Справа № 1519/2-1093/11
Провадження №2/521/455/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«4» грудня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

за участю секретаря судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зустрічний за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Комунального підприємства ЖКС «Черьомушки» , за участю третьої особи -ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділу опіки та піклування при Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради про зміну договору житлового найму, визнання порядку користування житловим приміщенням та вселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на обставини та підстави викладені в уточненному позові , просив суд визнавши ОСОБА_2, ОСОБА_3 втратившими право користування житловим приміщенням що розташована за адресою: АДРЕСА_2, та зобов'язати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради через Центр надання адміністративних послуг Одеської міської ради з зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстровані за адресою АДРЕСА_2.

За час розгляду справи ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про вселення, посилаючись на обставини та підстави викладені в уточненному позові , просила суд усунити перешкоди в користуванні та вселити її у квартиру АДРЕСА_2, визнати ОСОБА_2 втратившою право кристування спірною квартирою.

За час розгляду справи ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, Комунальне підприємства ЖКС «Черьомушки» , за участю третьої особи - ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділу опіки та піклування при Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради про зміну договору житлового найму, визнання порядку користування житловим приміщенням та вселення, посилаючись на обставини та підстави викладені в уточненному позові , просила суд вселити ОСОБА_8 в квартиру АДРЕСА_2 та зобов'язати розірвати договір житлового найма з ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 та укласти з ОСОБА_8 договір житлового найму на кімнату площею 9,2 кв.м. квартирі АДРЕСА_2., підсобні приміщення залишити в спільному користуванні.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні уточнений позов від 19.12.2016 р. підтримав в повному обсязі, просив первісний позов задовольнити, у зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не визнав та просив відмовити в повному обсязі у їх задоволені.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні свій зустрічний позов від 17.10.2012 р. підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 не визнала просила суд відмовити у їх задоволені.

Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні свій зустрічний позов від 15.01.2007 р. підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, первісний позов ОСОБА_1 не визнала просила суд відмовити у їх задоволені.

Представник Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради через Центр надання адміністративних послуг Одеської міської ради у судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся , надав заяву про розгляд справи без його участі від 06.06.2017 р.

Представник Комунального підприємства ЖКС «Черьомушки» у судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся.

Представник відділу опіки та піклування при Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся

Суд, заслухавши сторін по справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню, зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України,кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідност.4 ЦПК Україниздійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права і інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Згідно вимог ч.1ст.11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.

Як вставнолено судом, відповідно до Ордеру Одеського обком компартії України №112 від 03.09.1981р ОСОБА_1 є основним квартиронаймач квартири АДРЕСА_1, до складу його сімї входять донька ОСОБА_2, ОСОБА_3,та дружина ОСОБА_9

Відповідно довідки форми №1 про склад сімї від 12.08.2004 p., та довідною від 31.03.2011 р. що видана КПП ВАТ «Краян», на житлової площі квартири АДРЕСА_1 зареєстровані :ОСОБА_1, основний квартиронаймач, та члени його сімї доньки - ОСОБА_2, ОСОБА_3, онуки - ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6.,квартира складається з трьох окремих житлових кімнат.

Відповідно до статті 3 ч.2 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Аналогічне тлумачення поняття сім`ї викладено в ч.1 ст.1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї».

Згідно актам від 9.07.2004 р., 13.08.2004,складених у присутності робітників ДК ПП ОАО «Краян», відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, та онуки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 не проживання за адресою АДРЕСА_2. з січня 2003 року особистих речей, документів, будь-якого іншого їхнього особистого майна у квартирі не має.

Згідно актам від 10.11.2016 р., відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, та онуки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 не проживання за адресою АДРЕСА_2. з січня 2003 року особистих речей, документів, будь-якого іншого їхнього особистого майна у квартирі не має.

Відповідно до довідки Одеської міської поліклініки №10 від 07.04.2005 року , відповідно до статистичних та реєстраційних документов викликів за адресою АДРЕСА_2., з 2000-2005 р. до ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_11,ІНФОРМАЦІЯ_1 не зареєстровано.

Як вбачається з довідок про заборгованість по квартирній оплаті та комунальним платежам, сторони не сплачують комунальні платежі та квартирну плату, позивач зазначає що відповіда заборгованість складена у звязку з несплатою з січня 2003 року по наступний час (жовтень 2016 рік) відповідачами зазначених послуг.

Відповідно до довідки №399 від 02.04.2005р. Міської клінічної лікарні №10 вбачається, що ОСОБА_12, 1979р.н., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2000 року по 2005 рік за медичною допомогою не зверталися.

Окрім того, позивач зазначає що відповідачка ОСОБА_3 зі своїми дітьми мешкає у свого чоловіка ОСОБА_13 у квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_5,зазначена квартира належить на праві власності ОСОБА_13. що підтверджується договору купівлі-продажу від 22.07.2002 року, посвідченого Гнатюк Т.А., державним нотаріусом шостої Одеської державної нотаріальної контори.

Відповідно до довідки Одеської міської поліклініки №5 від 2005 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 з дня народження до липня 2002 року знаходилася на лікарняному обліку в ДМП №5 в Малиновському районі, по адресу: АДРЕСА_3 (колишній адрес місця проживання чоловіка ОСОБА_3).

З таких підстав позивач наполягає що ОСОБА_3, та її діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 з дня народження та по наступний час не проживали за адресою: АДРЕСА_2., за спірною адресою, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 тільки зареєстровані, але фактично з 2001 року не проживають, та і сама ОСОБА_3 також за даним адресом не проживає, а проживає за адресою свого чоловіка ОСОБА_13, а саме у АДРЕСА_5.

Таким чином позивач ствержує що відповідачі ОСОБА_12, 1979р.н., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та онуки: ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_9., ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, вже з 2000 року по наступний час не проживають у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, тобто вищезазначені особи більше шести років не проживають у спірної квартирі.

Згідно положень ст. 61, 64 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ст.. 65 ЖК УРСР особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 роз'яснив, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати: чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема, чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлено угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до cm. 66 ЖК України Плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загачьної площі квартири (одноквартирного будинку).

Відповідно до cm. 71 ЖК України При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї

за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до cm. 72 ЖК України Визнання особи такою, що втратила право користування

жити приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в

судовому порядку.

Відповідно до п. 11 Постанови №2 від 12.04.1985р. Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що

виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» передбачає, Відповідно до

ст. 107 ЖК ( 5464-10) наймач або член його сім'ї, який вибув па інше постійне місце проживання,втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це.

Серед основних прав і свобод людини і громадянина Коституція України проголошує право на житло. Тобто право на житло - це одне з найповажніших соціально-економічних прав громадян України, оскільки воно стосується основ життя людини.

Відповідно дост.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до положень ст.ст.71,72 Житлового кодексу України, на яку посилається позивачка як на підставу обґрунтування позову передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. А згідно зістаттею 72 цього Кодексувизнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Дані статті стосуються збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми наймачами житла в державному житловому фонді.

Частиною 3статті 9 ЖК Українипередбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до абз.1 п.10постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Таким чином, під час вирішення питання про втрату права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у свудовому засіданні відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_4, зареєстровані в спірній квартирі у встановленому законом порядку.

Позивач є основним квартиронаймачем, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в квартирі не проживають, комунальні платежі не сплачують.

Факт реєстрації особи у житловому приміщенні надає цій особі право користування жилим приміщенням. Особа, яка зареєстрована у житловому приміщенні може і не бути власником цього приміщення.

Разом з тим, відповідачі зазначають що позивач замінив замки, та чинить перешкоди у користуванні квартирою, в квартирі знаходиться майно відповідачів, яке було придбане нашими батьком та матір'ю і на яке ми маємо право як спадкоємці, у звязку з чим відповідачі постійно намагався повернути своє право користування спірною жилою площею, так відповідачка ОСОБА_3 зверталася з заявою щодо перевірки факту порушення права користування жилою площею, яка є предметом спору до дільничого інспектора, проте було їй рекомендовано звернутися до суду,що підтвержується листом 31/21-У-582.

Також відповідачка ОСОБА_2 зазначила що гроші на сплату комунальних платежів вона давала позивачу як основному квартиронаймочу, орендує житло та вимушена нести витрати за його оренту та сплату комунальнихплатежів, проте як встановлено у судовому засіданні на підтверження зазначеного відповідачали доказів не надано.

Відповідачка ОСОБА_3 вимушена мешкати за іншою адресою, де немає реєстрації за згодою свого чоловіка власника квартири в якій тимчасова мешкає у звязку з зазначеною ситуацією.

У відповідності до ст.. 9 ЖК України, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Таким чином, як встановлено у судовому засіданні відповідачі іншого житла не мають та вимушені мешкати за іншими адресами, встановлені факти перешкод з боку відповідача ОСОБА_1 у користуванні спірною квартирою, між сторонами протягом значного часу тривають неприязні відносини, судом вирішувався спір щодо порядку користування спірною квартирою, причина відсутності ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є поважною, оскільки неприязні стосунки, які склались між сторонами перешкоджають їм проживанню в квартирі, натомість інтересу до житла він не втрачав та тривалий час захищає свої інтереси, також за ним зберігається право користування жилим приміщенням як члена сімї наймача, яке підлягає захисту в судовому порядку шляхом вселення його у спірну квартиру.

Також суд зазначає , що позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, не позбавлена права вимагати відшкодування відповідачами ОСОБА_17, ОСОБА_2 витрат на утримання квартири.

Посилання позивача на акти про непроживання , як на доказ відсутності відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 у спірній квартирі з 2003 року, не може бути підставою для задоволення його позовних вимоги, оскільки встановлений факт перешкоджання в користуванні квартирою з боку позивача.

Виходячи з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною у 1997 році, яка має пряме застосування в Україні через власника жилого приміщення члени сім`ї мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно ст.ст.10, 27, 60 ЦПК України сторони, яки приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимогст.214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ураховуючи зміст заявлених позовних вимог відповідно до правових норм та положень ст. 60 ЦПК України, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову, та задоволені зустрічних вимог щодо вселення відповідачів.

Щодо вимог позивача про зобов'язати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради через Центр надання адміністративних послуг Одеської міської ради з зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстровані за адресою АДРЕСА_2, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням,про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Вимоги позивача, щодо примусового зняття з реєстраційного обліку є похідними від основного позову та можуть бути задоволені лише у разі задоволення позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Із зазначеної норми матеріального права вбачається, що для зняття відповідачів з реєстраційного обліку за зазначеною вище адресою, достатньо пред"явити органу реєстрації набравше законної сили рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а тому вимога щодо зобов"язання Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради через Центр надання адміністративних послуг Одеської міської ради зняти відповідачів з реєстраційного обліку є передчасною та задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Комунального підприємства ЖКС «Черьомушки» , за участю третьої особи - ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділу опіки та піклування при Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради про зміну договору житлового найму, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1ст.61 ЖК України, користування жилим приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст.61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем, на ім'я якого видано ордер.

Частина 1ст.63 ЖК України визначає, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

У відповідності зі ст. 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЖК України, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення у разі смерті наймача.

З урахуванням наявності основного квартиро наймача та відсутності згоди всіх членів сім'ї, які проживають разом, на зміну наймача за раніше укладеним договором найму жилого приміщення, суд відмовляє у задоволені відповідних вимог ОСОБА_2.

Зважаючи на викладене, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і взаємозв'язку на належність, допустимість, достовірність і достатність, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 під час судового розгляду справи не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що є підстави щодо задоволення вимог про визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3 втратившими право користування житловим приміщенням що розташована за адресою: АДРЕСА_2, та зобов'язання Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради через Центр надання адміністративних послуг Одеської міської ради з зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстровані за адресою АДРЕСА_2. Разом з тим зустрічні вимоги ОСОБА_3 щодо вселення підлягають задоволенню, зустрічні вимоги ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню, в частині вселення.

Керуючись ст.ст. 3-4, 10-11,27, 19, 60, 212-214ЦПК, суд, ст..9, 61,63-66, 71- 72,106 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про вселення, - задовольнити.

Вселити ОСОБА_3 та неповнолітніх ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 в квартиру АДРЕСА_4.

Зустрічний позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Комунальне підприємства ЖКС «Черьомушки» , за участю третьої особи -ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділу опіки та піклування при Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради про зміну договору житлового найму, визнання порядку користування житловим приміщенням та вселення- задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_4.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ