Єдиний унікальний номер (справа №) 216/1848/16-ц
Номер провадження у суді 2/216/258/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2017 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю

секретаря судового засідання Павленко О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Салія І.І.,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків, -

в с т а н о в и в:
31 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків.

У позовній заяві зазначено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Центрально-Міським РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області 24 жовтня 2005 року. На день подання позову позивач є пенсіонером по інвалідності ІІ групи, тобто непрацездатним, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Пенсійним фондом України 29.07.2015 року. Єдиним його доходом є пенсія за інвалідністю, яка станом на 01 січня 2016 року складала 1776 гривень, що підтверджується довідкою, яка видана Управлінням пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська. Інших джерел доходу в нього немає. Позивач є самотньою людиною, дружини або іншої близької людини, яка може допомагати та підтримувати його матеріально немає. Позивач проживає один, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою квартального комітету №7. Пенсія, яку отримує позивач, не забезпечує йому необхідного мінімуму проживання частину він одразу після отримання віддає на сплату комунальних послуг (в опалювальний сезон ці витрати складають 500 гривень щомісячно). Крім цього, позивач є хворою людиною та потребує постійного лікування, в місяць він витрачає приблизно 400 гривень. Так, 20.02.2015 року його було госпіталізовано з приводу уламкового перелому кісток обох гомілок. З 27.04.2015 року по 11.05.2015 року він знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: основним консолідуючий уламковий перелом кісток обох гомілок у н/3, супутнім діагнозом ПТФБ правої нижньої кінцівки, ХВН ІІ ст. В червні 2015 року МСЕК присвоєно йому ІІ групу інвалідності по загальному захворюванню опорно-рухового апарату. З 06.07.2015 року по 17.07.2015 року він знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: основним консолідуючий уламковий перелом кісток обох гомілок у н/3, ускладненням основного діагнозу зі зміщенням, ускладненням основного після травматичний артроз гомілковостопних суглобів. З 21.09.2015 року по 02.10.2015 року він знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: основним повільно консолідуючий уламковий перелом кісток обох гомілок у н/3 зі зміщенням. З 09.12.2015 року по 23.12.2015 року він знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: основний повільно консолідуючий уламковий перелом кісток обох гомілок у н/3. На теперішній час він не може продовжувати лікування із-за практичної відсутності достатніх коштів навіть на медикаменти, не говорячи про санаторно-курортне лікування, яке йому рекомендовано. Відповідно до Висновку консультанта Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» від 11.12.2015 року в нього діагноз (мовою оригіналу): срастающийся оскольчатый перелом н/3 костей левой голени с неустранимым смещением, сросшийся перелом н/3 костей правой голени с неустранимым смещением. Рекомендовано: оперативное лечение в плановом порядке. Кошти на проведення операції в нього відсутні. Сума, яка залишається (близько 800 грн.) є меншою ніж мінімальний прожитковий мінімум і її навіть не вистачає на харчування. Побутовими предметами першої необхідності він забезпечити себе не може. Вимушений просити не дуже близьких знайомих людей допомагати йому одягом, харчами та іншими необхідними речами, позичати гроші, щоб дожити до наступної пенсії. За таких складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності, він змушений звернутися із позовом до працездатної доньки ОСОБА_3 . Його єдина донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є працездатною особою, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , разом з його колишньою дружиною ОСОБА_4 у квартирі, яка є їх спільною власністю, що підтверджується довідкою №11 від 23.03.2016, виданою уповноваженому власнику ОСОБА_1 , і в яку його не допускають і чинять перешкоди в користуванні. Враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи, а саме: його інвалідність, непрацездатність, скрутне матеріальне становище і потребу в матеріальній допомозі, та необхідність лікування, відсутність інших джерел доходу, крім пенсії, позивач вважає, що має право на отримання аліментів, тому просив стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі мінімального прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб починаючи з дати подання позову і довічно, або до суттєвої зміни матеріального стану сторін.

В подальшому, 25 листопада 2016 року позивач уточнив заявлені позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_3 аліменти на його утримання в розмірі мінімального прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, а саме 1247 грн., починаючи з дати подання позову і довічно, або до суттєвої зміни матеріального стану сторін.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, однак надала письмові заперечення у яких зазначила що незгодна з заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими з наступних підстав. Так, ОСОБА_1 , як батько свого часу ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, тобто не грав з нею у дитинстві, не допомагав з домашніми завданнями, коли вона навчалася в школі. У батька завжди були якісь справи, то робота, яка майже весь час супроводжувалась матеріальними проблемами, поза роботою він був у гаражі, або з друзями, додому часто приходив напідпитку. Заробітна плата батька витрачалась в основному на вирішення його проблем. Решту грошей, які він міг принести додому, їм з матір`ю неможна було брати без дозволу батька. У матері були проблеми зі здоров`ям, однак грошей на лікування не вистачало. У батька весь час були проблеми, які потрібно було вирішувати фінансово. У зв`язку з тяжким матеріальним становищем у їх сім`ї, з провини батька, в школу їй купувалась лише одна пара взуття, участі у шкільних заходах вона не брала, в неї не було «дня народження» з друзями і подарунками, до друзів на «дні народження» також не ходила, оскільки не було грошей на подарунки. Ані на першому дзвонику, ані на шкільному випускному батька поряд з нею також не було. З матір`ю вони розлучилися, та батько пропав з їх життя на кілька років. Коли вона вступила до інституту, батько з`явився на один день, пообіцяв купити комп`ютер, та знову зник. Та коли ОСОБА_1 дізнався, що вона вийшла заміж, то почав вимагати виплатити йому гроші за його частину квартири, яка була арештована військовою частиною за спричинену шкоду кримінальним правопорушенням. Тринадцять років вона разом із матір`ю оплачували комунальні послуги за квартиру, як за себе, так і за ОСОБА_1 . За його гараж також сплачували самі. Грошової допомоги від батька вона не отримувала, у її вихованні участі ОСОБА_1 взагалі не приймав. Вже сім років вона перебуває шлюбі та знаходиться на утриманні свого чоловіка, не працює. Живуть в орендованій квартирі в місті Машхад ( ОСОБА_5 ) разом із матір`ю чоловіка, яка перенесла кілька операцій на серці. Також вказала, що за 32 роки свого життя не відчувала від батька турботи, тільки вічний страх і моральний тиск. Ще зазначила, що в дитинстві з нею стався нещасний випадок, в результаті якого вона отримала велику кількість порізів. Самий великий та глибокий на правій щоці. Все свідоме життя вона прожила приховуючи шрам на обличчі, який все одно було видно, люди постійно питали, особливо складно було у шкільні роки, завжди відчувала себе дискомфортно. Вона ніколи не вимагала від батька грошей на операцію, бо знала що грошей не дасть. І не змушувала батька продати свою частину квартири, щоб оплатити їй операції. Три роки тому, вже будучи заміжньою, їй зробили 2 операції в Тегерані, за грошові кошти чоловіка, результат її не вразив та в цьому році знайшли лікарню у ОСОБА_6 , де їй призначили 4 операції. Перша операція відбулася 23-го листопада 2016 року за грошові кошти чоловіка, бо вона не працює. Зараз вона знаходиться у поганому фізичному, моральному та матеріальному стані, як і її родина. Отже, на підставі вищевикладеного просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.51,65-66, 90).

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), установив наступне.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 23 березня 2016 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.15).

Як зазначено у виписках із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 встановлено діагноз повільно консолідуючий уламковий перелом кісток обох гомілок у н/3 зі зміщенням (а.с.10-13) та рекомендовано оперативне лікування в плановому порядку (а.с.14).

З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 499821 вбачається, що ОСОБА_1 з 01.06.2016 року встановлено ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням опорно-рухового апарату на строк до 01 червня 2018 року (а.с.50).

В зв`язку з зазначеним захворюванням ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності, яка з червня по листопад 2015 року склала 10656,00 грн., що підтверджується довідкою управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська від 30.11.2015 року (а.с.8).

Крім того, з довідки, виданої головою квартального комітету № 7 від 03.02.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 вважаючи, що має скрутне матеріальне становище, звернувся із позовом про стягнення аліментів зі своєї доньки ОСОБА_3 .

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Отже, вказаною нормою визначено дві умови виникнення у батьків права на утримання дітьми: непрацездатність батьків; потреба у них матеріальної допомоги.

Відповідно вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Під час з`ясування обставин по справі судом було встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи за загальним захворювання, що свідчить про його непрацездатність.

Однак, позивачем не були доведені обставини, що він дійсно потребує матеріальної допомоги, а саме не має можливості сплачувати комунальні послуги, придбати ліки та продукти харчування, а також проходити курси лікування та необхідність проведення операції.

При цьому судом також було встановлено, що позивач отримує пенсію за інвалідністю, має житловий будинок та земельну ділянку у місті Дніпро, також має 1/3 частину квартири у місті Кривому Розі, а також гараж у місті Кривому Розі, який він здає в оренду, що свідчить про отримання додаткового прибутку. Крім того, з пояснень позивача відомо, що його дружина також отримає дохід.

Разом з тим з роз`яснень Міністерства юстиції України «Правове регулювання особистих немайнових та майнових відносин між суб`єктами сімейних правовідносин» від 05.07.2011 р. вбачається, що непрацездатними визнаються особи, які досягли пенсійного віку (чоловіки - 60 років, жінки - 55 років) та інваліди I, II та III груп (стаття 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"). Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін (частина перша статті 205 Сімейного кодексу України). При цьому судом враховуються всі заслуговуючі на увагу інтереси сторін: непрацездатність батьків та їх потреба у матеріальній допомозі, матеріальне становище дітей, догляд дітей за батьками тощо. Також до уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

Також, судом беруться до уваги пояснення відповідача, що остання мешкає за кордоном, не працює та перебуває на утриманні чоловіка, проходе курс лікування по видаленню шраму з обличчя у клініці пластичної хірургії, що також потребує додаткових витрат.

Беручи до уваги викладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню в зв`язку з недоведеністю умов виникнення права на отримання аліментів від доньки.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223, 292, 294, 296 ЦПК України, статтею 202 Сімейного кодексу України, суд -

у х в а л и в:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків - відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а у разі відсутності особи яка має право на апеляційне оскарження, протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.
Суддя Р.О. Кузнецов