Справа № 495/5317/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2017 м. Білгород - Дністровський

Суддя Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському заяву про забезпечення позову позивачки ОСОБА_2 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно та зняття з нього арешту, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно та зняття з нього арешту.

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду с заявою про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом зупинення продажу арештованого майна та заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна, а саме: садових будинків № 76, 79, 77, 78, а також земельної ділянки № 77 площею 0,009 га, земельної ділянки № 76, 79 площею 0.0147 га, земельної ділянки № 77 площею 0,009 га, земельної ділянки № 78 площею 0,009 га, за адресою Одеська область, м. Білгород-Дністровський смт. Затока, СТ «Южанка», власником яких є ОСОБА_3, оскільки позивачці через мережі інтернет стало відомо, що на вказане майно накладено арешт та інформацію про нього передано до системи електроних торгів арештованого майна, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено : 1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЦПК України, у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України, арешт може бути накладеним лише на майно та кошти, що належать відповідачеві.

Судом встановлено, що відповідно до заяви позивачкою вказано про те, що на спірне нерухоме майно накладено арешт, але ні до позовної заяви, ні до заяви про забезпечення позову не надано доказів щодо накладення арешту, а саме відомостей ким був накладений даний арешт та на підставі яких вимог, це позбавляє суд можливості, на даній стадії розгляду справи, процесуально вирішити заяву про забезпечення позову по суті.

На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову позивачки ОСОБА_2 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно та зняття з нього арешту.

Керуючись ст.ст. 151- 152 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про забезпечення позову позивачки ОСОБА_2 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно та зняття з нього арешту.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судової ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: