АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи 663/3851/16 Головуючий в І інстанції Кустов О.Ю. Номер провадження №22-ц/791/1039/17 Доповідач: Фурман Т.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Фурман Т.Г.

суддів: Пузанової Л.В.

Склярської І.О.

секретар Давиденко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 05 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила в порядку поділу спільного майна подружжя виділити їй ? частину автомобіля ВАЗ 2107, 1991 року випуску та причепу; 31/400 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого по АДРЕСА_2 та ? частину прав та обов'язків забудовника гаража, розташованого по АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що з 31 травня 1969 року перебувала з ОСОБА_5 у шлюбі.

В період шлюбу ними було придбано рухоме та нерухоме майно, а саме: автомобіль ВАЗ 2107, 1991 року випуску; причеп, 1991 року випуску; 31/200 частин житлового будинку № АДРЕСА_3, незакінчений будівництвом гараж, розташований по АДРЕСА_1, яке було оформлене на ім'я ОСОБА_5 і перебувало в його користуванні.

30 травня 2003 року шлюб між ними розірвано. Питання про поділ майна ними не порушувалося.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер, спадщину прийняли його дружина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 Саме з часу смерті бувшого чоловіка її право власності є порушеним, а тому майно придбане в шлюбі з ОСОБА_5 підлягає поділу.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 05 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобілю ВАЗ 2107, 1991 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_3.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину причепу модель ПГ 00.00.0, 1991 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

У задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_2 права власності на 31/400 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого по АДРЕСА_2 та про визнання за нею ж права власності на 1/2 частину гаража, розташованого по

АДРЕСА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про поділ будинку та гаражу скасувати і постановити в цій частині нове рішення, яким вимоги задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу, ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги не визнавала, рішення суду в оспорюваній частині рішення просила залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційним судом переглядається законність та обґрунтованість рішення суду у частині висновків суду про поділ спірних будинку та гаражу.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з 31 травня 1969 року по 30 травня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4, 164 т. 1).

07 липня 2007 року ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_3

(а.с. 49 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер, спадщину прийняли його дружина ОСОБА_3 та його донька від першого шлюбу - ОСОБА_4 (а.с. 9 т. 1, а.с. 46,

47 т. 1).

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_2 зазначала, що в період зареєстрованого з ОСОБА_5 шлюбу була придбана частина житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, розташовану по АДРЕСА_2 та здійснено будівництво гаражу.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 25 березня 2003 року ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_5 і ОСОБА_9 купили у рівних частках належну продавцю 31/100 частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, розташовану по АДРЕСА_2 (т.2 а.с. 88).

За умовами договору продаж за згодою сторін вчинено за 10 600 гривень, з яких продавець отримав від покупців до підписання цього договору 5 300 гривень, а решту грошей, у розмірі 5 300 гривень, покупці зобов'язалися сплатити продавцю до 25 вересня 2003 року.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції у якості свідка продавець ОСОБА_8, пояснив, що в день підписання договору він отримав від ОСОБА_10 5 300 гривень, а решту грошових коштів отримав 20 вересня 2003 року від ОСОБА_5

У підтвердження зазначених обставин продавець надав розписки про отримання ним грошових коштів 25 березня 2003 року від ОСОБА_10 в розмірі 5 300 гривень та 20 вересня 2003 року від ОСОБА_5 в сумі 5 300 гривень (т.2 а.с. 62).

Допитані в судовому засіданні свідки стверджували про те, що на час придбання частки спірного житла ОСОБА_5 та ОСОБА_2, позивачка у даному спорі, спільно не проживали, спільне господарство не вели. ОСОБА_5 мав намір одружитися з ОСОБА_10, з якою і був придбана частина будинку.

В акті обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_3 від 27 липня 2016 року, складеного членами комісії Скадовської міської ради, зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали разом, вели спільне господарство, проводили ремонтні роботи в будинку та на подвір"ї, були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 з березня 2003 року. (т. 2 а.с. 97).

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що на момент передачі ОСОБА_5 грошових коштів продавцеві будинку, шлюб між ним і ОСОБА_2 був розірваний, позивачка до спірного будинку не вселялася, в ньому не проживала та не була зареєстрована, оскільки була забезпечена іншим житлом.

Оскільки відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та зважаючи на те, що позивачка у встановленому законом порядку не довела той факт, що приймала фінансову участь у придбанні частини спірного будинку, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що спірне майно не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а відтак відсутні передбачені законом підстави для задоволення заявлених вимог щодо поділу цього майна.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Скадовської міської ради депутатів трудящих від 20 квітня 1976 року №54 п. 24, ОСОБА_5 надано дозвіл на будівництво гаражу, розміром 3,0м *5,0м по АДРЕСА_2 (т.1 а.с.14).

З технічного паспорту на гараж від 20 листопада 2014 року вбачається, що його розміри становлять 3,75м * 6,30 (т.1 а.с. 15-16).

Згідно довідки Скадовського БТІ від 20 листопада 2014 року за ОСОБА_5 право власності на гараж не оформлено.(т.2 а.с.13)

Отже, спірний гараж за фактичними розмірами відрізняється від розмірів гаражу, дозвіл на будівництво якого надано виконкомом Скадовської міської ради у 1976 році.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що спірний гараж не зданий в експлуатацію, відсутня реєстрація його як нерухомого майна, отже він не являється об'єктом права власності і поділу не підлягає.

Висновки суду в оскарженій частині підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до ЦПК України та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Рішення суду в оскарженій частині постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування і ухвалення нового колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 05 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Фурман

Судді: Л.В. Пузанова

І.В. Склярська