У х в а л а

іменем україни

06 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства, заінтересовані особи - ОСОБА_5, орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з указаною заявою, у якій просила:

- встановити факт того, що батьком дитини - ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердянську Запорізької області, є ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Бердянська Запорізької області, громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3;

- зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області (далі - відділ ДРАЦС по м. Бердянську Бердянського МРУЮ у Запорізькій області) внести зміни до актового запису про народження від 27 листопада 2002 року № 796, складеного відділом РАГС Бердянського міського управління юстиції Запорізької області на ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердянську Запорізької області, а саме: змінити відомості про батька з «ОСОБА_7» на «ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянство України».

На обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_3 посилалася на те, що з 1996 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, разом купували майно, необхідне для їх родини, одяг та інші побутові речі.

Позивачка вказувала, що за час сумісного проживання вона завагітніла від ОСОБА_6 та ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина - ОСОБА_4, а 27 листопада 2002 року зареєструвала народження сина у відділі РАГС Бердянського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 796; запис про батька дитини у Книзі записів актів громадянського стану про народження був записаний за її вказівкою.

ОСОБА_3 зазначала, що незважаючи на те, що ОСОБА_6 не звернувся до відділу РАГС із заявою про своє батьківство, він завжди визнавав себе батьком дитини, протягом всього часу вагітності виявляв турботу про неї, відвідував її та дитину у пологовому будинку, а після виписки з пологового будинку забрав її з дитиною та привіз до своїх батьків, які мешкали у АДРЕСА_1; у 2003 році вони разом переїхали на постійне місце проживання у квартиру АДРЕСА_2, де мешкали разом до моменту смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Крім того позивача зазначала, що батьківство померлого ОСОБА_6 відносно сина ОСОБА_4 підтверджується також висновком молекулярно-генетичного аналізу ДНК, у якому вказано, що ОСОБА_6 може бути біологічним батьком дитини з імовірністю 99,99999979 %.

Посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, а спадкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_5 (мати померлого) та малолітній ОСОБА_4, а тому встановлення факту батьківства необхідно для прийняття спадщини малолітнім ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6, у зв'язку із чим ОСОБА_3 просила задовольнити заяву про встановлення факту батьківства.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 лютого 2016 року заяву задоволено.

Встановлено факт того, що батьком дитини ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердянську Запорізької області, є ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Бердянську.

Зобов'язано відділ ДРАЦС по м. Бердянську Бердянського МРУЮ у Запорізькій області внести зміни до актового запису від 27 листопада 2002 року № 796 про народження дитини ОСОБА_4, а саме змінити запис про батька «ОСОБА_7» на «ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2».

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 лютого 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства, суди попередніх інстанцій врахували пояснення свідків та заінтересованої особи ОСОБА_5, які підтвердити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу, від якого мали спільну дитину, а також підтвердили факт того, що за життя померлий ОСОБА_6 визнавав своє батьківство щодо сина ОСОБА_4, у зв'язку із чим суди дійшли висновку про достовірність встановлення того, що померлий ОСОБА_6 є рідним батьком ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у заявниці ОСОБА_3

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають з таких підстав.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень частини 6 статті 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Звертаючись до суду з заявою, ОСОБА_3 зазначала мету, з якою просила встановити факт батьківства, а саме для прийняття спадщини малолітнім ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6

Заінтересована особа ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_3 і права ОСОБА_4 на спадщину.

Наведене свідчить про те, що під час розгляду справи за заявою ОСОБА_3 у порядку окремого провадження виник спір про право на спадщину ОСОБА_6, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

Зазначені обставини та вимоги ч. 6 ст. 235 ЦПК України залишилися поза увагою судів як першої, так і апеляційної інстанцій.

За таких обставин ухвалені в справі судові рішення підлягають скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, із залишенням заяви ОСОБА_3 без розгляду.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року скасувати, заяву ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

О.В. Попович