У х в а л а

іменем україни

12 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Висоцької В.С., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Житлово-будівельного кооперативу «Металіст» про визнання недійсним рішення Загальних зборів членів кооперативу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 06 квітня 2013 року на загальних зборах членів Житлово-будівельного кооперативу «Металіст» (далі - ЖБК «Металіст») його, як власника квартири в будинку кооперативу, було включено до членів ЖБК «Металіст».

Протоколом Загальних зборів членів кооперативу від 06 квітня

2013 року № 3 затверджено тариф квартплати, розрахований відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 у розмірі: 2 грн 75 коп. за м2 для всіх поверхів крім першого та 2 грн 22 коп. за м2 для першого поверху, та введено його в дію з 01 квітня 2013 року.

Відповідно до наданих йому розрахунків з 01 квітня 2013 року він повинен був сплачувати щомісячно квартплату у розмірі 161 грн 70 коп. та внесок на ремонт будинку та благоустрій прибудинкової території у розмірі 64 грн 68 коп.

Посилаючись на те, що загальні збори членів кооперативу не наділені повноваженнями затверджувати розмір тарифів та квартплати в строки внесення членами кооперативу внесків до цих фондів, а також порядок їх виплати та на те, що при прийнятті оспорюваного рішення не дотримано вимоги Порядку, затвердженого Наказом Мінрегіонбуду від

30 липня 2012 року № 390, просив визнати недійсним п. 4 рішення загальних зборів членів ЖБК «Металіст» від 06 квітня 2013 року, оформленого протоколом № 3.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

31 січня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що визначення загальними зборами ЖБК розміру внесків (платежів) на утримання будинку і прибудинкової території не потребує затвердження чи погодження органами державної влади чи місцевого самоврядування.

При цьому розмір витрат з утримання будинку та прибудинкової території визначено з урахуванням положень Статуту кооперативу та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року № 186, тобто в межах наданих їм повноважень.

Судами правильно зазначено й те, що застосування в оспорюваному рішенні поняття «тариф квартплати» не є підставою для скасування рішення ЖБК «Металіст» від 06 квітня 2013 року, оскільки за своєю правовою природою є внеском на утримання будинку та прибудинкової території.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня

2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С.Висоцька

О.В. Умнова