Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
==========================================================================================================Є.У. №310/789/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Дністрян О.М.
Провадження № 22-ц/778/648/17 Суддя-доповідач: Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіКухаря С.В.
суддів:Полякова О.З.
Воробйової І.А.
секретарБуримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_5 звернувся з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору б/н від 20.02.2007р. недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.02.2007 року між начебто ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № б/н від 20.02.2007 року відповідно до змісту якого йому надано кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом. 13.05.2014 року до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області банком подано позовну заяву про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у сумі 37128,03 грн. Проте на укладення вказаного договору він своєї згоди не надавав. Крім того зазначає, що у наданому банком розрахунку заборгованості в пероід з 23.06.2011р. по 07.09.2011р. невідомою особою здійснено платіж в сумі 1150 грн., але він цей платіж не здійснював. Умови кредитного договору №б/н від 20.02.2007р. були виконані разом із завершенням дії кредитної картки. По завершенню строку дії картку він не отримував, а банк не надавав нової кредитної картки. Як вбачається із змісту позовної заяви довести належним чином факт надання нової картки банк не може, у додатках до позовної заяви вкладено заяву-анкету із номером іншої картки. Вважає, що банком надано розрахунки заборгованості, які не відповідають дійсності, а також ним виявлено очевидний факт фальсифікації його підпису, його невідповідності автентичним зразкам підпису, тому заява-анкета від 20.02.2007р., яка на думку представника банку є кредитним договором по свої суті є удаваним правочином. Впевнений, що банком в односторонньому порядку без вільного волевиявлення і без його відома, а також начебто від його імені невідомими особами з метою виникнення певних грошових зобов'язань укладено даний правочин. Грошові кошти відповідно до умов цього начебто кредитного договору ним не були отримані. Вважає, що договір б/н від 20.02.2007 року є недійсним з моменту його вчинення. Просив визнати кредитний договір б/н від 20.02.2007 року недійсним внаслідок його нікчемності.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2016 року позов задоволено та визнано зазначений договір від 20.02.2007 року недійсним.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено, 20.02.2007 року представником ПАТ КБ «ПриватБанк» та невстановленою особою за ОСОБА_5 був підписаний кредитний договір №б/н від 20.02.2007 року, який складається з Умов та Правил надання банківських послуг, згідно умов якого видавався кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

З наданого розрахунку банку (а.с. 8, 18) вбачається, що станом на 30.04.2014 року заборгованість за вказаним договором склала 37128,03 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 9848,69 грн., заборгованість за процентами - 24535,15 грн., прострочена комісія - 500 грн., заборгованість по судовим штрафам - 2244,19 грн.

Позивач зазначив, що цей договір не підписував, платіжну картку не отримував.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 01.09.2016 № 260п, проведеної Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України та згідно з висновками якої, підписи, виконані в графі «Клиент» та «Платежную карту и ПИН получил» в кредитному договорі від 20 лютого 2007 року, викладеному на кольоровому бланку під назвою «Заявление (заполняется клиентом)» виконані не ОСОБА_5, а іншою особою (а.с.71-74).

Вказаний висновок банком не спростований.

Згідно вимог ст.ст. 202 ч.1, 203 ч.ч.1-5, 215 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції, що записи в заяві та підпис від імені ОСОБА_5 виконані не позивачем, а іншою особою, що свідчить про відсутність його волевиявлення на укладення цього договору, а тому є обґрунтованими позовні вимоги щодо визнання недійсним договору б/н від 20.02.2007 року, про існування якого позивач дізнався лише після звернення банку до суду з позовом про стягнення з нього зазначеної заборгованості.

Посилання у скарзі на невірність висновку експерта є лише припущеннями не доведеними належними та допустимими доказами і не спростовують його висновку.

Інші доводи апеляційної скарги про надання саме ОСОБА_5 конфіденційної інформації банку, зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилався банк в суді першої інстанції, як на підстави своїх заперечень проти позову, вони фактично оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2016 року по даній справі залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: