Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 15 вересня 2016 року,-

вс т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення на його користь аліментів для утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідачка ухиляється від покладеного на неї обов'язку по утриманню дитини й просив стягувати з останньої аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн щомісячно.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 250,00 грн щомісячно, починаючи із 13 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 15 вересня 2016 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2015 року. У даному шлюбі у них народилося троє дітей: син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Сторони проживають окремо, неповнолітній ОСОБА_7 проживає разом із позивачем за адресою АДРЕСА_1, інші діти - з відповідачкою по АДРЕСА_2.

Діти хворіють різними захворюваннями, потребують постійного догляду, в зв'язку з чим ОСОБА_5 не має змоги працевлаштуватися, є малозабезпеченою й отримує соціальну допомогу, розмір якої в період із 01 листопада 2015 по 01 червня 2016 становив 2 991,13 грн щомісячно, а із 01 червня 2016 по 30 листопада 2016 становить 3 020,82 грн щомісячно. Указана соціальна допомога є єдиним доходом відповідачки.

У свою чергу, позивач працює оператором лінії у виробництві харчової продукції ПрАТ «Тернопільський молокозавод», його заробітна плата за травень 2016 року із відрахуванням податків та обов'язкових платежів становить 6 487,00 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09 квітня 2014 року із ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 та сина ОСОБА_8 по 400,00 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи із 06 березня 2014 до досягнення дітьми повноліття.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, обґрунтовано виходив із розміру доходів сторін, а саме те, що ОСОБА_5 не працює і єдиним джерелом доходу останньої є державна допомога малозабезпеченій сім'ї, в свою чергу позивач самостійно забезпечує матеріально сина ОСОБА_7 у розмірі прожиткового мінімуму на дитину, чого не спроможна виконати відповідачка. Стосовно решти двох спільних дітей, то покладення на ОСОБА_5 обов'язку по сплаті аліментів на користь позивача погіршить майновий стан дітей, які знаходяться на її утриманні.

Судом апеляційної інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи та з урахуванням зібраних доказів, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для його скасування.

Рішення суду першої інстанції перегляду не підлягає, оскільки повністю скасоване рішенням апеляційного суду.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 15 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов