Справа №: 343/2129/17
Провадження №: 2/0343/861/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 грудня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить винести рішення, яким:

стягнути з ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1, користь 56 064,05 (пятдесят шість тисяч шістдесят чотири гривні, 05 копійок), з яких:

1314,25 гривень сума заборгованості з розрахунком 3 % річних за прострочення виконання зобовязання;

12749,80 гривень сума інфляційних витрат за період заборгованості;

42 000,00 гривень - сума відсотків за користування позикою.

Стягнути з ОСОБА_2 на його користь судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що між ним, ОСОБА_1, та відповідачкою - ОСОБА_2, 08 березня 2013 року було укладено письмовий договір позики про отримання останньою від нього 15 000 гривень під 8 % в місяць від суми позики, що становить 1200 гривень, про що було складено відповідний письмовий договір позики. Також про фактичне отримання грошей на руки, відповідачка надала відповідну письмову розписку. Всі умови договору щодо надання та повернення позики були обумовлені та скріплені підписами сторін.

Протягом перших двох місяців ОСОБА_2 оплачувала відсотки згідно умов договору, не враховуючи затримок на декілька днів та його нагадувань про оплату.

Однак, пізніше будь-які виплати відсотків та самої суми позики припинилися.

ОСОБА_2 постійно обіцяла йому найближчим часом погасити заборгованість, посилалася на певні обставини сімейного характеру, просила відстрочки тощо. Він йшов на уступки останній, сподіваючись, що всі питання налагодяться і вона продовжить виконувати свої зобовязання за договором позики. Однак, ситуація із заборгованістю не змінювалася, в результаті чого він вимушений був звернутись до Долинського районного суду Івано-Франківської області про стягнення боргу за договором позики (справа № 343/1520/14-ц). Після того, як відповідачка дізналась про даний позов, вона почала активно повертати йому заборговані кошти, і він, в свою чергу, пішов їй на зустріч та подав до суду заяву про залишення справи без розгляду, про що була винесена відповідна ухвала від 25.06.2014 р.

Станом на кінець червня 2014 року ОСОБА_2І, повернула йому прострочені проценти, пеню, судові витрати, а також інфляційні збитки. Відповідачка, також обіцяла йому до кінця червня погасити більшу частину заборгованості, а пізніше - решту (не зважаючи на те, що вся сума позики повинна бути погашена до 08.03.2014 р. згідно з договором).

Протягом кількох перших місяців після цього ОСОБА_2 старалась оплачувати відсотки згідно умов договору, не враховуючи невеликих затримок. Однак, з часом будь-які виплати процентів та самої суми позики знову припинилися.

За таких умов він знову був вимушений звернутись до Долинського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргових коштів (справа № 343/2317/14-ц).

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2014 року було вирішено його позов задовольнити.

Однак, ОСОБА_2 і надалі не вживала ніяких дій щодо погашення заборгованості, незважаючи на свої зобовязання. Боржниця знову постійно обіцяла найближчим часом повернути кошти і він, знову ж таки, йшов на уступки останній, сподіваючись, що всі питання налагодяться і вона виконає договір позики. Тим не менше, зрозумілим був той факт, що відповідачка просто намагалась затягувати час, більше того, останнім часом вона взагалі уникала будь-яких контактів з ним.

Таким чином, у звязку з тим, що відповідачка не бажає врегулювати дане питання мирним шляхом, він знову змушений звернутися до суду. Для нього ця сума є значною, і невиконання відповідачкою своїх зобов'язань ускладнює його матеріальне становище.

Таким чином, у відповідачки - ОСОБА_2 виникла заборгованість за укладеним між ними договором позики з 17 грудня 2014 року по сьогоднішній день, 17 листопада 2017 року, що становить рівно 35 місяців (1066 днів прострочення), в сумі 56 064,05 гривень, з яких:

1314,25 гривень - сума заборгованості з розрахунком 3% річних за прострочення виконання зобовязання;

12 749,80 гривень- сума інфляційних витрат за період заборгованості ;

42 000,00гривень - сума відсотків за користування позикою.

Вказана сума розраховується наступним чином:

15 000,00 грн. х 8 % = 1 200,00 грн. - сума заборгованості по відсотках за один місяць.

35 місяців х 1 200,00 грн. = 42 000,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_2 зобовязана сплатити йому заборговані кошти в сумі 56 064,05 гривень, яка була вирахувана наступним чином:

1 314,25 грн. + 12 749,80 грн. + 42 000,00 грн. = 56 064,05 грн.

До того ж, оскільки при подачі позову до суду ним сплачено судовий збір, то відповідно до ст. 88 ЦПК України ці кошти також підлягають стягненню з відповідачки на його користь.

Позивач ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному об"ємі, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини, просив позов задоволити. Не заперечує проти заочного вирішення даної справи.

Відповідачка ОСОБА_2, в судове засідання не зявилася, причину своєї неявки суд не повідомила , від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, хоч про дату, час і місце судового засідання була повідомлена у встановленому Законом порядку,про що свідчать повідомлення (а.с.24,25), від неї не поступив відзив на позов.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У відповідності до ч.ч.1,3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що 08 березня 2013 року між сторонами по справі було укладено в письмовій формі договір позики, згідно якого ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 15 000,00 грн., під умову сплати 8 % на місяць від суми позики, що становить 1200 гривень. Строк надання позики до 08.03.2014 року (а.с. 6).

Копія розписки ОСОБА_2 від 08.03.2013 року (а.с.7) свідчить, що позивач ОСОБА_1 виконав умови договору позики та надав відповідачці ОСОБА_2 позику в сумі 15000,00 гривень.

Відповідачка неналежно виконувала взяті на себе боргові зобовязання, що призвело до несвоєчасного та неповного його виконання.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2014 року в справі №343/2317/14-ц (а.с.9-10) вирішено: позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми позики, відсотків, пені та інфляційних збитків за договором позики задоволити .

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3, заборгованість за договором позики від 08.03.2013 р. в сумі 22849,80 (двадцять дві тисячі вісімсот сорок девять гривень 80 коп.) та 243,60 гривень сплаченого судового збору.

Вказане рішення суду вступило в законну силу.

Як встановлено в судовому засіданні умови договору позики від 08.03.2013 року та рішення Долинського районного суду від 17.11.2014 року ,відповідачка на час розгляду даної справи в повному обсязі не виконала.

Позивачем до позовної заяви надано розрахунок суми боргу з урахуванням відсотків за користування грошовими коштами, інфляційних витрат за період заборгованості та суму заборгованості з розрахунку 3% річних за прострочення виконання зобов"язання, відповідно до якого:

сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 17.12.2014 року по 17.11.2017 року складає 42000,00грн.;

сума заборгованості з розрахунком 3% річних за прострочення виконання зобовязання за період з 17.12.2014 року по 17.11.2017 року складає 1314,25грн.;

сума інфляційних витрат за період з 17.12.2014 року по 17.11.2017 року складає 12749,80грн.

Усі нарахування, зазначені у розрахунку заборгованості, є прозорими, простими та такими, що не потребують будь-яких спеціальних знань для їх сприйняття та аналізу.

Відповідачкою не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Таким чином суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 524, 526, 625, 1046,1047,1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 141, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, заборгованість за договором позики від 08.03.2013 року, що виникла станом на 17.11.2017 року, в сумі 56064 ( пятдесят шість тисяч шістдесят чотири) гривні 05 коп., з яких:

42000 ( сорок дві тисячі) гривень 00 коп., - сума відсотків за користування позикою;

12749 ( дванадцять тисяч сімсот сорок девять) гривень 80 коп., - сума інфляційних витрат за період заборгованості;

1314 ( одна тисяча триста чотирнадцять ) гривень 25 коп., - сума заборгованості з розрахунком 3% річних за прострочення виконання зобовязання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 710 ( сімсот десять) гривень 64 коп. судового збору згідно квитанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Позивач : ОСОБА_1, 21.08.1983р.н., ІПН НОМЕР_3, житель ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, жителька с.Новошин вул.Л.Українки,33 Долинського району Івано-Франківської області

Суддя: