Справа № 301/1057/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" травня 2017 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивувала тим, що сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Іршавського районного суду від 01.12.2015 року шлюб між сторонами розірвано, вони проживають окремо. Дитина проживає з позивачкою. Відповідач не піклується про належне матеріальне забезпечення їхньої дитини та не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу. На даний час він офіційно ніде не працевлаштований, на обліку в службі зайнятості населення не перебуває, інші стягнення з нього не здійснюються. Однак, відповідач виїжджає на сезонні заробітки за кордон, де отримує нерегулярний дохід, який повністю витрачає на свої потреби, всіляко приховує від сімї отримуваний дохід та з 2017 року не надає коштів на утримання дочки. Коштів позивачки не вистачає для належного, необхідного та достатнього забезпечення та утримання дитини. Просила суд зобовязати ОСОБА_2 до сплати аліментів на її користь на утримання малолітньої дочки у твердій грошовій сумі по 1300 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити. Пояснила, що з початку 2017 року відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дочки, хочя має таку можливість, чим ставить позивачку та дитину у скрутне матеріальне становище.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що до січня 2017 року він добровільно і систематично надавав позивачці матеріальну допомогу на утримання дочки у сумі по 2500-3000 грн. щомісяця та забезпечував дочку всім необхідним. З січня 2017 року перестав надавати позивачці кошти, оскільки, на його думку, позивачка витрачає отримані від нього гроші не на утримання дитини, а на власні потреби. Аліменти у сумі 1300 грн. він взмозі сплачувати, ця сума не є для нього непідйомною, однак, він принципово не бажає платити більше, ніж 800 грн. щомісяця, оскільки позивачка витрачає їх не за цільовим призначенням, крім того, забороняє дитині зутрічатися з батьком та не надає відповідачу дозволу на виїзд з дитиною за кордон для оздоровлення. Просив позов задовольнити частково у сумі 800 грн.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним iз способiв такого утримання дитини є сплата алiментiв тим з батьків, хто проживає окремо вiд дитини, на користь того з батькiв, хто проживає разом з дитиною.

Сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФМ №169282 від 13.07.2010 року (а.с.6).

Рішенням Іршавського районного суду від 01.12.2015 року шлюб між сторонами розірвано, вони проживають окремо (а.с.3).

Дитина проживає з позивачкою. Таке підтверджується довідками виконавчого комітету Іршавської міської ради №3114 та №3115 від 05.09.2016 року (а.с.4,5).

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідач не заперечував проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. З пояснень відповідача вбачається, що до січня 2017 року він добровільно і систематично надавав позивачці матеріальну допомогу на утримання дочки у сумі по 2500-3000 грн. щомісяця, крім того, забезпечував дочку всім необхідним. З січня 2017 року перестав надавати позивачці кошти, оскільки, на його думку, позивачка витрачає отримані від нього гроші не за цільовим призначенням. Відповідач пояснив, що на прохання дитини буде забезпечувати її всім необхідним, однак, позивачці платити більше, ніж 800 грн. щомісяця не бажає, щоб вона менше коштів витрачала на себе.

У судовому засіданні відповідач підтвердив, що він є матеріально забезпеченою людиною та рівень його доходів дозволяє сплачувати аліменти у сумі 1300 грн. Відповідно до ст. 62 ч.1 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує, що відповідач є працездатним та отримує достатній рівень доходу, на його утриманні немає інших осіб.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги задовольнити та стягувати з відповідача аліменти у сумі по 1300 грн. щомісяця на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з дня звернення з позовом до суду, тобто з 18.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць.

Відповідачу роз'яснено його право на звернення до органу опіки і піклування з заявою щодо перевірки цільового використання позивачкою аліментів, а також до органу опіки і піклування або суду щодо порядку спілкування з дитиною, у разі виникнення спору.

Оскільки п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачку звільнено від сплати судового збору, суд вважає, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, стягнути такий з відповідача в сумі 640 грн.

Керуючись ст. ст. 180-183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15, 57-60, 88 ч.3, 208, 209, 212-215, 218, 367 ч. 1 п.1 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, до сплати аліментів на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по 1300 (одна тисяча триста) грн. щомісячно, починаючи з 18 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських