Справа № 643/1185/17
Провадження № 2/643/2519/17
31.05.2017 року Московський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого - судді Довготько Т.М.
за участю секретаря - Бахметьєвій Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених в позові.
Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.
Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 02.08.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений договір позики, за яким ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 у борг грошові кошти в розмірі 121637,00 гривень, зі сплатою 5 % річних в місяць. Останній зобов'язувався повернути вищевказану суму боргу на протязі року, починаючи з 02.08.2013 року. (а.с.5).
Оригінал розписки про отримання відповідачем коштів по договору позики був досліджений судом в судовому засіданні, копія розписки долучена до матеріалів справи.
Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст..610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна осіб у зобов'язанні пов'язана з тим, що попередні учасники зобов'язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов'язки переходять до суб'єктів, які їх замінюють.
Вимога, що передається іншій особі в порядку цесії, переходить до неї в тому обсязі, в якому вона раніше належала цедентові.
08.12.2016 року між ОСОБА_3 (попередній кредитор) з однієї сторони, та ОСОБА_1 ( новий кредитор) з іншої сторони укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до п. 2.1. якого ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_1 прийняв право вимоги до ОСОБА_2 (Боржник) в обсязі та на умовах, що існують на час укладення цього договору (а.с. 6-7).
ОСОБА_3 (первісним кредитором) було передано позивачу, як новому кредитору усі документи (розписку боржника ОСОБА_2), що підтверджується актом прийому - передачі документів від 08.12.2016 року, які засвідчують права, що передаються за договором відступлення права вимоги від 08.12.2016 року.
Таким чином, відповідно до умов вищевказаного договору, до позивача перейшло право вимоги виконання зобов'язання від відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.
У відповідності до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.
Договір позики грошових коштів від 02.08.2013 року не містить заборони на заміну кредитора, також договором не встановлено обов'язкову згоду боржника на заміну кредитора.
З матеріалів справи вбачається, що 20.12.2016 року позивачем було направлено відповідачу ОСОБА_2 повідомлення про заміну кредитора та вимогу про розрахунок, в якому зазначено на необхідність негайно сплатити боргові зобов'язання згідно Розписки шляхом перерахування грошових коштів на ім'я позивача електронним переказом через поштову установу (а.с. 8).
Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем його зобов'язань з повернення позивачу позики.
Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики (борговою розпискою), шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 121637,00 грн.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Крім того, судом було здійснено власний арифметичний розрахунок суми процентів за користування грошовими коштами та суми 3 % річних від простроченої суми боргу, відповідно до якого суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача суми процентів за користування грошовими коштами в розмірі 249355,85 грн. та а суми 3 % річних від простроченої суми боргу у розмірі 8977, 81грн.
Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.
Таким чином, відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 4894,70 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у сумі - 4894грн.70коп.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через районний суд.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Т.М.Довготько