1Справа № 335/410/17 2/335/711/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді Геєць Ю.В.,

при секретарі Ровенській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року Концерн «МТМ» звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідачам надано послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на підставі особового рахунку № 135508316. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов'язання, натомість відповідачі належним чином не виконували обов'язки по сплаті наданих послуг, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

10.09.2015 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було скасовано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, заборгованість по оплаті за послуги з центрального опалення, що утворилася станом на 01.10.2014 року у розмірі 1417,29 грн., а також витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1378 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважає заборгованість по абонентській платі не законною, та позивачем пропущений строк позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про день та час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку.

Вислухавши пояснення учасників процесу, повно і всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1.

Особовий рахунок № 135508316 зареєстрований на її ім'я ОСОБА_1, який є відповідальним квартиронаймачем.

Як вбачається з позову, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води, яка утворилася за період з 01.01.2009 року по 30.09.2014 року, оскільки відповідачі за весь цей час частково сплачували заборгованість за надані послуги.

Також встановлено, що позивач є виконавцем з надання послуг з теплопостачання, позивач надавав послуги з централізованого теплопостачання у приміщення квартири відповідачів, які проживали в ній, за який їм нарахована заборгованість.

За умовами ст. 68 ЖК Української РСР та ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги закріплено обов'язок споживача послуг такі оплачувати.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України від 24 червня 2004 року „Про житлово-комунальні послуги, який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов'язки.

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 вказаного Закону).

Концерн «Міські теплові мережі» за зазначеними законами є особою, яка надає послуги з центрального опалення.

Ані факт надання позивачем послуг з теплопостачання, ані факт проживання відповідачів за зазначеною позивачем адресою на період, за який нарахована заборгованість, не оспорюється.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Ураховуючи те, що подання позивачем до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України перервало позовну давність, не можна вважати, що позивачем пропущений строк позовної давності за всією сумою позову.

Разом з тим, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість нарахована з січня 2009 року, тобто на час подання заяви про видачу судового наказу строк позовної давності щодо деяких платежів вже був пропущений. Крім того, наказ був скасований лише у вересні 2015 року.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу у листопаді 2014 року, то і строк позовної давності має бути облікований за три роки від дня звернення до суду з зазначеною заявою, тобто з листопада 2011 року.

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, на листопад 2011 року існувала заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 818,37 гр., яка має бути вилучена з загальної суми заборгованості. Таким чином, стягненню з відповідачів підлягає заборгованість з теплопостачання за період з 01.11.2011 року по 30.09.2014 року в сумі 598 грн. 92 коп. (а.с. 66-74).

Концерн «МТМ»,як сторона на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідачів понесених документально підтверджених витрат, зокрема судового збору у розмірі 1378 грн. Стягненню виходячи з кількості відповідачів з кожного окремо відповідача підлягають судові витрати (1378 : 3= 459) в розмірі 459 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води за період з 01.11.2011 року по 30.09.2014 року в сумі 598 грн. 92 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення заборгованість за послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води за період з 01.01.2009 року по 01.11.2011 року відмовити.

Стягнути на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 459 грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя до Апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.В.Геєць