Справа № 126/3061/14-ц Провадження № 22-ц/772/1472/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 2 Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Берегового О.Ю., Луценка В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: представника особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2Г адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 4 листопада 2014 року та додаткове рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 співвласників майна КСП села Лісниче Бершадського району Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області, про виділення майна в натурі та визнання права власності,

В с т а н о в и л а :

20 серпня 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 власників майна КСП с. Лісниче Бершадського району Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області, про виділення майна в натурі та визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 7 серпня 2014 року ним було придбано право власності на майновий пай члена КСП «Поділля» с. Лісниче Бершадського району та Лісниченською сільською радою йому було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП, згідно якого його частка в майні пайового фонду підприємства визначена в розмірі 7 999 грн. або 0,2 відсотка.

Він звернувся до спілки власників майна бувшого КСП «Поділля» із заявою про виділення йому в натурі належної йому частки майна.

Рішенням комісії з врегулювання майнових відносин бувшого КСП «Поділля» від 7 серпня 2014 року на підставі рішення загальних зборів співвласників майна йому було виділено з пайового фонду приміщення № 9, загальною площею 49,2 кв.м., в будівлі майстерні тракторної бригади № 1 бувшого КСП «Поділля», розташованої за адресою: вул. Молодіжна, 12, село Лісниче Бершадського району.

Оформити право власності на зазначене майно він не може, оскільки відповідач не надав йому правовстановлюючі документи на майно.

В звязку з чим просив визнати за ним право власності на майно, виділене йому в рахунок майнового паю на суму 5 111 грн., а саме приміщення № 9, загальною площею 49,2 кв.м., в будівлі майстерні, розташованої за адресою: вул. Молодіжна, 12, с. Лісниче Бершадського району, та виділити йому це майно в натурі.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 4 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на приміщення № 9, загальною площею 49,2 кв.м., в будівлі майстерні, розташованої за адресою: вул. Молодіжна, 12, с. Лісниче Бершадського району Вінницької області, яке виділене йому в рахунок майнового паю на суму 5 111 грн. відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ ІІ №021383.

Виділено в натурі ОСОБА_4 приміщення № 9, загальною площею 49,2 кв.м., в будівлі майстерні, розташованої за адресою: вулиця Молодіжна, 12, с. Лісниче Бершадського району Вінницької області.

27 квітня 2015 року Бершадським районним судом Вінницької області ухвалено додаткове рішення, яким визнано, що частка приміщення №9, загальною площею 49,2 кв.м. в будівлі майстерні, розташованої за адресою: вул. Молодіжна, 12, с. Лісниче Бершадського району Вінницької області, на яке рішенням Бершадського районного суду від 4 листопада 2014 року визнано право власності за ОСОБА_4 складає в будівлі майстерні 7/200 частин нежитлової будівлі майстерні тракторної бригади, розташованої за адресою: вул. Молодіжна, 12, с. Лісниче Бершадського району Вінницької області.

Особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення суду та додаткове рішення суду, в якій просить рішення та додаткове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним і необґрунтованим через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом фактичних обставин справи та невідповідність висновків суду наявним у справі доказам.

В судовому засіданні представник особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити і скасувавши рішення суду першої інстанції як неправосудне, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_4, представник відповідача ОСОБА_5 співвласників майна КСП с. Лісниче та представник третьої особи, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (судові повістки отримали 17.05.2017 року і 15.05.2017 року, відповідно, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення), у судове засідання не зявилися, причини неявки не повідомили, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Згідно вимог частини 2 статті 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких обставин.

Судом встановлено, що 7 серпня 2014 року позивач ОСОБА_4 придбав майнові паї члена КСП (майнові сертифікати) у ОСОБА_6, вартістю 6 234 грн. (згідно п. 2.1 договору залишок складає 4 551,00 грн.) та ОСОБА_7, вартістю 1 765 грн. (згідно п. 2.1. договору залишок складає 1 288,00 грн.), про що свідчать договори купівлі-продажу майнового паю (майнового сертифікату) (а. с. 35, 36).

7 серпня 2014 року Лісниченською сільською радою видано ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майнового сертифікату) серії ВІ ІІ № 021383, згідно якого він має право на пайовий фонд майна КСП «Поділля» ТОВ «Лісничанське» с. Лісниче та його частка визначена в розмірі 7 999 грн. або 0,20 відсотків (а. с. 6).

Рішенням комісії з врегулювання майнових відносин бувшого КСП «Поділля» від 7 серпня 2014 року позивачу ОСОБА_4 виділено з пайового фонду колишнього КСП «Поділля» с. Лісниче приміщення № 9 загальною площею 49,2 кв. м. в будівлі майстерні, розташованої за адресою: вул. Молодіжна, 12, с. Лісниче Бершадського району (а. с. 12).

Ухваливши рішення про виділення позивачу в натурі його частки у спільній частковій власності розпайованого майна бувшого КСП «Поділля» і визнання за позивачем права власності на таке майно, судом першої інстанції не було зясовано питання про належний склад осіб, що мають приймати участь у такій справі.

Позивач предявив позов до ОСОБА_5 власників майна колективного сільськогосподарського підприємства с. Лісниче (а. с. 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно зі ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Частиною 4 статті 91 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного запису про її припинення.

Суд першої інстанції розглянув позов до особи, яка в силу ст. 30 ЦПК України не може бути стороною у справі (відповідачем), оскільки не є юридичною особою.

Із свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), який виданий Лісниченською сільською радою 7 серпня 2014 року позивачу ОСОБА_4 вбачається, що він має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Поділля» ТОВ «Лісниченске» с. Лісниче (а. с. 6).

Із рішення комісії з врегулювання майнових відносин бувшого КСП «Поділля» вбачається, що питання виділу майнових паїв розглядалося на загальних зборах співвласників майна колишнього КСП «Поділля» села Лісниче (а. с. 12).

Із довідки № 649 виданої 14.08.2014 року Лісниченською сілською радою вбачається, що у с. Лісниче був колгосп «Шлях до комунізму», який на підставі загальних зборів членів КСП № 3 від 14 липня 1991 року перейменований в КСП «Поділля», яке протоколом зборів членів КСП № 2 від 18 березня 2000 року реорганізоване в ТОВ «Лісниченське», яке на підставі протоколу співвласників товариства № 1 від 10 лютого 2002 року реорганізовано в СФГ «Стимул», яке з 3 березня 2004 року перестало існувати; правонаступників немає. На час розгляду справи майно, яке залишилося після ліквідації СФГ «Стимул» знаходиться у підпорядкуванні спілки співвласників майна (а. с. 13).

Також із матеріалів справи вбачається, що правовстановлюючих документів на спірне майно не існує.

Разом з цим суд першої інстанції не врахував, що відповідач ОСОБА_5 власників майна КСП не є власником спірного майна; суд не встановив всіх співвласників майнових паїв та не залучив їх до участі у справі, зокрема і заявника апеляційної скарги ОСОБА_2; не встановив належність спірного нерухомого та рухомого майна на праві власності реорганізованому КСП «Поділля» на підставі відповідних правовстановлюючих документів.

Для цього суд першої інстанції мав би виконати вимоги частини 4 статті 10 ЦПК України, а саме: розяснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попередити про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав.

У тому числі судом не розяснено позивачу його право заявити клопотання в порядку статті 33 ЦПК України про заміну первісного відповідача належним, або залучити належного відповідача співвідповідачем.

Відповідно до частин 1 і 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріального компенсації.

Згідно вимог частин 1 і 4 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виді у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до пунктів 2.4, 2.5, 4.4 Рекомендації щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України № 315 від 20.05.2008 року, управління майном, що перебуває у спільній частковій власності відповідно до укладеного договору про порядок володіння та користування майном, здійснюється через загальні збори співвласників.

Рішення загальних зборів співвласників приймається за згодою не менш як 2/3 співвласників, крім рішень про відчуження майна та виділення в натурі частки з майна, які приймаються одностайно.

Договір між співвласниками про виділення в натурі частки з нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, власники спільної часткової власності здійснюють свої права за спільною згодою, тобто, ніхто із співвласників самостійно, а чи за згодою декількох власників не праві приймати рішення по питанню виділення частки із спільного майна без згоди всіх співвласників. Така згода має бути від усіх співвласників і рішення про виділення в натурі частки з майна має прийматися на загальних зборах співвласників одностайно.

У випадку неможливості досягнення співвласниками такої згоди, спір вирішується судом за позовом заінтересованої особи, заявленим до всіх інших співвласників.

Суд першої інстанції не звернув уваги на такі вимоги матеріального закону, допустив порушення норм процесуального закону, у тому числі, не розяснив положення частини 4 статті 10 та статті 33 ЦПК України, розглянув справу за позовом до відповідача, який в силу ст. 30 ЦПК України не може бути стороною у справі, оскільки не є юридичною особою.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 80, 91 ЦК України, ст. 11, 30, 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 4 листопада 2014 року та додаткове рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 співвласників майна КСП с. Лісниче Бершадського району Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області, про виділення майна в натурі та визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_8

Судді: /підпис/ ОСОБА_9

/підпис/ ОСОБА_10

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська