Справа № 520/4914/17
Провадження № 2/520/7436/17
07.06.2017 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого-судді Васильків О.В.
секретар судового засідання Дідур Г.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на дитину, суд, -
26.04.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду і позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 01.01.2017 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до 29.11.2029 року; з 29.11.2029 року аліменти на доньку ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 05.11.2031 року. При цьому позивач посилається на те, що сторони з 10.12.2010 року по 27.09.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, за період якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 та Єдизавета. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та ухиляється від своїх обовязків як батька, позивач змушена звернутись до суду.
До судового засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву представника позивача ОСОБА_5 про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, сторони з 10.12.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 27.09.2016 року.
Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що вбачається із відповідних свідоцтв про народження. Батьками у свідоцтвах вказані сторони у справі /а.с. 8-9/.
З довідки /з місця проживання про склад сімї та реєстрацію/ № 2245 від 03.09.2016 року вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює на посаді завідувача секції відділу «Декор» гіпермаркету м. Одеса ТОВ «Епіцентр К» з 01.12.2006 року, та з 30.11.2014 року по 05.11.2016 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до наказу 92-В/дк від 24.12.2013 р./а.с. 5/.
Таким чином, судом встановлено, що діти сторін: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходяться на утриманні позивача.
У ході розгляду справи сторона позивача пояснювала, що позивач у вересні 2016 року зверталася до суду із позовом про стягнення аліментів. Однак, в той же час відповідач почав справно надавати кошти на утримання дітей, у звязку із чим позивач надала до суду заяву про повернення їй позову. На підтвердження вказаної обставини судом досліджено ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 12.09.2016 року. В подальшому, як вказує сторона позивача, відповідач перестав надавати кошти на утримання дітей, тому позивач змушена звернутися до суду із позовом.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків.
Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На підтвердження майнового стану відповідача ОСОБА_2 судом досліджено надані позивачем докази, а саме: лист ТОВ «Практик-Профі» № 34-о від 05.05.2017 року та довідку ТОВ «Практик-Профі» № 05/05 від 05.05.2017 року, з яких слідує, що відповідач працює у товаристві та обіймає посаду менеджера продажу з серпня 2016 року, його щомісячний оклад з 01.01.2017 року становить 3200,00 грн.
Суд враховує встановлений ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2017 рік , прожитковий мінімум у 2017 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Тому сума аліментів на дитину сторін має узгоджуватись з вказаною сумою.
Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені, а саме суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/2 частини всіх доходів відповідача щомісячно. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та малолітніх дітей.
Відповідно до положень ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.
Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем у розумінні положень ст. 191 СК України не надано доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливості їх одержання у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У звязку із чим, вимога позивача про стягнення аліментів з 01.01.2017 року не підлягає задоволенню, так як необґрунтована та не доведена, а тому аліменти у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України підлягають стягнення з дня предявлення позову, тобто з 26.04.2017 року.
При прийняті рішення по справі суд приймає до уваги правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-1798цс16, згідно якого за частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 158, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 180, 182-184 СК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 26.04.2017 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до 29.11.2029 року.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн. /шістсот сорок гривень 00 копійок/.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя Васильків О. В.