31 травня 2017 року м. Київ
судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ЄвграфовоїЄ.П.
у справі за позовом Національного університету харчових технологій до ОСОБА_2, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Основа», про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Національного університету харчових технологій на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2017 року
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2017 року, провадження в справі закрито.
Закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, спірний об'єкт нерухомості у його власність не передавався, право власності ним не оформлювалося, відповідно об'єкт не входить до спадкової маси після смерті ОСОБА_2 та, враховуючи, що позивач просив зобов'язати відповідача вчинити певні дії, дійшов висновку про те, що спірні правовідносини стосуються особисто відповідача, тому не допускають правонаступництва, що є підставою для закриття провадження у справі з підстав, передбаченою п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 31 травня 2017 року касаційну скаргу Національного університету харчових технологій на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2017 року відхилено.
З висновками судів погодитись не можна з таких підстав.
Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов'язків, зазначених у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 цього Кодексу).
Спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Перелік прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця та не входять до складу спадщини становлять: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 ЦК України (ст. 1219 ЦК України).
Спірні правовідносини до наведеного переліку не належать.
Заявляючи позов, Національний університет харчових технологій просив зобов'язати ОСОБА_2 припинити дії, які порушують майнові права позивача, шляхом знесення у тижневий термін будівельного майданчику, облаштованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести її до придатного для використання стану, шляхом знесення будівельних конструкцій.
Зазначені позовні вимоги щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки Національного університету харчових технологій не пов'язані з особою ОСОБА_2, на замовлення якого на вказаній земельній ділянці був збудований об'єкт нерухомого майна, оскільки зі смертю ОСОБА_2 об'єкт нерухомості є наявним, не втратив свого функціонального призначення, існує як об'єкт цивільних прав, щодо якого можуть виникнути права та обов'язки (ст. 179 ЦК України).
На порушення норм ст. 315 ЦПК України апеляційний суд обмежився посиланням на те, що у матеріалах справи відсутні докази передачі ОСОБА_2 спірного об'єкта нерухомості у власність. Разом із тим належність спірного об'єкта ОСОБА_2 на праві власності, як і відповідний статус збудованого майна не були предметом доказування у суді першої інстанції.
Суди на порушення вимог ст. ст. 205, 210, 315 ЦПК України на зазначене уваги не звернули, пояснень позивача в достатньому обсязі не перевірили, не взяли до уваги те, що провадження у справі за вказаним вище позовом в суді першої інстанції було відкрите ще 22 травня 2014 року та дійшли помилкового висновку про закриття провадження в справі у зв'язку з неможливістю правонаступництва у спірних правовідносинах.
Суддя-доповідач Є.П. Євграфова