Справа № 357/2229/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Бондаренко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом 01.03.2017 року мотивуючи тим, що відповідно до договору купівлі - продажу від 18.08.2015 року її недієздатній дочці ОСОБА_2 належить житловий будинок АДРЕСА_1. На житловій площі з 2011 року перебуває на реєстраційному обліку ОСОБА_3. Однак, 14.06.2014 року її сестра зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 і переїхала жити до нього за адресою: АДРЕСА_2. Вже більше року відповідач у будинку не проживає, її особистих речей в будинку не має, оплату житлового приміщення та комунальних послуг не виконує. Будь - яка домовленість між ними щодо збереження за нею права користування житловим приміщенням терміном більше ніж рік відсутня. Окрім цього, факт реєстрації відповідача у будинку створює ряд незручностей. Їй важко сплачувати за комунальні послуги і вона не має можливості оформити субсидію. В добровільному порядку вирішити спір неможливо, тому позивач просить в судовому порядку визнати ОСОБА_3, 1994 року народження такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та зазначила, що 18.08.2015 року ОСОБА_2, її дочка, стала власником будинку, який належав відповідачу. Після оформлення договору купівлі - продажу відповідач з реєстраційного обліку не знялась. При укладенні договору купівлі - продажу будинку, в інтересах відповідача діяла їх матір ОСОБА_5 Відповідач 14.06.2014 року вийшла заміж і переїхала до свого чоловіка, вона будинком не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Станом на 29.05.2017 року за газопостачання утворилась заборгованість і 22.05.2017 року його відключили. Відповідач не має наміру вселитись до будинку, не приймає участі в його утриманні, а вона, як опікун своєї недієздатної дочки, не має можливості оформити субсидію.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно після того як вийшла заміж переїхала проживати до чоловіка, однак він не бажає зареєструвати її місце проживання разом. Позивач продавала свою квартиру і їй необхідно було надати відомості щодо майна для недієздатної дочки, тому вони оформили договір купівлі - продажу, натомість сестра обіцяла, що коли вона купить собі квартиру будинок їй поверне. Про зняття з реєстраційного обліку позивач нічого не повідомляла і не вимагала. В будинку до даного часу знаходяться її особисті речі: диван, одежа, посуд, весільна сукня та подарунки з весілля. Комунальні послуги в будинку сплачує позивач та мати, оскільки вони там проживають, тому платять за газ і світло по лічильнику, а субсидія оформлена на неї, і сестра нею користується, крім того, позивач ніколи не зверталась до неї про сплату комунальних послуг. В будинок навідувалась, а в 2016 році народила другу дитину, тому перестала приходити. ЇЇ чоловік купував та привозив вікна для будинку, щодо інших робіт позивач нічого не казала.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, покази свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Так, згідно із договором купівлі - продажу житлового будинку від 18.08.2015 року ( а.с.4), ОСОБА_3, в інтересах якої діяла ОСОБА_5, та ОСОБА_1, яка діяла в інтересах недієздатної ОСОБА_2, уклали вказаний договір, предметом якого став житловий будинок АДРЕСА_1.

В п.9 вказаного договору вказано, що на момент підписання цього договору в житловому будинку ніхто не зареєстрований. Житловий будинок повністю звільнений та переданий для безперешкодного володіння, користування та розпорядження з боку покупця 18.08.2015 року.

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.08.2015 року ( а.с.5), право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, було зареєстровано на ОСОБА_2.

Також, з матеріалів справи ( а.с.6-8,11,18-19) вбачається, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, являється опікуном ОСОБА_2, яка на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09.12.2013 року, визнана недієздатною.

Згідно із довідкою Тарасівської сільської ради від 23.02.2017 року за № 36/02-18 ( а.с.10), в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 ( власник) з 20.12.2016 року, ОСОБА_5 ( баба) - 12.10.2011 року та ОСОБА_3 ( тітка) з 12.10.2011 року.

Згідно із актом обстеження житлового будинку від 27.02.2017 року ( а.с.11), у вказаному будинку проживають: ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а ОСОБА_3 не проживає.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, а проживає за адресою: АДРЕСА_4, разом з чоловіком ОСОБА_4, з яким зареєструвала шлюб 14.06.2014 року, та двома дітьми.

Судом встановлено, що відповідач в будинку не проживає більше року, однак в будинку є її особисті речі, вона навідується до будинку, на її ім'я оформлена субсидія по сплаті комунальних послуг, її сім'я приймала участь в утриманні будинку, а саме щодо заміни вікон, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Позивач обґрунтовуючи позов зазначила, що реєстрація відповідача у будинку перешкоджає їй оформити субсидію, однак жодних доказів в підтвердження даних обставин до суду не надала, крім того, в судовому засіданні підтвердила те, що до квітня 2017 року сплачувала комунальні послуги по оформленій відповідачем субсидії.

Відповідач в підтвердження вимог надала до суду довідку ТОВ «Київоблгаззбут», акт обстеження газових приладів та акт про відключення від газопостачання ( а.с.23-25), однак дані докази не доводять, що заборгованість за газопостачання та відключення від нього відбулось з вини відповідача.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням положень статей 55, 124 Конституції України та відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України і ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, проте лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а юрисдикція судів поширюється на всі відносини, що мають правовий характер.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 1 ст.29 ЦК України, місце проживання фізичної особи є житловий будинок,квартира,інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції ( ст.3 цього Закону).

Позивач не довела в судовому порядку позову щодо порушення відповідачем прав її недієздатної дочки ОСОБА_2, що є її обов'язком, відповідно до засад змагальності процесу за ст.10 ЦПК України.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, за рахунок відповідача компенсуються витрати позивача в разі задоволення вимог, однак враховуючи, що в позові відмовлено, тому судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 15, 29, 319,391,402 ЦК України, ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , ст. 3, 10, 11, 57,60, 88,212-215, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. В. Бондаренко