Справа № 236/761/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шаньшиної М.В.

за участю:

секретаря Безорчук А.О.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

21.03.2017 року ОСОБА_1, звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті свого вітчима ОСОБА_2. Заявник повідомляє, що 28 грудня 2016 року у м.Горлівка Донецької області помер її вітчим. Заявник отримала на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 довідку про причину смерті № 2638 від 30.12.2016 року, видану Горлівським відділенням Республіканського бюро судово-медичної експертизи м. Донецька.

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою із зони проведення АТО та на теперішній час зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Лиман (ОСОБА_3) Донецька область. В березні 2017 року вона звернулась до Лиманського МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, із заявою про реєстрацію факту смерті ОСОБА_2, однак територіальним органом ДРАЦС було повідомлено про неможливість здійснити державну реєстрацію факту смерті фізичної особи з причини відсутності у заявника необхідних медичних документів встановленої законодавством України форми. У звязку із цим вона не може зареєструвати смерть вітчима та реалізувати спадкові права.

З огляду на це, ОСОБА_1 була змушена звернутись до суду задля встановлення факту смерті свого вітчима ОСОБА_2 із заявою в порядку окремого провадження; просить встановити факт смерті фізичної особи у певний час.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою заяву підтримала, просила її задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у поданій заяві. Пояснила, що її вітчим мешкав в м. Горлівка. 28.12.2016 року з телефонної розмови з її рідним братом по матері, ОСОБА_4, який також мешкає в м. Горлівка, їй стало відомо про смерть в цей же день їх вітчима ОСОБА_2, у звязку з чим наступного дня вона разом з чоловіком, ОСОБА_5, поїхала до м. Горлівка. 31.12.2016 року відбувся похорон вітчима, на якому були присутні 11 людей, в тому числі заявниця, її чоловік та брат.

Лиманський МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом(а.с.23); заінтересованою особою не направлено свого представника для участі в судовому засіданні, подано заяву про розгляд справи без участі такого представника; заперечень проти задоволення заяви заінтересованою особою висловлено не було(а.с.24).

Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.

Відповідно до наданого заявником свідоцтва про народження серії І-НО № 446371, виданого 28.07.1971 року Ц-міським райвідділом РАЦС м. Горлівка Донецької області, ОСОБА_6 є матірю ОСОБА_7(а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії VI- НО № 299279, виданого 07.12.1991 року міським Палацем реєстрації шлюбу м.Горлівка Донецької області, ОСОБА_7 07.12.1991 року уклала шлюб з ОСОБА_5, та змінила призвіще на Дородних(а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії V-HO № 253678, виданого 08.10.1986 року Палацем укладання шлюбу м.Горлівки Донецької області, ОСОБА_6, мати позивачки, 08.10.1986 року уклала шлюб з ОСОБА_2, та змінила призвіще на Пухова(а.с.10).

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою із зони проведення АТО та на теперішній час зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Лиман (ОСОБА_3) Донецька область (а.с.6).

ОСОБА_2, народився 20 квітня 1945 року в с.Дубовіки, Васильківського району, Дніпропетровської області; був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3(а.с.7).

З причини тяжкої хвороби ОСОБА_2 28 грудня 2016 року помер у м. Горлівка ;факт смерті відображено в наданій заявником довідці про причину смерті № 2638 від 30.12.2016 року, видану Горлівським відділенням Республіканського бюро судово-медичної експертизи м. Донецька(а.с.11-12). Також заявник надала до суду договір замовлення на організацію і проведення похорону, виданий 30.12.2016 року КП Простор, на території, тимчасово непідконтрольній державній владі України (а.с.13-15). Суд не сприймає ці документі як допустимі докази з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», але звертає увагу на їхній зміст, оскільки викладена в них інформація підтверджується іншими доказами по справі.

Разом із тим, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на території, контрольованій не визнаним на міжнародному рівні державним утворенням.

ОСОБА_1 зверталася до Лиманського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області в березні 2017 року із заявою про реєстрацію факту смерті свого вітчима, однак орган ДРАЦС листом від 21.03.2017 року № 519/15.37-94 повідомив про неможливість здійснення реєстрації цього факту через невідповідність поданих медичних документів встановленій законодавством України формі, неможливість прийняття до розгляду документів, виданих підприємствами, установами, організаціями на тимчасово непідконтрольній українській владі території Донецької області (а.с.19).

Свідок ОСОБА_5 суду повідомив, що він є чоловіком заявниці. 28.12.2016 року батько заявниці ОСОБА_2 перестав відповідати на телефонні дзвінки. Після чого цього ж дня зателефонував брат заявниці ОСОБА_4 та повідомив, що батько помер через проблеми з серцем. Свідок пояснив, що проблеми з серцем у ОСОБА_2 були вже давно. 29.12.2016 року вони з дружиною поїхали до м. Горлівка, а 31.12.2016 року відбувся похорон ОСОБА_2, на якому окрім свідка були присутні його дружина, її брат та сусіди померлого.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом ДРАЦС зареєструвати факт смерті; датою смерті у цих випадках є встановлена судом у рішенні дата фактичної смерті. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Так, судом встановлено, що 28.12.2016 року помер ОСОБА_2, про що на тимчасово непідконтрольній українській владі території було видано лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть.

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області та вихід частини території області (в тому числі м. Горлівка Донецької області ) з-під контролю державної влади України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі на території Тельманівського району Донецької області.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, документів, що підтверджують факт смерті ОСОБА_2, за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з обєктивних причин.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для заявника ОСОБА_1 від встановлення факту смерті її вітчима в певний час залежить подальша реєстрація факту смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 в порядку окремого провадження про встановлення факту смерті особи в певний час підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене,керуючись ст. ст. 208-223,256-259, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву окремого провадження ОСОБА_1, заінтересована особа Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який народився в с.Дубовіки, Васильківського району, Дніпропетровської області; був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; який помер 28 грудня 2016 року у м. Горлівка, Донецької області у віці 71 року з причинитяжкої хвороби.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду відповідно до ст. ст. 257-1, 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню; оскарження цього рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення виготовлено 22 березня 2017 року.

Суддя -