Справа № 296/37/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"23" травня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Бондарчука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Тузенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 1000 дол. США, що є еквівалентом 27 190,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1000 дол. США, про що ОСОБА_2 склала відповідну розписку та зобов'язалася повернути кошти до 15.11.2016 року. Посилаючись на те, що відповідачем в обумовлений строк позику повернуто не було, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача суму боргу.

Позивач в судове засідання не зявився, заявою від 23.05.2017 року просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, у відповідності до ч. 5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України.

Дослідивши наявні матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 (відповідач) взяла в борг у ОСОБА_1Е.(позивача) грошові кошти у розмірі 1000 дол. США, які зобов'язалася повернути до 15.112016 року, про що склала розписку, яка міститься в матеріалах справи. (а.с.7).

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Отже, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли правовідносини з договору позики, що регулюються параграфом 1 Глави 71 Цивільного кодексу України.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Докази повернення будь-якої суми позики відповідачем в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проте, відповідач порушила своє зобов'язання щодо повернення позикодавцю ОСОБА_1 позичених у нього грошових коштів в строк до 15.11.2016 року, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 27190,00 грн., що еквівалентно 1000 дол. США.

Оскільки, позивача в силу ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнено від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути на користь держави з відповідача.

Керуючись ст.ст.536, 546, 547, 549, 551, 625, 1046,1047,1049 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (номер картки платника податків НОМЕР_1) основного боргу за договором позики в розмірі 1000 (одна тисяча) дол. США, що є еквівалентом 27 190 (двадцять сім тисяч сто девяносто) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя В. В. Бондарчук