Справа № 583/760/17
09 червня 2017 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого Плотникової Н.Б.
при секретарі Логвиненко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
05 квітня 2017 року позивач подав до суду позовну заяву про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в якому просить суд винести рішення яким усунути перешкоди у володінні та користуванні обєктами права приватної власності ОСОБА_1 у виді одного цілого житлового будинку з побутовими спорудами за адресою по пров. Сумський, 28 м. Охтирка Сумської області, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком з приналежними до нього господарськими спорудами та надвірними будівлями за адресою по пров. Сумський, 28 м. Охтирка Сумської області.
Позовні вимоги мотивує тим, що йому (позивачу) на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 27.09.1988 року належить домоволодіння по пров. Сумський, 28 м. Охтирка. З 2009 року в даному будинку стала проживати співмешканка його сина ОСОБА_3 - ОСОБА_2 та її неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 В 2010 році ОСОБА_2 була зареєстрована в даному домоволодінні. Його син ОСОБА_3 на даний час відбув до зони АТО. Після відїзду сина в АТО, співмешканка сина - ОСОБА_2 залишилась проживати в домоволодінні за адресою пров. Сумський, 28 м. Охтирка, однак стала пиячити, вести аморальний спосіб життя. З квітня 2017 року відповідачка у даному житловому будинку не проживає. Відповідачка ОСОБА_2 не була і не є членом його (позивача) сімї, спільного господарства з ним не веде, живе власним життям. Він (позивач) не бажає, щоб відповідачка якимось-чином використовувала паспортну реєстрацію за адресою по місцю розташування належного йому на праві приватної власності домоволодіння в інших цілях або намірах, в тому числі у кредитних правовідносинах, реєстрація відповідачки в належному йому на праві власності житловому будинку перешкоджає йому оформити субсидію на оплату комунальний послуг, тому просить усунути перешкоди у володінні та користуванні обєктами права приватної власності житлового будинку з побутовими спорудами та господарськими спорудами за адресою пров. Сумський, 28 м. Охтирка шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та просить їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином в порядку, передбаченому ЦПК України, справа розглядається в порядку заочного провадження.
Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Згідно ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами по пров. Сумському, 28 м. Охтирка Сумської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 27.09.1988 р., посвідченого державним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори, реєстровий №2372.
Відповідно до копії будинкової книги в домоволодінні за адресою пров. Сумський, 28 м. Охтирка зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (син позивача), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідачка), ОСОБА_4, 23.03.2015 р.н.(син відповідачки).
В судовому засіданні встановлено, що в 2009 року ОСОБА_2 разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_4 вселилася до домоволодіння по пров. Сумський, 28 м. Охтирка, як співмешканка сина власника домоволодіння ОСОБА_1 - ОСОБА_3
25.08.2010 р. з дозволу власника домоволодіння - ОСОБА_1 відповідачка ОСОБА_2 була зареєстрована в домоволодінні за адресою пров. Сумський, 28 м. Охтирка.
Відповідачка не була і не є членом сім`ї позивача, оскільки відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки, до числа яких відповідачка не відноситься. Крім того, відповідач не проживає постійно разом з позивачем та не веде з позивачем спільне господарство, що підтверджено позивачем у судовому засіданні. Угоди між сторонами щодо порядку користування спірним жилим будинком укладено не було.
Встановлено також, що ОСОБА_2 з квітня 2017 року не проживає в будинку за адресою пров. Сумський, 28 м. Охтирка, реєстрація ОСОБА_2 за даною адресою створює перешкоди у користуванні власником ОСОБА_1 своїм майном, зокрема, він позбавлений можливості продати житловий будинок чи оформити субсидію.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація особи за місцем проживання це лише внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.
Тобто реєстрація особи за певною адресою сама по собі не є підтвердженням її права на користування житлом, оскільки таке право виникає та може бути підтверджене на інших підставах, таких як право власності, сімейні відносини, оренда та ін.
Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Оскільки реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає позивачу у здійсненні ним свого права користування та розпорядження своїм майном, позов слід задовольнити на підставі ст.ст. 383, 391 ЦК України та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного, ст. ст. 16, 319, 321, 383, 391 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 212-215, 226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: пров. Сумський, 28 м. Охтирка Сумської області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 640,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Плотникова Н.Б.