Справа № 204/6819/16-ц
Провадження № 2/204/1046/17
РІШЕННЯ

Іменем України

14 червня 2017 року м.Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

з участю секретаря Олішевської К.Й.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

18 квітня 2017 року надійшла вищевказана цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (після скасування заочного рішення ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2017 року), у якому позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що утратив право користування житловим приміщенням квартирою 44 в будинку 22 по вул.Будівельників в м.Дніпро.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач, зареєстрована і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначена квартира складається із двох житлових кімнат, житловою площею 30,6 кв.м, загальною площею 47,3 кв.м, та складається з наступних приміщень: №1 - коридору, площею 5,1 кв.м; № 2 - шафи, площею 0,4 кв.м; № 3 - житлової кімнати, площею 16,7 кв.м; № 4 - житлової кімнати, площею 13,9 кв.м; № 5 - кухні, площею 6,1 кв.м; № 6 - ванної, площею 2,2 кв.м; № 7 - туалету, площею 0,9 кв.м, № І - лоджії, площею 1,8 кв.м. Крім позивача в квартирі зареєстрований її батько ОСОБА_2, який в 2010р. познайомився із жінкою, з якою вирішив створити сімю. Позивач просила відповідача не реєструвати шлюбні стосунки із цією жінкою, але відповідач категорично відмовив і сказав, що бажає мешкати із цією жінкою і тому в лютому 2012р. відповідач зібрав свої особисті речі і виїхав з квартири. Спочатку, відповідач приходив до позивача у гості, але з травня 2012р. перестав надавати кошти для оплати комунальних послуг. Позивач неодноразово просила відповідача знятися з реєстрації в кв.№44 в буд.22 по вул.Будівельників в м.Дніпро, відповідач обіцяв, але до теперішнього часу з реєстрації не знявся. Позивач самостійно сплачує квартплату та комунальні послуги. Той факт, що відповідач не мешкає в кв.№44 в буд.22 по вул.Будівельників в м.Дніпро більше шести місяців підтверджується актами про не проживання від 01.08.2016р., 01.04.2016р.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-КИ №413230 ОСОБА_4 народилася 30 листопада 1981 року, батьками якої, у свідоцтві про народження зазначені ОСОБА_2, а в графі мати ОСОБА_5 (а.с.162).

ОСОБА_2, на підставі обмінного ордеру, який видано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради Народних депутатів №2651 від 13.07.1985р було отримано АДРЕСА_1, складом сім'ї на 1 особа (а.с.163).

Відповідно до виписки із рішення від 25.11.2002р №101 «Про зміну договорів найму жилих приміщень» адміністрації і профспілкового комітету ОЖКП «Південне» було змінено договір найму на двокімнатну АДРЕСА_2, а саме переоформлено особистий рахунок з основного квартиронаймача ОСОБА_2 на його дружинну ОСОБА_5, складом сім'ї 3 особи, в тому числі: чоловік ОСОБА_2, дочка ОСОБА_4 (а.с.164).

09 грудня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська було розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, актовий запис №417, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюб (а.с.165).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної в місті Дніпропетровську від 21 серпня 2015 року № 138/2 «Про зміну умов договору найму житлового приміщення АДРЕСА_3 вирішено у зв'язку із зняттям з реєстрації основного квартиронаймача ОСОБА_5 визнано наймачем двокімнатної кв.№44 по вул.Будівельників, 22, громадянку ОСОБА_4, 1981р.н., зі складом родини 2 особи, у тому числі: ОСОБА_2 - батько, 1958р.н. (а.с.28, 166).

У квартирі № 44 за адресою: вул.Будівельників, 22, м.Дніпро, з 17 квітня 1997 року зареєстрований ОСОБА_2, 01 жовтня 1958р.н., що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Дніпропетровській області від 08 листопада 2016 року за №3686/2 (а.с.19), з 24 грудня 2013 року, зареєстрована ОСОБА_4, 30 листопада 1981р.н., що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Дніпропетровській області від 08 листопада 2016 року за №3686/2 (а.с.18).

Відповідно до довідки №550 від 30.09.2016р. за адресою: АДРЕСА_4, мешкають ОСОБА_4, 1981р.н., батько ОСОБА_2 (а.с.4).

Відповідно до довідки Єдиного абонентського відділу №2 КП «Міські комунальні платежі» про склад сімї та місце реєстрації №33814 від 30.12.2016р., яка видана ОСОБА_2, 01 жовтня 1958р.н., про те, що за адресою: АДРЕСА_5 він зареєстрований з 18 вересня 2001р. та всього зареєстровано за зазначеною адресою одна особа (а.с.169).

Згідно із довідкою Єдиного абонентського відділу №2 з місця проживання про склад сімї та прописку №245 від 13.01.2017р., яка надана ОСОБА_2, він проживає постійно і прописаний у АДРЕСА_6 ізольована, особовий рахунок відкрито на імя ОСОБА_4, а також у цьому житловому приміщенні зареєстровано один член сімї, окрім того, зазначено, що ОСОБА_4, 1981р.н. у цьому приміщенні зареєстрована з 24 грудня 2013р. та знята з реєстрації 29 грудня 2016р., ОСОБА_2, 1958р.н. у цьому приміщенні зареєстрований з 18 вересня 2001р. та з реєстрації не знятий (а.с.170).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 листопада 2016 року реєстраційний № 105Кр-16, яке видано згідно із розпорядженням від 01 листопада 2016 року №8/105-6 квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_7, дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (а.с.173).

Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна квартира № 44 за адресою: вул.Будівельників, 22, м.Дніпро належить на праві приватної власності ОСОБА_6, підставою виникнення права власності є договір дарування серія та номер: 5380, виданий 29.12.2016р., який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с.174-175).

У відповідності до ч.ч.1-2 ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно зі ст.72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно із ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень, закріплених у ст.ст.10-11 ЦПК України щодо змагальності сторін, диспозитивності цивільного судочинства, якими передбачено рівні права сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення переконливості перед судом, доведеності обставин на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, розпорядження своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.60 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставин при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участь у зборі доказового матеріалу.

Позивачем не надано належних доказів непроживання відповідача у спірній квартирі АДРЕСА_8, оскільки надані позивачем копії актів про непроживання відповідача в спірній квартирі від 01.08.2016р., 01.09.2016р., 01.10.2016р., які затверджені директором КП «Жилсервіс-1» ДМР ОСОБА_8, (а.с.9,10,11), не можуть бути прийняті судом як докази, так як зазначені акти надані в копіях та при дослідженні матеріалів справи представником позивача не було надано їх оригіналів.

У судовому засіданні відповідач пояснив, що після зміни основного квартиронаймача, він постійно мешкав та був зареєстрований у вказаній квартирі, що підтверджується відповідними довідками. Наміру знятися з реєстрації у вказаній квартирі у відповідача не було, оскільки в нього немає постійного місця проживання. Окрім того, відповідач зазначив, що позивач в спірній квартирі зареєстрована з 24.12.2013р., що підтверджується відповідними довідками, тож твердження позивача про те, що в спірній квартирі відповідач не мешкає з лютого 2012 року не відповідає дійсності, оскільки вона сама зареєстрована в цій квартирі значно пізніше.

Також відповідач зазначив, що зараз в проваджені Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська з знаходиться цивільна справа № 204/406/2017-ц за його позовом до ОСОБА_4, треті особи - Дніпропетровська міська ОСОБА_1, комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ОСОБА_1, приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_7, ОСОБА_9 про скасування розпорядження органу приватизації Дніпропетровської міської ОСОБА_1, скасування свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності на житло, що також є беззаперечним доказом того, що відповідач має намір і надалі проживати за місцем своєї реєстрації, оскільки іншого житла не має.

Не може суд прийняти до уваги і наполягання позивача на позові, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджуються.

Окрім того, необхідно зазначити, що оскільки на момент ухвалення судового рішення у цій справі ОСОБА_4 взагалі не є ані наймачем (як вона зазначила у позовній заяві), ані власником квартири АДРЕСА_8 (як зазначено у свідоцтві про право власності на житло від 01 листопада 2016р. реєстраційний № 105Кр-16), оскільки вищевказана квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_6 (на підставі договору дарування серія та номер: 5380, який виданий 29.12.2016р. та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7В.) тобто була відчужена позивачем, позивач у цій квартирі не проживає та не зареєстрована, тож права звертатись до суду із вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування зазначеною квартирою вона не має, так як таким правом наділений або наймач або власник житла.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що цивільний позов не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованим та безпідставним.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 19 червня 2017 року.

Суддя І.В. Тітова