Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2313/17
УХВАЛА

18 грудня 2017 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Шаронова Н.О., розглянувши матеріали позовної ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та заяви про забезпечення позову, -

встановив:

15 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, а також із заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо повязані між собою позовні вимоги предявлені одночасно щодо декількох обєктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням обєкта, вартість якого є найвищою.

Із змісту позовної заяви вбачається, що заявлена позивачем ОСОБА_1 вимога про визнання заповіту недійсним, заявлена з метою набуття в порядку спадкування права власності на житловий будинок, з належними до будинку надвірними будівлями та земельної ділянки, що розташовані за адресою: провулок Ізмаїльській, 9, м. Миколаїв.

Отже, спір виник щодо нерухомого майна, яке оспорюваним заповітом було заповідане ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з п. 1) ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Нерухоме майно, яке оспорюваним заповітом було заповідане ОСОБА_2 знаходиться за адресою: провулок Ізмаїльській, 9, м. Миколаїв, тобто за адресою, яка не відноситься до територіальної підсудності Миколаївського районного суду Миколаївської області.

За таких обставин, справу на підставі п. 1) ч. 1 ст. 31 ЦПК України належить передати на розгляд Центрального районного суду м. Миколаєва.

Крім цього, відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану ним одночасно з предявленням позову до суду про визнання заповіту недійсним, також належить передати на розгляд Центрального районного суду м. Миколаєва.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись ч. 1 ст. 27, п. 1) ч. 1 ст. 31, ч. 1 ст. 32, п. 2) ч. 1 ст. 152, ч. 9 ст. 187 , ч. 1 ст. 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Цивільну справу № 480/2313/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та заяву про забезпечення позову,- передати на розгляд Центрального районного суду м. Миколаєва.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно з ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.О. Шаронова

18.12.2017