Справа № 453/1152/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/783/4185/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Ванівського О.М., Левика Я.А.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 07 серпня 2013 року у справі за поданням Відділу державної виконавчої служби Сколівського районного управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 07 серпня 2013 року подання задоволено.

Заборонено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим листом Сколівського районного суду Львівської області від 12.08.2010 року про сплату боргу у розмірі 11 504 грн. 43 коп. у користь Волосянківської сільської ради Сколівського району Львфівської області.

Ухвалу суду оскарживОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що у поданні державного виконавця відсутні докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань, як і відсутні відомості про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі ДВС Сколівського РУЮ перебуває виконавчий лист № 2-91 виданий 12 серпня 2010 року Сколівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Волосянківської сільської ради 11 504 грн. 43 коп. заподіяної шкоди.

Постановою старшого державного виконавця Стрийського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області від 07 лютого 2013 року ВП № 36424210 відкрито виконавче провадження по виконанню вищезазначеного виконавчого документа.

У липні 2013 року державний виконавець Сколівського районного ВДВС ГТУЮ у Львівській області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, яке обґрунтоване тим, що зобовязання боржником ОСОБА_2 добровільно не виконані і не виконуються, не дивлячись на те, що державним виконавцем вжито всіх, передбачених чинним законодавством, заходів примусового виконання рішень.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про задоволення подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем подано достатньо доказів на підтвердження вчинення ним всіх дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для можливості виконання зазначеного вище виконавчого листа про сплату боргу, проте зобовязання боржником не виконані.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розвязання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України». У відповідності до ст.6 цього Закону (в редакції змін, внесених Законом №1474-УІІІ від 14.07.2016 року), право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

У відповідності до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який набрав чинності з 05.10.2016 року, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи чи керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п.3 абз. 2 розяснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» підставою для звернення державного виконавця з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі статтею 377-1 ЦПК України є доведення факту зловживання боржником процесуальними правами чи невиконання обовязків, передбачених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, вищенаведене дає підстави для висновку, що підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України є доведення державним виконавцем умисного ухилення боржника від виконання рішення суду. При цьому, доведення факту невиконання рішення суду з підстав відсутності у боржника заробітку, інших доходів та особистого майна, на яке можна звернути стягнення, не є підставою для його обмеження у праві виїзду за межі України.

Однак, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав суду доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим листом, та, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на відшкодування шкоди.

Зокрема, державним виконавцем в поданні не наведено доказів того, що боржник вчиняє дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов»язання, та які унеможливлюють чи ускладнюють виконання виконавчого листа. Крім цього в матеріалах справи відсутні докази про надсилання боржнику ОСОБА_2 копії постанови про відкриття виконавчого провадження та одержання останнім такої, як і відстуні докази про належне повідомлення боржника про необхідність вчинення дій по виконанню судового рішення.

За таких обставин, сам факт відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обовязків.

Враховуючи вказане оскаржувана ухвала суду залишатись в силі не може та підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання.

Керуючись п.2 ч.2 ст. 307, п.6 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 07 серпня 2013 року скасувати.

У задоволенні подання Відділу державної виконавчої служби Сколівського районного управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: