ОСОБА_7 та ОСОБА_8 житловим будинком з господарчими спорудами по АДРЕСА_1 по 1/3 частині кожний, та визнати за ним, право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину житлового будинку по АДРЕСА_1, будинку під літ. «А» загальною площею 218.10 кв.м., в тому числі житлова 125.40 кв.м. та господарських споруд: сараїв під літ. «Б», «Г», душу під літ «В», кладової під літ. «Д», вбиральні під літ. «Є», літньої кухні під літ. «Ж», підвалу під літ. «З», огорожі №1-2, яка складається з 1/6 частини успадкованого будинку (1/2 від 1/3 частини) , які належали ОСОБА_7, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року та яку прийняла у вигляді спадщини ОСОБА_8, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року та 1/6 частини (1/2 від 1/3 частини) успадкованого будинку, які належали ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення.

Представник відповідача Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Надали суду заяву, в якій позовні вимоги визнали повністю, просили справу розглядати за відсутністю їх представника. (а.с.45)

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачів, вивчивши матеріали справи, оглянувши спадкову справу, дослідивши представлені докази, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 07.12.2007 року Кучурганською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №53 від 25.11.2003 року. (а.с.5)

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку з господарчими спорудами, який складається з: житлового будинку під літ. «А» загальною площею 218.10 кв.м., в тому числі житлова 125.40 кв.м. та господарських споруд: сараїв під літ. «Б», «Г», душу під літ «В», кладової під літ. «Д», вбиральні під літ. «Є», літньої кухні під літ. «Ж», підвалу під літ. «З», огорожі №1-2 , який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу будинку, розташованого в сільській місцевості від 16.01.1971 року, посвідчений секретарем виконкому Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області зареєстрованим в реєстрі сільради за № 9, зареєстрованим в реєстрі за №51. (а.с.6)

Наявність житлового будинку підтверджується технічним паспортом, наявним в матеріалах справи.

Згідно довідки Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області НОМЕР_7 від 04.01.2017 року житловий будинок на даний час розташований по АДРЕСА_1, раніше рахувався, як АДРЕСА_1. (а.с.11)

Згідно розпорядження Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області АДРЕСА_1 (а.с.12)

Вище зазначений житловий будинок та господарчі споруди розташовані на земельній ділянці площею 0,555 га, яка розподілена між співвласниками будинку: ОСОБА_3 - 0,34 га, ОСОБА_8 - 0,045 га, та ОСОБА_7 - 0,17 га, що підтверджується довідкою Кучурганської сільської ради №1683 від 26.12.2016 року. (а.с.13)

Окрім того ОСОБА_3, належить 1/3 частина вказаного житлового будинку, на підставі на підставі договору дарування, посвідченого Роздільнянською державною нотаріальною конторою Одеської області 03.03.1987 року за реєстровим №1046 на 1/3 частку будинку.

ОСОБА_7 до дня смерті проживав та був зареєстрований в будинку по АДРЕСА_1, що підтверджується особовим рахунком НОМЕР_2 погосподарської книги Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області за 1971-1975 роки та особовим рахунком НОМЕР_3 погосподарської книги Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області за 2001-2005 роки.(а.с.14, 18-19)

Окрім того згідно вказаних погосподарських книг власником будинку зазначений ОСОБА_7. (а.с.14,16-17)

Таким чином суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні документами підтверджено факт належності померлому ОСОБА_7 1/3 частини вказаного житлового будинку, а тому вона входить до складу спадщини, яка відкрилась після його смерті.

За життя ОСОБА_7 заповіту не склав, тому відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) мало місце спадкування за законом.

Ст. 529 ЦК Української РСР передбачено, що при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого.

Таким чином, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 були:

- ОСОБА_8, дружина померлого, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 01.04.1958 року, актовий запис №6 (а.с.24);

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, син померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5, виданим Селинською сільською радою Дмитріївського району Курської області, актовий запис №32 (а.с.32)

- ОСОБА_9, син померлого.

Інших спадкоємців за законом не було.

Відповідно до ст. 548 УК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкодавцю з часу відкриття.

Ст. 549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини, було встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У встановленому законом порядку ОСОБА_8 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7, фактично вступивши в управління спадковим майном, так як на час смерті постійно проживала та була зареєстрована разом з померлим, що підтверджується вищезазначеними витягами погосподарської книги сільської ради.

В свою чергу діти померлого ОСОБА_1 та ОСОБА_9 спадщину не прийняли, з відповідними заявами до нотаріуса не звертались, в управляння спадковим майном не вступали.

Тобто після смерті ОСОБА_1 ОСОБА_8 прийняла спадщину у виді 1/3 частини будинку по АДРЕСА_1

Оскільки спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми цього кодексу, згідно яких спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Так в період життя ОСОБА_8 спадщину не оформила, однак успадковане нею майно належить їй з часу відкриття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 виданим 21.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції Одеській області, актовий запис №123.(а.с.25)

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина у вигляді частини житлового будинку та господарчих споруди, що розташовані по АДРЕСА_1, який складається з: житлового будинку під літ. «А» загальною площею 218.10 кв.м., в тому числі житлова 125.40 кв.м. та господарських споруд: сараїв під літ. «Б», «Г», душу під літ «В», кладової під літ. «Д», вбиральні під літ. «Є», літньої кухні під літ. «Ж», підвалу під літ. «З», огорожі №1-2, що підтверджується дублікатом договору купівлі-продажу будинку від 05.10.1977 року посвідченого секретарем виконкому Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, зареєстрованим в книзі записів нотаріальних дій за №67 та зареєстрованим в реєстрі за №58.

Наявність вказаного житлового будинку підтверджується наявним в матеріалах справи технічним паспортом.

Відповідно до особового рахунку НОМЕР_3 за 2001-2005 років ОСОБА_8 була власником 1/3 частини будинку, що розташований по АДРЕСА_1, що підтверджується інформацією, що міститься в особовому рахунку НОМЕР_7 2011-2015 років Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. (а.с.20-21)

Таким чином, після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини житлового будинку та господарчих будівель, що розташовані по АДРЕСА_1, яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу, а також у вигляді 1/3 частини цього ж будинку, яку вона прийняла у спадок після смерті чоловіка ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Згідно звіту по встановленню ринкової вартості житлового будинку по АДРЕСА_1 вартість вказаного будинку складає 111205,00 грн.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст.1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

За життя ОСОБА_8 заповіту не склала, тому має місце спадкування за законом.

Ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги по закону після смерті ОСОБА_8 є її син - позивач по справі ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5, виданим Селинською сільською радою Дмитріївського району Курської області, актовий запис №32 (а.с.32)

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер син ОСОБА_8 - ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8, виданим Кучурганською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №29. (а.с. 67)

Згідно ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Тому також спадкоємцем після смерті ОСОБА_8 є син померлого ОСОБА_9 - ОСОБА_4.

Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 прийняли спадщину, своєчасно звернувшись із заявами про прийняття спадщини, на підставі яких була заведена спадкова справа №89/2013, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену частку вказаного житлового будинку по АДРЕСА_1, однак в видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, так як згідно інформації, наданої КП СВТГ Роздільнянського району «БТІ» та оригіналів документів, вказаний житловий будинок належить одразу 3-м особам - ОСОБА_7, згідно договору купівлі-продажу на цілий будинок, ОСОБА_8, згідно договору купівлі-продажу на цілий будинок, та ОСОБА_3 на підставі договору дарування на 1/3 частку будинку, що унеможливлює видачу відповідного свідоцтва і рекомендовано звернутися до суду.

Згідно п. 4.18 розділу 4 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання судовому порядку.

Так, згідно з письмовими роз'ясненнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України №40-19- 7155 від 11.10.2012 року, домоволодіння, завершені будівництвом до 05 серпня 1992 року, не підлягають введенню в експлуатацію, тобто право власності набувається забудовником за декларативним принципом шляхом отримання свідоцтва про право власності на майно в органах реєстраційної служби за місцем розташування об'єкту будівництва.

На момент завершення будівництва будинку та споруд - до серпня 1992 року - не існувало жодного нормативного акту, що передбачав би процедуру введення завершеного будівництвом приватного житлового будинку в експлуатацію.

Пізніше Радою Міністрів Української РСР була ухвалена Постанова від 12 березня 1981 року №125 «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів».

Відповідно до п.п. «к» п.2 Постанови передбачалось прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх об'єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств (організацій) у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших громадських організацій або замовниками (забудовниками) яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва". Зазначеною Постановою було встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням з Держбудом.

У відповідності до цієї Постанови місцевими органами влади в свій час були розроблені та затверджені, за погодженням з Держбудом, Положення про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів недержавної власності (по всіх регіонах України) державними технічними комісіями.

Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Згідно п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. N 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року;

Згідно з п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим Наказом №91 від 24.06.2011 року, прийняття в експлуатацію об'єктів (крім закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - Інспекція) за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, шляхом реєстрації поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

За приписами абзацу 2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

За даними технічного паспорту, складеного станом на 03.08.2015 року, об'єкти стосовно яких заявлено позов збудовані до серпня 1992 року, і не є самовільними будовами.

Після прийняття Верховною Радою 17 лютого 2011 року Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» згідно з пунктом 9 розділу 5 Прикінцевих положень прийняття в експлуатацію збудованих до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюють інспекції державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження таких об'єктів. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність осіб. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Вищевикладене свідчить про те, що правові засади прийняття в експлуатацію об'єктів, побудованих до 05 серпня 1992 року, наразі відсутні.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений перелік випадків, у яких видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності.

Так згідно з п. 44. Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. N 703, державна реєстрація прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно щодо новозбудованого або реконструйованого нерухомого майна проводиться за наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно, за заінтересованою особою (крім випадків проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на квартиру, житлове чи нежитлове приміщення).

Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого, державний реєстратор у встановлених законом випадках за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на підставі якого проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник подає органові державної реєстрації прав, зокрема, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (пункт 46 вказаного Порядку).

Разом з тим, Державна реєстраційна служба України у зв'язку з неоднозначністю правозастосовної практики в Листі від 12.03.2013 № 95-06-15-13 роз'яснила, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992 року, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

З технічного паспорту виданого на житловий будинок АДРЕСА_1 судом встановлено, що вказаний житловий будинок 1989 року забудови.

Згідно ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст. 321 ЦК України, непорушність права власності право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Тому суд вважає, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину житлового будинку по АДРЕСА_1, будинку під літ. «А» загальною площею 218.10 кв.м., в тому числі житлова 125.40 кв.м. та господарських споруд: сараїв під літ. «Б», «Г», душу під літ «В», кладової під літ. «Д», вбиральні під літ. «Є», літньої кухні під літ. «Ж», підвалу під літ. «З», огорожі №1-2, яка складається з 1/6 частини успадкованого будинку (1/2 від 1/3 частини), які належали ОСОБА_7, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року та яку прийняла у вигляді спадщини ОСОБА_8, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року та 1/6 частини (1/2 від 1/3 частини) успадкованого будинку, які належали ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір по справі повністю сплачено позивачем при зверненні до суду.

Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України ( в редакції Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі ст. 524, 529, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.1216, 1217, 1223, 1261, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.3,4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", керуючись ст. 10, 12, 18, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 315 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку по праву спадкування за законом, задовольнити.

Встановити факт володіння ОСОБА_7, померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року, 1/3 частиною житлового будинку з господарчими спорудами по АДРЕСА_1, який складається з: житлового будинку під літ. «А» загальною площею 218.10 кв.м., в тому числі житлова 125.40 кв.м. та господарських споруд: сараїв під літ. «Б», «Г», душу під літ «В», кладової під літ. «Д», вбиральні під літ. «Є», літньої кухні під літ. «Ж», підвалу під літ. «З», огорожі №1-2 , на підставі договору купівлі-продажу будинку, розташованого в сільській місцевості від 16.01.1971 року.

Встановити факт володіння ОСОБА_8, померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 року, 1/3 частиною житлового будинку з господарчими спорудами по вул. Павла Каплуна (колишня вул.. Леніна), 28 в с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області, який складається з: житлового будинку під літ. «А» загальною площею 218.10 кв.м., в тому числі житлова 125.40 кв.м. та господарських споруд: сараїв під літ. «Б», «Г», душу під літ «В», кладової під літ. «Д», вбиральні під літ. «Є», літньої кухні під літ. «Ж», підвалу під літ. «З», огорожі №1-2, належною їй на підставі договору купівлі-продажу будинку від 05.10.1977 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину житлового будинку по АДРЕСА_1, який складається з: житлового будинку під літ. «А» загальною площею 218.10 кв.м., в тому числі житлова 125.40 кв.м. та господарських споруд: сараїв під літ. «Б», «Г», душу під літ «В», кладової під літ. «Д», вбиральні під літ. «Є», літньої кухні під літ. «Ж», підвалу під літ. «З», огорожі №1-2, яка складається з 1/6 частини успадкованого будинку (1/2 від 1/3 частини), які належали ОСОБА_7, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року та яку прийняла у вигляді спадщини ОСОБА_8, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року та 1/6 частини (1/2 від 1/3 частини) успадкованого будинку, які належали ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу на протязі 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частки на протязі 30 днів д дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Одеської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук