Справа № 522/5054/16-ц
Провадження № 2/522/2751/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 вересня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, з урахуванням уточнень, просять стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) заборгованість у розмірі 109 969,16 (сто дев'ять тисяч дев'ятсот шістдесят дев'ять) гривень 16 копійок, яка складається з: інфляційних втрат - 99 812 (дев'яносто дев'ять тисяч вісімсот дванадцять) гривень 70 копійок, 3 % річних - 10 156 (десять тисяч сто п'ятдесят шість) гривень 46 копійок та судові витрати (а.с. 46-48).

Позивачі мотивують вимоги тим, що 20 лютого 2013 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_1, ОСОБА_2 позичили грошові кошти ОСОБА_3 в розмірі 178 240 (сто сімдесят вісім тисяч двісті сорок) гривень, що еквівалентно 22 280 доларів США. Позивачами позика була надана Відповідачу у рівних частинах. На підтвердження передачі позики ОСОБА_3 була надана розписка, що є невід'ємною частиною договору позики від 20.02.2013 року. Оскільки ОСОБА_3 не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання, виникла заборгованість. 29.07.2013 року представником позивачів було подано позовну заяву до відповідача про стягнення заборгованості. 09.12.2013 року Приморським районним судом м. Одеси було винесено заочне рішення по цивільній справі №522/19023/13-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги були задоволені в повному обсязі. Однак станом на момент подання позову рішення суду було невиконаним. Відповідач ОСОБА_3 борг не сплатив. В зв'язку з чим, виникла нова заборгованість, що складається з інфляційних втрат та 3% річних за період з моменту винесення рішення і станом на момент пред'явлення позову, в зв'язку з чим позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом.

Сторони в судове засідання не з'явились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивачів звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та надає згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечень не надав.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України справа розглянута в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2013 року було стягнуто з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість за договором позики у розмірі 160 847 (сто шістдесят тисяч вісімсот сорок сім) грн. 56 коп., яка складається з: суми основного боргу - 154 270 (сто п'ятдесят чотири тисячі двісті сімдесят) грн., пені - 6 577 (шість тисяч п'ятсот сімдесят сім) грн. 56 коп. за період з 28 лютого 2013 року по 26 липня 2013 рік та стягнуто з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 суму судового збору у розмірі 1 608 (одна тисяча шістсот вісім) грн. 48 коп. Рішення суду набрало законної сили 20.12.2013 року (а.с. 14-15).

Рішення суду виконано відповідачем 13 червня 2016 року, перераховано Приморському відділу ДВС ГТУЮ 167147,99 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №3284 (а.с.49).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині п'ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Такого правового висновку дійшов Верховний суд України у постанові від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у зв'язку з тим, що відповідач майже 2,5 роки не розраховувався з позивачами по заборгованості, позивачі понесли певні втрати, а саме інфляційні втрати у розмірі 99 812 (дев'яносто дев'ять тисяч вісімсот дванадцять) гривень 70 копійок, 3 % річних у розмірі 10 156 (десять тисяч сто п'ятдесят шість) гривень 46 копійок, а всього 109 969,16 (сто дев'ять тисяч дев'ятсот шістдесят дев'ять) гривень 16 копійок, що підтверджується розрахунком, який було складено на підставі основної суми заборгованості в розмірі 154 270 гривень 00 копійок, яка була стягнута за заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2013 року. Розрахунок заборгованості був розрахований за період з моменту винесення заочного рішення суду до моменту перерахування відповідачем заборгованості на рахунок Приморського ВДВС ОМУЮ (а.с. 52-54).

В зв'язку з вищезазначеним, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Відповідно до передбаченого ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Крім того, відповідно статті 88 ЦПК України, позивачам на користь яких ухвалено рішення, суд присуджує понесені ними і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 598, 625 ЦК України, ст.ст. 88, 210 - 215, 224 - 226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) заборгованість у розмірі 109 969,16 (сто дев'ять тисяч дев'ятсот шістдесят дев'ять) гривень 16 копійок, яка складається з: інфляційних втрат - 99 812 (дев'яносто дев'ять тисяч вісімсот дванадцять) гривень 70 копійок, 3 % річних - 10 156 (десять тисяч сто п'ятдесят шість) гривень 46 копійок та судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1100 гривень.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя

Приморського районного

суду міста Одеси Л. М. Чернявська

04.09.2017