У Х В А Л А

Іменем України

14 червня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі Банк) звернулося до суду із зазначеним позовом. Позов мотивує тим, що 15.08.2007 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 259/ФКВ-07, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 45000 доларів США з розрахунку 12 % річних на строк з 15.08.2007 р. по 14.08.2022 р.З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним договором іпотекодавці ОСОБА_3М, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 за договором іпотеки № 259/Zфквіп-07-01 від 15.08.2007 р. передали в іпотеку нерухоме майно: 3-кімнатну квартиру, загальною площею 66.7 кв.м., житловою площею 46.6 кв.м., що розташована за адресою: Закарпатська область, м.Ужгород, вул.Руданського,5/83. Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності па житло, виданого виконкомом Ужгородської міської ради на підставі рішення № 140 від 24.09.1997 р., зареєстрованого в КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» від 17.11.1997 р. за реєстровим № 13036 в книзі № 62, РВПН № 19825448. 30.06.2010 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ТОВ «Український промисловий банк» відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі, і за кредитним договором № 259/ФКВ-07. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак зобовязання не виконані, у звязку з чим станом на 30.07.2015 р. за відповідачем наявна заборгованість у сумі 540394.59 грн., з яких: тіло кредиту 476012.53 грн.; відсотки56545.39 грн.; комісія за ведення кредиту 7836.67 грн. З врахуванням наведеного Банк просив в рахунок погашення заборгованості в сумі 540394.59 грн. за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 66.7 кв.м., житловою площею 46.6 кв.м., що розташована заадресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання права власності за ПАТ «Дельта банк», визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказану квартиру.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 259/ФКВ-07 від 15 серпня 2007 року укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_6, яка станом на 30 липня 2015 року складає 540394 (пятсот сорок тисяч триста девяносто чотири) гривні 59 копійок, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: трьохкімнатну квартиру, житловою площею 40.6 кв.м., загальною площею 66.7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом передачі іпотекодержателю публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» у власність вказаного предмета іпотеки та визнання на нього права власності за ПАТ «Дельта Банк» за вартістю, визначеною на момент набуття права власності на нього на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності. В решті позовних вимог - відмовлено. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати дане рішення та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує на те, що відповідачів не було повідомлено про місце та дату розгляду справи; в порушення ст.39 ЗУ «Про іпотеку» Банк звертався до суду щодо квартири поручителів, а не самого позичальника. Крім того, зазначає що судом першої інстанції не визначалась співмірність заборгованості з вартістю іпотечного майна.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ніким в апеляційному порядку не оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що 15.08.2007 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 259/ФКВ-07, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 45000 доларів США з розрахунку 12 % річних на строк з 15.08.2007 р. по 14.08.2022 р. (а.с.8-12).

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором іпотекодавці ОСОБА_3М, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 за договором іпотеки № 259/Zфквіп-07-01 від 15.08.2007 р. передали в іпотеку нерухоме майно: 3-кімнатну квартиру, загальною площею 66.7 кв.м., житловою площею 46.6 кв.м., що розташована за адресою: Закарпатська область, м.Ужгород, вул.Руданського,5/83. Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності па житло, виданого виконкомом Ужгородської міської ради на підставі рішення № 140 від 24.09.1997 р., зареєстрованого в КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» від 17.11.1997 р. за реєстровим № 13036 в книзі № 62, РВПН № 19825448. (а.с.13-15).

30.06.2010 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ТОВ «Український промисловий банк» відступило свої права ПАТ «Дельта Банк» за договорами, у тому числі, за кредитним договором № 259/ФКВ-07, договором іпотеки № 259/Zфквіп-07-01 від 15.08.2007 р. (а.с.29-31).

У звязку з неналежним виконанням позичальником умов договору станом на 30 серпня 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 540394.59 грн., з яких: тіло кредиту 21564.83 доларів США, що еквівалентно 476012.53 грн.; відсотки 2561.68 доларів США, що еквівалентно 56545.39 грн.; комісія за ведення кредиту 7836.67 грн. (а.с. 16).

28 серпня 2015 року позивач направив на адресу відповідачів та позичальника ОСОБА_6 листи-вимоги про усунення порушення, про погашення заборгованості за кредитним договором, з попередженням щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, однак такі залишені без задоволення (а.с. 22-28).

Пунктом 4.1. іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у випадку, серед іншого, порушення іпотекодавцем (позичальником) обов'язків за цим та/або кредитним договором та невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобовязання.

Згідно зі п. 4.3 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченим п. 4.4 цього договору.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання (ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

В зазначеному іпотечному договорі таке застереження зазначено.

Як вбачається з п.п. 4.4.1. п. 4.4 іпотечного договору сторони досягли згоди, що у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених п. 4.1 цього договору, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов'язання.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції, правильно установивши факт невиконання позичальником грошових зобовязань за кредитним договором, забезпечених іпотекою, дійшов вірного висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки та обґрунтовано захистив порушене право позивача.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, у звязку з чим апеляційна скарга, згідно ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без мін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді