Справа № 367/1091/17
Провадження № 2-з/367/35/2016
УХВАЛА

Іменем України

20 лютого 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Когут К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Ірпінського міського суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради Київської області, Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію на нерухоме майно.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову в якій він просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборонити вчиняти будь-які дії по відчуженню нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2, а саме: квартиру АДРЕСА_1; квартиру АДРЕСА_2; квартиру АДРЕСА_3; квартиру АДРЕСА_4; нежитлове приміщення № 15 по вулиці Котляревського 32, в м. Ірпінь, Київської області до вирішення у даній справі спору по суті.

В судове засідання сторони не викликалися.

Оглянувши заяву про забезпечення позову та матеріали цивільної справи №367/1091/17 суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову, повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, необхідні для забезпечення позову. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову "розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.152 ЦПК України, позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Проте, ОСОБА_1 просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти будь-які дії по відчуженню нерухомого майна, яке належить третій особі - ОСОБА_2.

Таким чином, відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 152 ч. 1 п. 2, 153, 197 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Ф. Карабаза