УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» до ОСОБА_4, дочірнього підприємства «Агрофірма «Іскра» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними, за касаційною скаргою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 02 серпня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

В березні 2016 року позивач - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес» звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсними договори оренди землі від 18 лютого 2015 року, укладені між дочірнім підприємством «Агрофірма «Іскра» та ОСОБА_4 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в адміністративних межах Скориківської сільської ради Золотоніського району; визнати недійсним договори суборенди вказаних земельних ділянок, укладені між дочірнім підприємством «Агрофірма «Іскра» та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Пальміра» від 17 квітня 2015 року.

Позов мотивовано тим, що 23 квітня 2009 року між позивачем та ОСОБА_4 був укладений договір оренди, належних йому на праві приватної власності двох земельних ділянок загальною площею 2,5452 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в адміністративних межах Скориківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за межами населеного пункту, строком до 31 грудня 2014 року.

Згідно п. 8 договору оренди землі після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Маючи намір продовжувати використання належних відповідачу земельних ділянок, СТОВ «Прогрес» відповідно до п. 8 договору направило відповідачу лист-повідомлення про поновлення договору оренди та підписані зі свого боку проекти документів, проте відповідач проігнорував цей лист, відповіді на нього не надав та не повернув підписані зі свого боку проекти документів.

Оскільки, протягом січня 2015 року відповідач не надіслав листа-повідомлення про заперечення щодо поновлення договору оренди, то даний договір від 23 квітня 2009 року є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені.

18 лютого 2015 року ОСОБА_4 уклав договори оренди спірних земельних ділянок з ДП «Агрофірма «Іскра», яке в свою чергу 17 квітня 2015 року уклало з СТОВ «Пальміра» договори суборенди цих земельних ділянок.

Позивач, вважає, що спірні договори оренди від 18 лютого 2015 року, укладені між відповідачем та ДП «Агрофірма «Іскра», порушують його переважне право перед іншими особами на укладення з ними таких договорів.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 02 серпня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належать земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею відповідно 1,9613 га та 0,5839 га, розташовані в адміністративних межах Скориківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

23 квітня 2009 року ОСОБА_4 уклав з СТОВ «Прогрес» договір оренди вказаних земельних ділянок, строком до 31 грудня 2014 року.

Після закінчення строку дії вказаного договору оренди землі ОСОБА_4 відмовився продовжити його з попереднім землекористувачем і 18 лютого 2015 року уклав договори оренди належних йому земельних ділянок з ДП «Агрофірма «Іскра».

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що позивачем не надано суду доказів направлення ним орендодавцю ОСОБА_4 листа-повідомлення про свій намір реалізувати це право та отримання останнім такого повідомлення.За таких обставин порушення переважного права позивача на укладення договору оренди землі на новий строк не вбачається.

Суди попередніх інстанцій, дійшли правильного висновку про відсутність підстав для визнання недійсними оспорюваних договорів оренди землі, передбачених ст.ст.215, 203 ЦК України, на положення яких посилався позивач як на правову підставу своїх вимог.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та обґрунтовано відхилені.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 02 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
О.В. Кафідова