Справа №442/2617/17
Провадження №2-о/442/65/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.

за участю секретаря Харіва І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дрогобичі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Дережицької сільської ради Дрогобицького району про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною заявою, посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько ОСОБА_2. Він є спадкоємцем після смерті батька відповідно до закону.

Він звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав. Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема з тих причини, що існують розбіжності у написанні прізвища його батька в свідоцтві про право особистої власності на будинок. Відтак, він змушений звернутися до суду з даною заявою.

В судове засідання заявник не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлені вимоги підтримує повністю та просив їх задоволити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з"явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Щодо задоволення заяви не заперечує.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько заявника - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим виконкомом Дережицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області. Після його смерті відкрилася спадщина та відповідно заявник звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, останнім було йому відмовлено з причин невідповідності в написанні прізвища покійного батька в правовстановлюючому документі.

З оглянутої копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 20.02.1989 року, виданого виконкомом Дрогобицької райради народних депутатів вбачається, що будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2.

З оглянутих інших правовстановлюючих документів, а саме в свідоцтві про право особистої власності на нерухоме майно (земельну ділянку по АДРЕСА_2), в свідоцтві про право особистої власності на нерухоме майно (земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0807 га) прізвище батька заявника зазначене як «ОСОБА_1».

З оглянутої довідки за №371 від 17.03.2017 року, виданої Дережицькою сільською радою, вбачається, що гром. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до дня смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_3, проживав в АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року №15) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до Цивільного процесуального Кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 1 ст. вказаного кодексу визначено перелік фактів, які встановлюються судом. Аналіз ч.2 цієї статті дає можливість зробити висновок, що цей перелік не є вичерпним.

Цією нормою Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Чинне цивільне законодавство передбачає, зокрема, ст.1217 Цивільного кодексу України, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.І ст.1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За приписами ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування має, серед інших, той з подружжя, який його пережив.

Таким чином, від підтвердження тієї обставини, що заявник є спадкоємцем першої черги, як син спадкодавця ОСОБА_2, залежить оформлення його спадкових прав.

Статтею 256 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян розглядається в судовому порядку.

При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту родинних відносин не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 256, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 - задоволити.

Встановити факт приналежності ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, правовстановлюючого документу, а саме Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 20 лютого 1989 року, записаного в реєстрову книгу за №1 за реєстровим №201, що розташований в АДРЕСА_1, виданого на ім»я ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його оголошення через Дрогобицький міськрайонний суд.

Суддя Нагірна О.Б.