Справа № 357/484/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Антко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 міста Біла Церква цивільну справу за позовною заявою Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що перебуваючи на обліку в Білоцерківському МРЦЗ, як безробітна, ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Фінансова-компанія «РОДИННІ ІНВЕСТИЦІЇ», що підтверджується договором №875330 від 01 жовтня 2011 року про надання послуг консультантом ОСОБА_1 з 01 жовтня 2011 року. На думку позивача, з 01 жовтня 2011 року відповідачка відносилась до категорії зайнятого населення та отримала за період з 15 травня 2014 року по 05 серпня 2014 року в сумі 538,16 грн., з 12 листопада 2014 року по 24 грудня 2015 року в сумі 4 302,87 грн., з 18 листопада 2016 року по 30 листопада 2016 року в сумі 1 737,29 грн., всього 6 758,32 грн., які позивач і просить суд стягнути з відповідачки.

В судове засідання представник позивача не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належно.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про дату час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, надіслала через канцелярію суду заяву в якій заявлені позовні вимоги не визнала в повному обсязі., та просила відмовити в їх задоволенні.

Суд, повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталась до керівника Білоцерківського МРЦЗ ОСОБА_2 із заявами від 12 листопада 2014 року, 15 травня 2014 року, 18 липня 2016 року про надання (поновлення) їй статусу безробітного.

Відповідачка ОСОБА_1 отримала за період з 15 травня 2014 року по 05 серпня 2014 року державну допомогу по безробіттю в сумі 538,16 грн., з 12 листопада 2014 року по 24 грудня 2015 року в сумі 4 302,87 грн., з 18 листопада 2016 року по 30 листопада 2016 року в сумі 1 737,29 грн., всього 6 758,32 грн.

Відповідно до Акту № 662 від 09 листопада 2016 року розслідування страхових випадків та обґрунтування виплат забезпечення відповідного до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» складеного провідним фахівцем з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Білоцерківського МРЦЗ ОСОБА_3, між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансово-консультаційна компанія «Родинні Інвестиції» було укладено цивільно-правовий договір №875330 від 01 жовтня 2011 року. Згідно листа підприємства №59 від 20 жовтня 2016 року договір розірвано 01 серпня 2016 року в звязку з відсутністю результатів роботи, це підтверджує таблиця №5 «Відомості про трудові відносини осіб».

Білоцерківський МРЦЗ надсилав ОСОБА_1 претензію №1533-02 від 10 листопада 2016 року з пропозицією добровільно повернути незаконно отримані кошти виплачені Білоцерківським МРЦЗ в сумі 6 578,32 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачка надала суду копію трудової книжки та виписку по рахунку з кредитної картки на підтвердження тих обставин, що від ТОВ «Фінансово-консультаційна компанія «Родинні Інвестиції» вона коштів не отримувала, а укладений договір розірвала до подачі заяви про надання статусу безробітного, в звязку з чим вважає вимоги позивача безпідставними.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2011 року між ТОВ «Фінансово-консультатційна компанія «РОДИННІ ІВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_1 (консультатнт) укладено трудовий договір №875330.

Відповідно до розділу 1 Договору, Консультатнт зобовязується на умовах передбачених даним Договором та за завданням «ФКК «РОДИННІ ІНВЕСТИЦІЇ» надавати посередницькі послуги зазначені в Розділах 2-5 цього Договору, у рамках діяльності «ФКК «РОДИННІ ІНВЕСТИЦІЇ» як страхового посередника на страховому ринку України, від імені і за дорученням страховиків, а «ФКК «РОДИННІ ІНВЕСТИЦІЇ» зобовязується виплачувати Консультанту винагороду (комісійні) в порядку та на умовах визначених цим Договором. У вказаному договорі сторони погодили, що переказ комісійних ОСОБА_1 здійснюватиметься на рахунок в установі ВАТ «Ощадбанк» Білоцерківське відділення Ощадного банку України №211, МФО банку 320047, № банківського рахунку: 29243001, № особистого рахунку: 97.

Відповідно до ч.2,3 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, посилання позивача на зайнятість відповідачки ОСОБА_1 у період отримання державної допомоги по безробіттю, не можна вважати доведеною обставиною виходячи з наступного.

Як вже зазначалось, відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до п.9.1.2.3 розділу 9 Договору №875330 від 01 жовтня 2011 року, на який посилається позивач, як на підставу своїх вимог, у разі припинення договору з ініціативи Консультанта, договір вважається припиненим з моменту одержання «ФКК «РОДИННІ ІНВЕСТИЦІЇ» повідомлення від Консультанта про намір припинити Договір, у цьому випадку не потребується попереднього попередження.

ОСОБА_1 надсилала ТОВ «РОДИННІ ІНВЕСТИЦІЇ» повідомлення про припинення дії вказаного договору, яке отримано уповноваженим представником останнього 12 вересня 2012 року. Вказана обставина підтверджується довідкою відділення Укрпошти від 18 травня 2017 року.

Таким чином, з 12 вересня 2012 року ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах з ТОВ «РОДИННІ ІНВЕСТИЦІЇ» в той час, як заяву до Білоцерківського МРЦЗ про надання статусу безробітної нею подано 12 листопада 2014 року, тобто більш ніж через два роки після припинення трудових відносин з ТОВ «РОДИННІ ІНВЕСТИЦІЇ»

В звязку з цим, висновок позивача про те, що ОСОБА_1 у спірний період відносилася до категорії зайнятого населення не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 79, 84, 88,169, 209, 212-215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_4