Справа № 165/2316/16-ц
Провадження № 2/165/103/17
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ушакова М.М.,

за участю секретаря Лубаєвської Л.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську цивільну справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волинській області до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків,

встановив:

14 листопада 2016 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волинській області звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 з 03 вересня 2001 року працює у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Нововолинську Волинської області. З 01 червня 2012 року відповідач обіймає посаду головного спеціаліста відділу відшкодування шкоди потерпілим, що з 01 жовтня 2014 року перейменоване на відділ страхових виплат. За результатами службового розслідування, проведеного в період 09 серпня 2016 року по 31 серпня 2016 року працівниками управління виконавчої дирекції ФССНВ у Волинській області, встановлено, що в порушення вимог п.2.6 Положення про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання санаторно-курортним лікуванням, затвердженого постановою правління Фонду №49 від 31 жовтня 2007 року, із змінами, головний спеціаліст відділу страхових виплат ОСОБА_2, не маючи відповідних повноважень та без відома начальника відділення Фонду, видав потерпілому ОСОБА_4 путівку №1155 на санаторно-курортне лікування у санаторій «Східницькі Карпати» раніше встановленого терміну на 1 рік, чим заподіяв фінансові збитки Фонду в сумі 11664 грн. Наказом управління Фонду від 22 вересня 2016 року №196 «Про притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_2М.» зобовязано начальника відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Нововолинську ОСОБА_5 утримати з головного спеціаліста відділу страхових виплат ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 2941,71 грн. за його згодою. Однак, в добровільному порядку покривати завдані збитки ОСОБА_2 відмовився, про що повідомив управління Фонду заявою від 27 вересня 2016 року. З огляду на вищевикладене, просив суд стягнути з ОСОБА_2 в користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волинській області матеріальну шкоду у розмірі середнього місячного заробітку, в сумі 2941,71 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю. Пояснив, що у відповідності до вимог ст.132 КЗпП України за шкоду заподіяну підприємству працівники несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Оскільки головним спеціалістом відділу страхових виплат ОСОБА_2 при забезпеченні санаторно-курортним лікуванням потерпілого на виробництві ОСОБА_4 порушено вимоги нормативних актів, Фонду було завдано пряму дійсну шкоду, а відповідач відмовився сплатити середньомісячний заробіток ( вирахуваний за останні два місяці, тобто липень-серпень 2016 року) в розмірі 2941,71 грн., відтак є всі підстави стягнути з останнього в користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волинській області вищевказані кошти.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що підстав для стягнення з нього в користь Фонду коштів не має, оскільки дійсної шкоди Фонду завдано не було, потерпілий отримавши путівку на санаторно-курортне лікування на 1 рік раніше від необхідного терміну, написав заяву про відмову від отримання путівок на лікування до 2020 року. Крім того, він поніс дисциплінарну відповідальність, був тричі позбавлений премій, а тому вважає вимоги позивача безпідставними і у їх задоволенні просить відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач ОСОБА_2, працюючи на посаді головного спеціаліста відділу відшкодування шкоди потерпілим відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Нововолинську дійсно надав потерпілому ОСОБА_4 путівку у підприємство «Санаторій «Східницькі Карпати» «ГОІ Прометей» з порушенням встановленого нормативними документами (постанова Фонду №40) терміну. Однак, прямої дійсної шкоди підприємству діями відповідача завдано не було, оскільки ОСОБА_4 у своїй заяві вказав, що з метою усунення порушень у періодичності надання путівок, наступну путівку погоджується отримати у 2020 році. Крім того, персоніфіковано ОСОБА_4 путівка не закуплялася, відтак немає підстав задовольняти позов.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2, перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу відшкодування шкоди потерпілим відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Нововолинську (а.с. 47-48), будучи відповідальною особою відділення Фонду, за заявою ОСОБА_4 надав останньому путівку на санаторно-курортне лікування в санаторій «Східницькі Карпати» на період з 28 травня по 20 червня 2016 року за номером 1155 вартістю 11664 грн.

Потерпілий ОСОБА_4 перебував на санаторно-курортному лікуванні з 19 червня по 12 липня 2014 року, що підтверджується постановою Фонду від 24 червня 2014 року та актом приймання-видачі путівки потерпілому на санаторно-курортне лікування (а.с.35-36).

Потерпілий ОСОБА_4 подав у відділення Фонду заяву, у якій погодився на наступне забезпечення санаторно-курортною путівкою лише в 2020 р. (а.с.30).

Комісією у складі працівників Управління виконавчої дирекції Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волинській області було проведено службове розслідування в період з 09 лсерпня 2016 року по 31 серпня 2016 року, щодо перевірки обставин, викладених у службовій записці начальника відділення Фонду ОСОБА_5 з приводу порушення вимог нормативних актів головним спеціалістом відділу страхових виплат ОСОБА_2 при забезпеченні санаторно-курортним лікуванням потерпілого на виробництві ОСОБА_4

Згідно акту про результати службового розслідування складеного 31 серпня 2016 року, в порушення вимог пункту 2.6 Положення про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання санаторно-курортним лікуванням, затвердженого постановою правління Фонду о№49 від 31 жовтня 2007 року, із змінами, потерпілому ОСОБА_4 було видано путівку №1155 на санаторно-курортне лікування раніше встановленого терміну на 1 рік (а.с.19-21).

З огляду на вищевикладене, наказом №186 про результати службового розслідування від 09 вересня 2016 року (а.с.62-63), головному спеціалісту ОСОБА_2, начальнику відділу страхових виплат відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Нововолинську ОСОБА_6, оголошено догани за порушення трудової дисципліни.

Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волинській області №196 від 22 вересня 2016 року зобовязано начальника відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Нововолинську ОСОБА_5 з метою притягнення до матеріальної відповідальності, утримати з головного спеціаліста відділу страхових виплат ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 2941,71 грн. за його згодою (а.с.67).

Згідно повідомлення відповідача ОСОБА_2, останній не надав згоди на стягнення з нього вищевказаних сум, оскільки вважає, що поніс відповідальність за вчинене дисциплінарне правопорушення, йому було оголошено догану, позбавлено премії та зменшено надбавку за серпень місяць (а.с.68).

За правилами ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду від 29.12.1992 р. №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх представниками» під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Згідно зі ст.130 КЗпП ( 322-08 ) не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов'язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов'язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

У судовому засіданні встановлено, що потерпілий ОСОБА_4, будучи інвалідом ІІІ групи ( 50% втрати професійної працездатності), забезпечується санаторно-курортним лікуванням.

Відповідно до п.2.6 Положення про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання санаторно-курортним лікуванням, затвердженого постановою правління Фонду №49 від 31.10.2007 року, із змінами, внесеними постановою правління Фонду №40 від 25.12.2012 року потерпілі, які стали інвалідами забезпечуються санаторно-курортним лікуванням періодично згідно з рішенням МСЕК, а саме: інваліди ІІІ групи один раз на три роки, один раз на 2 роки або щороку на підставі індивідуальної програми реабілітації.

Однак Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» визначено, що потерпілому, який став інвалідом, періодично, але не рідше одного разу на три роки, а інвалідам І групи щорічно безоплатно за медичним висновком надається путівка для санаторно-курортного лікування; у разі самостійного придбання путівки її вартість компенсує Фонд у розмірі, встановленому правлінням Фонду.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», суд зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

У зв'язку з наведеним обов'язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві. Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну при виконанні трудових обов'язків за наявності порушення працівником трудових обов'язків, наявності прямої дійсної шкоди, причинного зв'язку між порушенням і шкодою та вини працівника.

Заперечуючи позов відповідач покликалася на ту обставину, що прямої дійсної шкоди підприємству відповідачем завдано не було.

Комісія з проведення службового розслідування, у акті від 31 серпня 2016 року зазначила, що причинами та умовами, що призвели до виникнення порушень, стало неналежне виконання своїх службових обовязків спеціалістами відділення Фонду ОСОБА_6 та ОСОБА_2, а також відсутність контролю за роботою підлеглих працівників та організації роботи з боку начальника відділення Фонду ОСОБА_5 За порушення трудової дисципліни, комісія рекомендувала притягнути до дисциплінарної відповідальності у виді оголошення догани: головному спеціалісту відділу страхових виплат відділення Фонду ОСОБА_2, начальнику відділу страхових виплат відділення Фонду ОСОБА_6 Крім того, внесено подання директору виконавчої дирекції Фонду щодо притягнення начальника відділення Фонду ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності (а.с.19-21)

За таких обставин, позивач не довів наявність прямої дійсної шкоди, завданої Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волинській області неналежним виконанням своїх посадових обовязків саме відповідачем ОСОБА_2

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 порушив сам порядок періодичності надання путівок, і оскільки потерпілий ОСОБА_4 скористався своїм правом на отримання путівки на санаторно-курортне лікування дещо раніше і до 2020 року погодився путівки не отримувати, наявні порушення було усунуто, разом з тим в судовому засіданні встановлено, що позивач будь-яких витрат у звязку з достроковим наданням громадянину ОСОБА_4 путівки не поніс, а тому суд вважає, що позивачем в судовому засіданні не доведено, що діями відповідача ОСОБА_2 позивачу завдано матеріальну шкоду.

У судовому засіданні, представник позивача, підтвердив той факт, що путівки для санаторно-курортного лікування закупляються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України і перенаправляються для реалізації у Управління і відповідно відділення Фонду, відтак немає підстав стверджувати, що Фонд придбав путівку персоніфіковано потерпілому ОСОБА_4

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Оскільки представником позивача у судовому засіданні не доведено обставин, на які він посилається на обґрунтування своїх позовних вимог, зокрема наявності прямої дійсної шкоди завданої підприємству з вини працівника ОСОБА_2 та не надано суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог, суд відмовляє Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волинській області у задоволенні позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд залишає за позивачем судові витрати, понесені ним при подачі позову до суду.

Керуючись ст.10, ст.11, ст.60, ст.88, ст.209, ст.212 ст.213, ст.214, ст.215, ст.218 ЦПК України, на підставі, ст.130, ст.132, ст.135-3, ст.136, ст.137, ст.138 КЗпП України,

вирішив:

У задоволенні позову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волинській області до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя М.М. Ушаков