АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/3415/15-ц Головуючий у першій
Провадження № 22-ц/774/1080/К/17 інстанції ОСОБА_1
Категорія - 27 (I) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання договору від 08.07.2005 року, визнання обставин, що свідчать про те, що угода від 08.07.2005 року не є укладеною і не породжує правові наслідки для сторін, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2015 року позивач ОСОБА_5 акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що ОСОБА_2 у відповідності до Кредитного договору № б/н від 08.07.2005 року (далі Кредитний договір) отримав кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з вінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак зобовязання за вказаним Кредитним договором позивач належним чином не виконав, я звязку із чим станом на 31.03.2015 року заборгованість відповідача за Кредитним договором склала 11906 грн. 65 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 8764 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 1799 грн. 48 коп., заборгованість за пенею та комісією 300 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 543 грн. 17 коп.

Тому позивач вимушений звернутися до суду і просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором у розмірі 11906 грн. 65 коп. та понесені судові витрати.

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», який неодноразово уточнював і в остаточній його редакції просив суд визнати Анкету-договір про надання банківських послуг с ПАТ КБ «ПриватБанк» у вигляді кредитної угоди від 08.07.2005 року недійсною посилаючись на те, що що пропозиція підписати анкету було зроблено йому до пятиріччя співробітництва з банком. Анкета-договір розроблялась самим банком, а тому відповідальність за зміст такої угоди покладається саме на нього. Анкета його-позивача даних та договір на одному аркуші, а його підпис тільки один З такою формою договору він не згодний, вважає, що така форма суперечить законодавству і була обрана банком навмисно, щоб він не думав про зміст договору. Підписуватися у договорі необхідно було за вказівкою представника банку тільки на зворотній стороні договору. Вважає, що позивач використав недостатність його-відповідача знань щодо правильного сприйняття договору. Він заяву як фізична особа на отримання кредиту не подавав банку. Вказав, що доказів отримання ним кредитної картки та зарахування коштів на картку банком не надано. Також відсутні докази щодо його ознайомлення з Умовам надання банківських послуг. Вважає, що таких обставин угоду слід визнати недійсною.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором № б/н від 08.07.2005 року за сумою кредиту 8764 грн. 00 коп., за процентами за користування кредитом 1799 грн. 48 коп., за комісією 300 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 543 грн. 17 коп., а всього до стягнення 11906 грн. 65 коп.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення його зустрічних позовних вимог до ПАТ КБ «ПриватБанк»посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано правові позиції Верховного Суду України стосовно того, що анкета-заява про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг не містить істотних умов кредитного договору.

ОСОБА_2 наполягає на тому, що 08.07.2005 року він не укладав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору, оскільки між сторонами не було досягнуто двосторонньої угоди, не було досягнуто угоди щодо розміру відсоткових ставок по кредиту, ціни договору та фактичного збільшення кредиту в кінці періоду кредитування та йому не було вручено копії підписаного ним документу.

Апелянт вважає, що Анкета його-позивача даних та договір на одному аркуші, а його підпис тільки один. З такою формою договору він не згодний, вважає, що така форма суперечить законодавству і була обрана банком навмисно, щоб він не думав про зміст договору. Підписуватися у договорі необхідно було за вказівкою представника банку тільки на зворотній стороні договору. Вважає, що позивач використав недостатність його-відповідача знань щодо правильного сприйняття договору. Він заяву, як фізична особа, на отримання кредиту не подавав банку.

Крім того, відповідач вважає, що суд першої інстанції безпідставно розглянув позов без надання оригіналів оспорюваних ним документів, а розрахунок заборгованості позивача не відповідає дійсності, оскільки згідно наданого розрахунку неможливо встановити походження жодного з платежів.

Також апелянт наполягає на тому, що йому не були надані для ознайомлення Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою і ОСОБА_6. Вони не можуть бути невідємною частиною Договору, оскільки сторонами Договору не підписувалися. Таким чином, він письмово не брав участі у визначенні істотних умов договору і його необхідних складових частин. ОСОБА_6 ввів його в оману, оскільки вказана Заява була надана йому не як договір, а як опитувальник.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - ОСОБА_4, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08.07.2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачем було укладено договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитний договір складають Заява, підписана відповідачем, Умови і правила надання банківських послуг, Памятка клієнта та ОСОБА_6 (а.с.13 - зворот).

За положеннями п.п. 6.5-6.6 вищевказаних Умов і правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною укладеного сторонами кредитного договору, відповідач мав погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії.

Відповідно до п. 8.6 вищевказаних Умов і правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною укладеного сторонами кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити ОСОБА_6 штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором виникла прострочена заборгованість по наданому кредиту, яка за розрахунком позивача станом на 31.03.2015 року складає 11906 грн. 65 коп., з яких: 8764 грн. заборгованість за кредитом, 1799,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 300 грн. заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована складова); 543,17 грн. штраф (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», та відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено укладення між сторонами договору про надання кредитного ліміту на платіжну картку, користування відповідачем кредитними коштами, а також розміру заборгованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Вимогами ст. 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією стороною у формулярах або стандартних формах, який може бути укладено лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_2 висловив свою згоду про укладення кредитного договору саме у вигляді Заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг, що підтверджується його підписом (а.с.13), тому посилання в апеляційній скарзі на відсутність між сторонами належним чином оформлених договірних відносин є безпідставними.

Крім того, із заяви, підписаної ОСОБА_2, вбачається, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг та погодився на вказані умови, питання про визнання кредитного договору недійсним не ставив.

Розмір заборгованості, визначений позивачем, ОСОБА_2 не оспорювався ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо розміру заборгованості за кредитним договором станом на 31.03.2015 року, яка підлягає стягненню з відповідача та який колегією суддів перевірено, та який колегія суддів вважає правильним.

Крім того, суду апеляційної інстанції представником позивача надано виписку по картці / рахунку 641841, згідно якої відповідач ОСОБА_2 продовжує користуватися кредитною карткою, при цьому як отримуючи кошти, так і погашати заборгованість по карті.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що при підписанні ним Заяви від 08.07.2005 року йому не був відомий зміст вказаної заяви, і він був впевнений що підписує анкету-заяву, яка потім виявилась кредитним договором, - колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказане спростовується випискою по особовому рахунку позивача (а.с.108-131), з якої вбачається, що позивач користувався кредитною карткою, а отже розумів зміст Заяви від 08.07.2005 року, на підставі якої була видана кредитна картка.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що йому не були надані для ознайомлення Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою і ОСОБА_6 і вони не можуть бути невідємною частиною Договору, оскільки сторонами Договору не підписувалися. Таким чином, він письмово не брав участі у визначенні істотних умов договору і його необхідних складових частин. ОСОБА_6 ввів його в оману, оскільки вказана Заява була надана йому не як договір, а як опитувальник, не можуть бути підставою, на думку колегії суддів, для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позову ОСОБА_6, оскільки, як вбачається з Заяви від 08.07.2005 року /№ SAMDN7525/ (а.с.30), відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним дана Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у Заяві (а.с.30). Крім того, своїм підписом в Заяві він підтвердив, що ознайомився та згоден з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування карткою та Тарифами банку, що підтверджується його підписом у Заяві (а.с.30). А тому, факт ознайомлення відповідача з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування карткою та Тарифами банку, зокрема і з прологацією Кредитного договору, є доведеним.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи (а.с.108-131), відповідач користувався карткою, частково здійснював погашення заборгованості за Кредитним договором, що свідчить про обізнаність відповідача щодо наявної заборгованості по спірному Кредитному договору та необхідності її погашення. Доказів зворотнього відповідачем надано не було.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позову доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув позов без надання оригіналів оспорюваних ним документів, оскільки судом першої інстанції було встановлено, що документи по Кредитному договору № SAMDN7525 від 08.07.2005 року на імя Клієнта ОСОБА_2 були втрачені (а.с.184), та вказані обставини, на думку колегії суддів, не є підставою для відмови ПАТ КБ «ПриватБанк» в позові про стягнення заборгованості та не є підставою для задоволення зустрічного позову, оскільки відповідач підтвердив підписання ним спірної Заяви (№ SAMDN7525) від 08.07.2005 року. Крім того, відповідач не обґрунтовував вимоги зустрічного позову щодо недійсності договору тим, що він не підписував договір, що на договорі не його підпис.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції судової практики щодо розгляду аналогічних справи є безпідставними та суперечать чинному законодавству, згідно якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України ( ч.1 ст. 8 ЦПК України).

Зважаючи на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог відсутні, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку.

Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення. Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: