АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 753/4755/17 Апеляційне провадження № 22-ц/796/6624/2017Головуючий у суді першої інстанції - Парамонов М.Л. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

стягувача ОСОБА_3,

представника стягувача ОСОБА_4,

боржника ОСОБА_5,

представника боржника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України по справі за поданням головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Білан Юлії Сергіївни про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

В С Т А Н О В И ЛА:

У березні 2017 року головний державний виконавець Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві БіланЮ.С. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона про стягнення аліментів та рішенням Обухівського районного суду Київської області про стягнення додаткових витрат на дитину в сумі 6 079,00 грн. і пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2013 по 05.05.2014 в сумі 13 958,28 грн.

В обґрунтування подання вказувала, що на виконанні у відділі перебувають:

- виконавчий лист № 2-667/4813/13-ц від 11.11.2013 виданий Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н. у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, щомісячно починаючи з 14.06.2013 та до досягнення дитиною повноліття;

- виконавчий лист № 372/1830/14-ц від 13.08.2014 виданий Обухівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 додаткових витрат на дитину в розмірі 6 079,00 грн.;

- виконавчий лист № 372/1829/14-ц від 14.10.2014 виданий Обухівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2013 по 05.05.2014 в сумі 13 958,28 грн.

За вказаними виконавчими листами відкрито виконавче провадження, про що відомо боржнику, однак він ухиляється від виконання судових рішень щодо сплати коштів на дитину, а отже є підстави для обмеження боржника у праві виїзду за кордон до виконання ним зобов'язань згідно судових рішень. При цьому, виконавцем також зазначено, що інші, передбачені законом заходи щодо виконання рішень судів виявились без результатними - рухомого і нерухомого майна у боржника, а також грошових коштів не виявлено (а.с. 1-4).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07.04.2017 подання задоволено - тимчасово обмежено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України до моменту виконання ним своїх зобов'язання боржника (в частині погашення заборгованості по аліментам) за матеріалами виконавчих проваджень ВП № 44080374 від 17.07.2014, ВП № 49104227 від 22.10.2015 та ВП № 49214308 від 06.11.2015 Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві (а.с. 79, 80).

В апеляційній скарзі представник боржника просить ухвалу скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні подання. Вказує на неповноту з'ясування судом обставин справи та їх недоведеність. При цьому також зазначає, що державним виконавцем не доведено та відповідно судом не було встановлено факту ухилення боржника від виконання зобов'язань за рішенням суду, а тому законні підстави для задоволення подання відсутні. Також вказує на порушення його права на свободу пересування.

В судовому засіданні боржник та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Стягувач та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували за її безпідставністю та необґрунтованістю і просили ухвалу суду залишити без змін.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотанні на адресу суду просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи подання суд першої інстанції виходив з наявності факту ухилення боржника від виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Пунктом 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» закріплено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно із ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене у частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Отже, одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Дарницькому РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебувають:

- виконавчий лист № 2-667/4813/13-ц від 11.11.2013 виданий Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, щомісячно починаючи з 14.06.2013 та до досягнення дитиною повноліття;

- виконавчий лист № 372/1830/14-ц від 13.08.2014 виданий Обухівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 додаткових витрат на дитину в розмірі 6 079,00 грн.;

- виконавчий лист № 372/1829/14-ц від 14.10.2014 виданий Обухівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2013 по 05.05.2014 в сумі 13 958,28 грн.

За вказаними виконавчими листами відкрито виконавче провадження, про що відомо боржнику, оскільки ним частково погашалась заборгованість, однак він ухиляється від належного і повного виконання судових рішень щодо сплати коштів на утримання дитини.

З наданих державним виконавцем матеріалів також вбачається, що вжиті державним виконавцем передбачені законом заходи щодо виконання рішень судів виявились без результатними - рухомого і нерухомого майна у боржника, а також грошових коштів не виявлено.

Слід зазначити, що чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення» і практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так: - відступати, відхилятися, вивертатися; - намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; - навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення «коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням», вжите у п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Встановлення наявності зобов'язання у боржника, в даному випадку грошового, та факту свідомого ухилення останнього від його виконання, дозволило суду першої інстанції, при вирішенні подання керуватись положенням п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», згідно якого право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Щодо доводів скарги про відсутність факту ухилення, то вони є безпідставними і не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, наявних в ній доказах в їх сукупності та вимогах закону.

Посилання апелянта на порушення його права на свободу пересування, також не може братись до уваги, оскільки спеціальним законом передбачено можливість тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, з метою забезпечення виконання рішення суду та недопущення порушень прав стягувача, який в даному випадку діє в інтересах малолітньої дитини.

Твердження апелянта про відсутність заборгованості по аліментам, також не може бути підставою для скасування ухвали суду. Так, з перерахунку розрахунку заборгованості по аліментам від 22.05.2017 проведеного державним виконавцем, дійсно вбачається, що у боржника відсутня заборгованість по аліментам, проте з письмових заперечень державного виконавця направлених на адресу суду вбачається, що станом на 22.05.2017 року заборгованість боржника по виконавчому листу № 372/1830/14-ц про стягнення додаткових витрат на дитину, становить 2 325,24 грн. та по виконавчому листу № 372/1829/14-ц про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, становить 11 695,22 грн., а отже зобов'язання покладені на боржника судовим рішенням не виконані.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам викладеним в поданні належну правову оцінку, а тому цілком правомірно постановив оскаржувану ухвалу з урахуванням інтересів дитини.

Викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують та на законність ухвали не впливають.

Отже, оскільки при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року про тимчасове обмеження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження у праві виїзду за межі України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва