Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №13

13 грудня 2017 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого-судді Битківського Л.М.

з участю секретаря Дякун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Богородчанського районного суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

У січні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору №500006737 від 06.12.2012 року ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 228368,31 грн., що на дату укладення договору було еквівалентно 27890,61 доларів США, для придбання автомобіля. Крім того, відповідно до додаткової угоди № 1 до цього договору він додатково отримав кредитні кошти у розмірі 85977,43 грн., що було еквівалентно 6321,87 доларів США, на оплату страхових платежів. У результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яка станом на 04.01.2016 року складала 591139,46 грн. та яку відповідач, незважаючи на вимоги позивача, не погашає. Тому в рахунок погашення цього боргу позивач просив звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «VW», модель «Passat B7», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб.см, 2012 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_1 і є предметом застави відповідно до договору застави від 10.12.2012 року, яким забезпечено вимоги позивача, як заставодержателя за кредитним договором від 06.12.2012 року №500006737, шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів.

В ході судового розгляду позивач заявлені вимоги збільшив, і поставив питання про звернення стягнення на згаданий предмет застави на погашення боргу, який станом на 13.11.2017 року складає в цілому 727689,19 грн.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав та пояснив, що 06.12.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та відповідачем укладено згаданий кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 228368,31 грн., що відповідало еквіваленту 27890,61 дол.США строком на 60 місяців з процентною ставкою 9,90% для придбання автомобіля марки «VW», модель «Passat B7», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб.см, 2012 року випуску, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві кредит у повному обсязі та сплатити проценти за використання кредиту, а також інші платежі відповідно до умов договору. Крім того, позивач надав відповідачу додатковий кредит у розмірі 85977,43 грн., що еквівалентно 6321,87 дол.США з цільовим призначенням для сплати страхових платежів. З метою забезпечення кредитних зобов'язань між позивачем та відповідачем укладено договір застави транспортного засобу № 50006737 від 10.12.2012 року, за яким відповідач передав у заставу згаданий вище транспортний засіб, з заставною вартістю, що погоджена сторонами 304491,09 грн. З березня 2013 року відповідач став порушувати свої зобовязання щодо строків сплати щомісячних платежів, що були погоджені у Графіку погашення кредиту, а з лютого 2015 року припинив виконувати зобов'язання за договором взагалі. Станом на 13.11.2017 року, з урахуванням одноразово внесених відповідачем під час судового розгляду 13.10.2017 року коштів у сумі 85936,10 грн. відповідач не виконав зобов'язання зі сплати щомісячних платежів на загальну суму 54069,16 грн.

У зв'язку з систематичним невиконанням умов договору, 05.10.2015 року позивачем було направлено відповідачу вимогу (повідомлення) про дострокове повернення кредиту та необхідність сплати заборгованості за кредитним договором з проханням повернути усю суму кредиту. Зазначена вимога була отримана відповідачем 01.12.2015 року. Тому відповідно до умов договору останнім днем повернення кредиту була дата 31.12.2015 року.

Однак ОСОБА_1 не повернув кредит та не сплатив заборгованість. Станом на 13.11.2017 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 727689,19 грн. і включає у себе:

54069,16 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів;

364968,86 грн. - сума заборгованості за кредитом;

71661,64 грн. - сума заборгованості за процентами;

115870,40 грн.- сума заборгованості за Додатковим кредитом та процентами за його користування;

13275 грн. - розмір збитків, завданих позивачу у зв'язку із неналежним виконанням договору;

53693,46 грн. - загальної суми штрафів за порушення відповідачем своїх зобов'язань;

5406,92 грн. пені за прострочення платежів з повернення кредиту;

8810,16 грн. пені за порушення термінів сплати платежів з повернення Додаткового кредиту,

3603,54 грн. суми, що складає три проценти річних через прострочення платежів по сплаті кредиту

3899,67 грн. - суми, що складає три проценти річних через прострочення платежів по сплаті Додаткового кредиту;

15456,73 грн. - суми інфляційних втрат через невиконання відповідачем грошових зобовязань за кредитом,

16973,65 грн. - суми інфляційних втрат через невиконання відповідачем грошових зобовязань за кредитом.

Виходячи з викладеного, просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб шляхом його реалізації на публічних торгах відповідно, встановивши його початкову вартість на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії вчинення виконавчих дій. Також просив вирішити питання про стягнення з відповідача сплаченого судового збору.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заявлений позов не визнали. Вказали, що дійсно між позивачем і відповідачем укладені згадані вище кредитний договір та договір застави транспортного засобу. Відповідач виконував свої обовязки за договором до того часу, поки у нього не виникли сумніви у обґрунтованості платіжних документів, які надсилались на його адресу. 03.04.2015 року відповідач надіслав на адресу позивача акт звіряння взаємних розрахунків по договору. Однак позивач акт звірки проігнорував. Тому, скориставшись п.7.3 Кредитного договору, відповідач належним чином заявою від 03.04.2015 року, яка одержана позивачем 17.04.2015 року, повідомив позивача про дострокове розірвання договору. У свою чергу відповідач очікував, що відповідно до положень п.3.1 Кредитного договору позивач надішле йому у 30-ти денний строк відповідний рахунок для дострокової сплати кредиту, процентів і комісії з метою припинення договору. Проте позивачем цього не було зроблено. Відтак, не виконуючи зобовязань визначених у п.3.1, позивач допустив прострочення кредитора і усі подальші нарахування платежів у односторонньому порядку вважають безпідставними. Крім того, звертали увагу суду на те, що протягом 2015 року позивач надсилав відповідачу не логічні і не обґрунтовані вимоги про погашення боргу. Так, у березні 2015 року відповідач отримав вимогу про погашення боргу на загальну суму 736 тис.грн., у квітні 536 тис.грн., у травні 514 тис.грн., у жовтні 591 тис.грн. Не обґрунтованість вимог ТзОВ «Порше мобіліті» підтверджено у висновку експертного економічного дослідження, яке виконано на замовлення відповідача судовим експертом Київського ІСЕ ОСОБА_2 Зокрема у п.6 експерт прийшов до висновку, що в результаті проведеного дослідження в частині арифметичних розрахунків, при погашенні заборгованості, виходячи із графіків погашення кредиту та, враховуючи переплату за період з 06.12.2012 року по 03.04.2015 року, заборгованість за основним кредитом станом на 03.04.2015 року складає 85936,10 грн. Вказана сума відповідачем була сплачена в ході розгляду справи відповідно до квитанції від 12.10.2017 року. Також звертали увагу суду на те, що позивачем не дотримано положень ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яка зобовязує обтяжувача, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Лише у разі невиконання вимоги про погашення боргу за зобовязаннями протягом встановленого строку, заставодержатель вправі розпочати процедуру звернення стягнення на предмет застави. Недотримання таких правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет застави. Просили у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У силу ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене в грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Застава є способом забезпечення зобов'язань. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК Українита стаття 1 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно з ч.1 ст.589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи 06.12.2012 року між ТзОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №50006737 в якому зазначено, що договір між сторонами складають цей кредитний договір, Загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту.

Згідно з умовами кредитного договору позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 228368,31 грн., що відповідало еквіваленту 27890,61 дол.США строком на 60 місяців з процентною ставкою 9,90% для придбання автомобіля марки «VW», модель «Passat B7», 2012 року випуску, з кінцевим терміном повернення кредиту - 15.12.2017 року.

Крім того, шляхом укладення Додаткової угоди №1 до Кредитного договору №50006737, позивач надав відповідачу додатковий кредит у розмірі 85977,43 грн., що еквівалентно 6321,87 дол.США з цільовим призначенням для сплати страхових платежів, а відповідач зобов'язалася прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу додатковий кредит у повному обсязі.

Відповідно до умов Кредитного договору, усі платежі за кредитним договором повинні були сплачуватись у гривні і підлягали розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному в даному договорі, відповідно до п.1.3. Загальних умов кредитування.

Пунктом п.1.2. Загальних умов кредитування, позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до п.1.6. Загальних умов кредитування виконання зобов'язання позичальника за цим кредитним договором забезпечувалось заставою майна відповідно до укладеного сторонами договору застави, а також усім майном позичальника, на яке може бути звернуто стягнення за законодавством України.

Положеннями п.1.4.2. Загальних умов кредитування сторони погодили, що повернення кредиту здійснюється відповідачем у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, яким передбачено щомісячну сплату чергових платежів на відповідну дату поточного місяця. До десятого числа кожного місяця ТзОВ «Порше Мобіліті» надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіку погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіку погашення кредиту (п.1.4.3 Загальних умов кредитування).

За змістом п. 8.1. Загальних умов кредитування у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, позичальник сплачує ТОВ «Порше Мобіліті» пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно.

Сторони погодили, що ТзОВ «Порше Мобілілті» має право визнати термін повернення кредиту та додаткового кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання кредитного договору, зокрема у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіку погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше один календарний місяць (п.п.3.2, 3.2.1. Загальних умов кредитування).

Пунктом 8.2 Загальних умов кредитування передбачено, що у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у ст.3.3, позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20% від суми кредиту.

Відповідно до умов 8.3 Загальних умов кредитування за кожен випадок порушення позичальником умов ст.ст.5.1 - 5.4 позичальник сплачує компанії штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту 15 Євро чи 20 доларів США відповідно до еквіваленту суми кредиту та/або додаткового кредиту у кредитному договорі за обмінним курсом банку, зазначеним у кредитному договорі на момент направлення компанією першого листа щодо сплати. Якщо позичальник у розумний строк після направлення листа продовжує порушувати вказані статті, компанія направляє другий лист. У такому випадку строк за порушення позичальником умов статей 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 складатиме еквівалент 20 Євро чи 25 доларів США в українських гривнях за обмінним курсом банку, зазначеним у кредитному договорі, на момент направлення компанією такого листа. Якщо позичальник у розумний строк після направлення другого листа продовжує порушувати вказані статті, компанія має право направити третій лист. У такому випадку штраф за порушення позичальником умов статей 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 складатиме еквівалент 25 Євро чи 30 доларів США в українських гривнях за обмінним курсом банку, зазначеному у кредитному договорі, на момент направлення компанією такого листа.

Зобов'язання відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50006737 від 06.12.2012 року забезпечено договором застави № 50006737 від 10.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 і зареєстрованого в реєстрі за № 2830, за умовами якого ОСОБА_1 надав в заставу автомобіль марки «VW», модель «Passat B7», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб.см, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_2.

Згідно з п.1.1 договору застави за домовленістю сторін заставна вартість предмета застави становить 304491,09 грн.

Пунктом 2.1.1 договору застави визначено, що у разі невиконання заставодавцем зобов'язань за договором, зазначеним в п.1.3 цього договору - задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги у порядку, зазначеному у розділі 5 цього договору, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користуванням кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання предмету застави та його реалізацію.

Згідно з п.4.1 договору застави заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 10 робочих днів з дня направлення заставодержателем відповідного повідомлення, звернути стягнення на предмет застави.

Пунктами 5.1, 5.2 договору застави визначено, що заставодержатель має право задоволення своїх вимог за цим договором та за кредитним договором, яке виникає у заставодержателя у випадку невиконання (або часткового невиконання) заставодавцем своїх зобов'язань перед заставодержателем за кредитним договором та в інших випадках, передбачених цим договором, при простроченні належного платежу та згідно з розділом 4 цього договору. Задоволення вимог заставодержателя здійснюється: шляхом добровільної передачі предмета застави у власність заставодержателя, шляхом звернення стягнення на предмет застави.

У випадку невиконання (або часткового невиконання) заставодавцем своїх зобов'язань перед заставодержателем за кредитним договором та цим договором, нотаріус на вимогу заставодержателя здійснює виконавчий напис на цьому договорі. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не буде узгоджено сторонами або дозволено законодавством. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів встановлюється у розмірі, зазначеному у п.1.1 цього договору.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до п.1.11 укладеної 26.08.2014 року Додаткової угоди №1 до Кредитного договору №50006737 від 06.12.2012 року, зобовязання позичальника за Додатковою угодою є незабезпеченим. Умови договору застави, укладеного Сторонами та умови договору поруки, передбачені Загальними умовами кредитування, не застосовуються до зобовязання з повернення Суми Додаткового кредиту.

Тому, суд вважає, що вимоги позивача у частині звернення стягнення на предмет застави з метою погашення заборгованості, що виникла у звязку з укладенням 26.08.2014 року Додаткової угоди №1 у межах цього провадження задоволенню не підлягають.

Як вбачається з розрахунку наданого позивачем заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті за кредитним договором №50008173 від 01.04.2013 року станом на 13 листопада 2017 року становить 727689,19 грн. і включає у себе:

54069,16 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів;

364968,86 грн. - сума заборгованості за кредитом;

71661,64 грн. - сума заборгованості за процентами;

115870,40 грн.- сума заборгованості за Додатковим кредитом та процентами за його користування;

13275 грн. - розмір збитків, завданих позивачу у зв'язку із неналежним виконанням договору;

53693,46 грн. - загальної суми штрафів за порушення відповідачем своїх зобов'язань;

5406,92 грн. пені за прострочення платежів з повернення кредиту;

8810,16 грн. пені за порушення термінів сплати платежів з повернення Додаткового кредиту,

3603,54 грн. суми, що складає три проценти річних через прострочення платежів по сплаті кредиту

3899,67 грн. - суми, що складає три проценти річних через прострочення платежів по сплаті Додаткового кредиту;

15456,73 грн. - суми інфляційних втрат через невиконання відповідачем грошових зобовязань за кредитом,

16973,65 грн. - суми інфляційних втрат через невиконання відповідачем грошових зобовязань за кредитом.

Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, проте відповідач належним чином умови кредитного договору не виконує.

Суд не погоджується з доводами відповідача у тій частині, що, починаючи з 17.04.2017 року, з часу отримання позивачем відповідної заяви, договір між сторонами є розірваним у порядку, визначеному п.7.3 Договору. Відповідач, на думку суду, не правильно тлумачить суть цієї умови договору. Відповідно до п.7.3 позичальник має право достроково розірвати Кредитний договір за умови виконання всіх зобовязань за ним та повідомлення про це Компанію не пізніше, ніж за 7 календарних днів. Таким чином, право позичальника на дострокове розірвання безпосередньо повязане із необхідністю попередньо виконати усі зобовязання, які існують перед кредитором.

Внаслідок неналежного виконання умов договору у позивача виникло право вимагати дострокового погашення всієї суми кредиту та право на звернення стягнення на заставне майно.

Суд також не може покласти у основу судового рішення висновок судового експерта Київського Інституту судових експертиз за результатами проведення експертно-економічного дослідження від 22.09.2017 року, на який посилається відповідач та його представник. По-перше, ухвалою суду від 27.05.2016 року за клопотанням відповідача було призначено у справі судову бухгалтерську експертизу, на вирішення якої ставились питання підтвердження чи спростування правильності проведених розрахунків (основного боргу, відсотків, пені, штрафу) за кредитним договором. Однак 07.08.2017 року матеріали були повернуті без виконання через відсутність оплати за проведення експертизи з боку ОСОБА_1 По-друге, у висновках експертного дослідження, виконаного на замовлення ОСОБА_1, судовим експертом чітко вказано, що первинні документи та документи бухгалтерського обліку у його розпорядження не поступали, а тому дослідження звелось до арифметичного співставлення планових платежів за графіком, рахунків фактур ТОВ «Порше Мобіліті» та платіжних поручень на перерахунок коштів, які були представлені відповідачем. Зі змісту вказаних досліджень слідує, що експерт свої висновки зробив виходячи з курсу гривні 8,1880 грн./дол.США, який існував на дату укладення договору (п.6 Висноску), але такий підхід не відповідає змісту п.1.3 Загальних умов кредитування, які є частиною Кредитного договору, і відповідно до якого сторони погодились, що кошти на повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти. Експертом, як слідує з висновку, обмінний курс валют визначеного сторонами банку ПАТ «Креді ОСОБА_4» не досліджувався і у розрахунках не застосовувався.

Суд вважає, що відповідачем не спростовано правильності розрахунку позивачем заборгованості в частині платежів по простроченій заборгованості, сумі заборгованості за кредитом, суми заборгованості за процентами, штрафами, пенею, суми, що складає три проценти річних через прострочення платежів та інфляційних втрат за прострочення виставлених у гривні платежів.

Суд також враховує, що кредитний договір не був визнаний недійсним за позовними вимогами ОСОБА_1, який звертався до суду з позовом про захист прав споживача шляхом визнання недійсними окремих положень кредитного договору. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.07.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23.11.2015 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Таким чином, доводи відповідача щодо невідповідності окремих умов договору вимогам закону та правомірності визначення розміру заборгованості були перевірені в судовому порядку.

Водночас, на думку суду позивач безпідставно заявив вимогу про відшкодування збитків. Як вбачається з матеріалів справи позивач ТОВ «Порше Мобіліті», обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення збитків в сумі 13275 грн. вказував, що останні складаються з 1275 грн. компенсація витрат позивача на супроводження процесу стягнення заборгованості відповідно до Договору про надання колекторських послуг від 01.08.2011 року з ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М». Також позивач включив сюди суму в розмірі 12000 грн. витрат на надання юридичних послуг відповідно до договору з ТОВ «Юридична фірма Вернері» від 15.10.2010 року.

Пунктом 8.5 Загальних умов кредитування визначено, що збитки заподіяні у зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Витрати пов'язані з наданням юридичних послуг не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України.

Суд також враховує, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-УІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. З ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявна копія рахунку фактури №78 від 06.01.2016 року (а.с. 82 т. 1) про вартість послуг ТОВ «Юридична фірма Веренер» на суму 10000 грн. Разом з тим, платіжного документу про оплату цих витрат, а також будь-якого розрахунку витрат на правову допомогу представником не надано, а також жодним чином не обґрунтовано необхідність стягнення витрат на правову допомогу в сумі 12000 грн. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, представники позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6брали участь у справі як представники ТОВ «Порше Мобіліті» на підставі виданої товариством довіреності, а не на підставі довіреності ТОВ «Юридична фірма «Вернер». До матеріалів справи не додано документів на підтвердження того, що вони виконували обовязки за договором з ТОВ «Юридична фірма «Вернер». За наведених обставин підстав для стягнення на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заявлених витрат на суму 13275 грн. немає.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У п. 8.1, 8.2 Загальних умов кредитування передбачено, що у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту, позичальник сплачує компанії пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно.

У разі порушення позичальником терміну повернення кредиту, визначеного у статті 3.3, за винятком умови порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту, передбаченої в статті 3.2.1, позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20 відсотків від суми кредиту.

За умовами п. 8.3 Загальних умов кредитування за кожен випадок порушення позичальником умов статей 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, 8.2 позичальник сплачує компанії штраф в українській гривні у розмірі еквіваленту 20 доларів США за направлення першої вимоги щодо сплати, 25 доларів США - другої вимоги, 30 доларів США - третьої вимоги.

Із наведеного вище вбачається, що пеня застосовується у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту, а штраф - за неповернення кредиту в тридцять календарних днів з дати одержання повідомлення про дострокове повернення кредиту (п. 3.3 Загальних умов кредитування); за порушення п. 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 Загальних умов кредитування; за порушення п. 5.5 Загальних умов кредитування, включаючи, але не обмежуючись випадками укладення позичальником договору страхування із страховою компанією, неавторизованою компанією тощо. Отже, пеня та штраф у даній справі застосовані за різні порушення умов Кредитного договору і не обґрунтованості розрахунку пені та штрафу судом не встановлено.

Таким чином, на користь ТОВ «Порше Мобіліті» підлягає стягненню пеня в розмірі 5406,16 грн. та штраф у загальній сумі 53693,46 грн. (штраф згідно п. 8.2 45673,66 грн., п. 8.3 8019,80 грн.).

Згідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно позовної заяви та розрахунку, зазначеному в ній, 3% річних за період із 16.06.2015 року по 13.11.2017 року становлять 3603,54 грн.

Суд погоджується з наданим ТОВ «Порше Мобіліті» розрахунком 3% річних, оскільки він узгоджується з матеріалами справи і не спростований відповідачем, а заявлені вимоги відповідають положенням ст. 625 ЦК України.

Також підлягають задоволенню вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» про стягнення інфляційних втрат у розмірі 15456,73 грн. Попри те, що зобов'язання позичальника щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом були визначені в еквіваленті до іноземної валюти і обчислення заборгованості відбулося з переведенням долара США у гривні, з моменту виставлення рахунків інфляційний чинник має бути врахований.

З урахуванням викладеного заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №50006737 від 06.12.2012 року, який забезпечений заставою транспортного засобу, без урахування зобовязань за Додатковою угодою №1 від 26.08.2014року, яка заставою не забезпечена, складає 568860,31 грн. яка складається з: 54069,16 грн. - суми простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів; 364968,86 грн. - суми заборгованості за кредитом; 71661,64 грн. - суми заборгованості за процентами, 53693,46 грн. - загальної суми штрафів за порушення відповідачем своїх зобов'язань, 5406,92 грн. - пені, 3603,54 грн. суми, що складає три проценти річних через прострочення платежів, 15456,73 грн. - суми інфляційних втрат.

Вирішуючи питання про звернення стягнення на предмет застави, суд виходить з наступних міркувань.

Зобов'язання відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50006737 від 06.12.2012 року забезпечено договором застави № 50006737 від 10.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 і зареєстрованого в реєстрі за № 2830, за умовами якого ОСОБА_1 надав в заставу автомобіль марки «VW», модель «Passat B7», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб.см, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_2.

Суть застави як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов'язань полягає у тому, що кредитор (заставодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета забезпечувального обтяження переважно перед іншими кредиторами. Це право відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» підлягає підтвердженню з боку суду.

Оцінивши доводи сторін, та, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що підстави для звернення стягнення на предмет застави є.

Згідно з положеннями статті 25 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження початкова ціна рухомого майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.

Вирішуючи питання початкової ціни предмета застави, суд виходить з того, що вартість предмета застави встановлена в самому договорі застави, а саме в п.1.1 та становить 304491,09 грн.

Керуючись ст. 213-215 ЦПК України, суд ,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50006737 від 06.12.2012 року укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 у розмірі 568860,31 грн. яка складається з: 54069,16 грн. - суми простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів; 364968,86 грн. - суми заборгованості за кредитом; 71661,64 грн. - суми заборгованості за процентами, 53693,46 грн. - загальної суми штрафів за порушення відповідачем своїх зобов'язань, 5406,92 грн. - пені, 3603,54 грн. суми, що складає три проценти річних через прострочення платежів, 15456,73 грн. - суми інфляційних втрат, звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «VW», модель «Passat B7», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб.см, 2012 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_7 шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» , встановивши його початкову вартість на рівні 304491,09 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Битківський Л.М.