Провадження №2/193/151/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

01 червня 2017 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Шумській О.В.

при секретарі Мельниковій Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

08 лютого 2017 року до суду звернувся представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.07.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5700.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до норм чинного законодавства зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також зазначених норм закону відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.

У звязку із зазначеними станом на 31.12.2016 року відповідач має заборгованість у розмірі 30067,12 грн., яка складається із наступного:

- 3273,93 грн. заборгованість за кредитом,

- 21915,23 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом,

- 2970,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією,

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500, 00 грн. штраф (фіксована частина);

- 1407,96 грн. штраф (процентна частина).

10 травня 2017 року відповідач подала суду заперечення проти позову, обгрунтовуючи його тим, що дійсно, між відповідачем та ПАТ КБ «Приватбанк» у 2012 році існували кредитно-правові відносини, відповідно до яких Банк надав платіжну картку із встановленим лімітом в розмірі 5700, 00 (п'ять тисяч сімсот грн..)

Користуючись кредитним лімітом на платіжній карті відповідач сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, однак у зв'язку із всесвітньою економічною кризою та втратою роботи відповідач опинилась у скрутному матеріальному становищі .

Так, 16.10.2012 року у неї виникла заборгованість за відсотками, а 31.01.2013 року виникла заборгованість за кредитом.

За весь час, починаючи з 16.10.2012 року до теперішнього часу ПАТ «Приватбанк» жодного разу не повідомляв її про виникнення чи існування будь якої заборгованості за кредитом чи процентами.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, просить справу розглянути без їхньої участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, про що надав відповідну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача будучи у встановленому чинним законодавством порядку увідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявились.Надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Просять застосувати строки позовної давності.

У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.07.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5700.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки(а.с.6).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до норм чинного законодавства зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також зазначених норм закону відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.

У звязку із зазначеними станом на 31.12.2016 року відповідач має заборгованість у розмірі 30067,12 грн., яка складається із наступного:

- 3273,93 грн. заборгованість за кредитом,

- 21915,23 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом,

- 2970,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією,

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500, 00 грн. штраф (фіксована частина);

- 1407,96 грн. штраф (процентна частина)(а.с.4-5).

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не виплаває із суті кредитного договору.

Відповідач просить суд застосувати до позовних вимог строки позовної давності.

Суд вважає, що Позивачем було пропущено строки позовної давності, передбачені ст.ст.257,258 ЦК України.

Умовами Кредитного договору, сторони встановили сгроки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів.

Таким чином погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно 3 ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по кредиту, який мається в матеріалах справи, прострочений платіж по погашенню процентів виник 16.10.2012 року, а прострочений платіж по кредиту у Відповідача виник 31.01.2013 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим Ппозивачем, який мається в матеріалах справи, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом Позивач звернувся 27.01.2017 року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і нараховані проценти.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявляє Відповідач, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленоі сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борт частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право Банку вважається порушеним з моменту недотримання Боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожен черговий платіж починається з моменту порушення, строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту та сплата процентів повинні здійснюватись позичальником частинами щомісяця в період сплати кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань, а саме повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічні висновки неодноразово декларувались судовою практикою та містяться у Постанові Верховного суду України від 06.11.2013 року (справа 6-116 цс 13), постановах Вищого господарського суду України від 12 грудня 2012 року та від 7 березня 2013 року, Постановою Верховного суду України від 03.02.2016 року (справа 6-18 цс 16), Постановою Верховного суду України від 06.04.2016 року (справа 6-2520 Цс 15).

Враховуючи наведене, позивач пропустив строки позовної давності для стягнення заборгованості за Кредитним договором та процентами.

Щодо доводів Позивача про стягнення з Відповідача неустойки у вигляді штрафів в сумі 4877,96 грн., то вважаю за необхідне відмовити в задоволенні.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Правова природа штрафу така, що позовна давність до вимог про його стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується штраф, окремо. Право на позов про стягнення штрафу виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону.

Аналогічні висновки неодноразово декларувались судовою практикою та містяться у Постанові Верховного суду України від 06.11.2013 року (справа 6-116 цс13), ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2011 року та від 7 листопада 2012 року.

Суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити, в зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 257, 258, 549 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Шумська