Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №316/241/17-ц Головуючий у 1 інстанції: Вільямовська Н.О.
Провадження №22-ц/778/2277/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 03 квітня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4, заінтересована особа - ОСОБА_5, на бездіяльність державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_6, -

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2017 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, заінтересована особа - ОСОБА_5, на бездіяльність державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_6, в обґрунтування якої зазначав, що 02.02.2017 року під час перетинання кордону України в напрямку АР Крим відповідним рішенням ОСОБА_3 було відмовлено в пропуску у зв'язку з тим, що існує ухвала Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.05.2014 року про обмеження його виїзду за межі України без вилучення паспортного документу.

06.02.2017 року звернувся до начальника Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_7 з клопотанням особисто або через розпорядження підлеглому виконавцю ухвалити постанову про скасування обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки 09.07.2015 року Севастопольський міський суд задовольнив клопотання ОСОБА_5 про визнання та виконання на території Російської Федерації рішення Енергодарського міського суду Запорізької області України від 04.11.2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, звернув до примусового виконання на території Російської Федерації рішення Енергодарського міського суду Запорізької області України від 04.11.2011 року.

У зв'язку із викладеним виконання рішення судів щодо стягнення зі скаржника аліментів здійснюється в місті Севастополі за місцем його постійного проживання та роботи, а не в місті Енергодарі. В розпорядженні державного виконавця відсутні докази неналежного виконання скаржником зобовязань щодо сплати періодичних платежів. У звязку із тим, що скаржнику невідомо хто є виконавцем за вказаним виконавчим провадженням просив суд, зобов'язати державного виконавця Кулбаєву Ю.Г. винести постанову про скасування обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України без вилучення паспортного документу, до виконання ним своїх аліментних зобов'язань за виконавчим листом №2-993/2011, виданого 04.11.2011 року Енергодарським міським судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_8, 23.08.2007 року, у зв'язку із тим, що виконавче провадження знаходиться та здійснюється за місцем постійного проживання та одержання доходу за місцем постійного проживання скаржника та одержання доходу за місцем постійної роботи на території міста Севастополя на підставі ухвали Севастопольського міського суду від 09.07.2015 року.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 03 квітня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу про задоволення скарги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок. встановлений для його вирішення.

Відмовляючи у задоволені скарги, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні дані про оплату скаржником аліментів на виконання рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 04.11.2011 року, тому не має підстав для скасування обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України, оскільки державний виконавець діяв відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця органу державної виконавчої служби .

Судова колегія не може повністю погодитися з такими висновками, виходячи із наступного.

За вимогами ст. ст. 383, 387 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою і у разі встановлення її обгрунтованості, суд визнає оскаржувальні рішення, дії або бездіяльність неправомірними, зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновити порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області перебуває виконавче провадження №42364940 з примусового виконання виконавчого листа №2-993 від 04.11.2011 року, виданим Енергодарським міським судом Запорізької області про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 (а.с. 33) .

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно п. 2 ст. 6 Закону України « Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобовязань, в тому числі і аліментні.

07.05.2014 року на адресу Енергодарського міського суду направлено подання про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у звязку з тим, що останній не сплачує аліменти.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 грудня 2014 року ОСОБА_3 обмежено у праві виїзді за межі України без вилучення паспортного документу, до виконання ним аліментних зобовязань за виконавчим листом № 2-993/2011 від 04.11.2011 року.

Питання щодо зняття з особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України нормативно врегульовані у розділі XIII « Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну»Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України N 2832/5 від 29.09.2016 року, в якому передбачено, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: повернення виконавчого документа до суду, який його видав, на підставі частини першої статті 38 Закону; закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону ; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів.

В скарзі ОСОБА_3 зазначає, що виконавче провадження знаходиться та здійснюється на території м. Севастополя на підставі ухвали Севастопольського міського суду від 09.07.2015 року, тому просить скасувати обмеження у праві виїзду за межі України відносно нього.(а.с. 52, 53).

В матеріалах справи міститься ухвала Севастопольського міського суду від 09.07.2015 року, якою задоволено клопотання ОСОБА_9 про визнання та виконання на території Російської Федерації рішення Енергодарського міського суду Запорізької області України від 04.11.2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, звернув до примусового виконання на території Російської Федерації рішення Енергодарського міського суду Запорізької області України від 04.11.2011 року.

Цією ухвалою також встановлено, що ОСОБА_3 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 і працює в Севастопольському національному університеті ядерної енергетики.

Проте зазначені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції.

При розгляді подання судом не були витребувані для огляду і матеріали виконавчого провадження, хоча у разі відсутності в матеріалах подання достатньої інформації щодо обставин виконання судового рішення, витребування матеріалів виконавчого провадження є доцільним.

Таким чином, без належної перевірки обставин щодо належного виконання ОСОБА_3 судового рішення, доведення яких є обов'язковою умовою для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, висновок суду про наявність підстав для відмови у задоволенні скарги є передчасним.

Відповідно до ст. 210 ЦПК України, ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з: вступної частини; описової частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою; мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; резолютивної частини.

Отже, за наслідками розгляду скарги по даній справі, обґрунтованою може вважатися така ухвала, яка постановлена на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених належними доказами, які мають бути досліджені в судовому засіданні.

Вищезазначене свідчить про те, що у ході розгляду справи судом не дотримано вимог п. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи та не надано мотивування усім доводам сторін у справі, що є обовязковим елементом справедливого судового розгляду.

Таким чином, неповно зясувавши дійсні обставини справи, не давши належної оцінки доказам, не проаналізувавши правомірність дій державного виконавця щодо виконання рішення Енергодасрького міського суду Запорізької області від 04.11.2011 року, не зазначивши фактичні обставини справи на яких побудував свої висновки, суд допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 312, 313, 314, 315 ЦПК України колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 03 квітня 2017 року у цій справі скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: