У Х В А Л А

16 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Охрімчук Л.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20 вересня 2016 року в справі за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_4 про відшкодування витрат за період навчання,

в с т а н о в и л а :

Доманівський районний суд Миколаївської області рішенням від 13 липня 2016 року відмовив у задоволенні позову Одеського державного університету внутрішніх справ.

Апеляційний суд Миколаївської області 20 вересня 2016 року рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 13 липня 2016 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив, стягнув з ОСОБА_4 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ 55 тис. 395 грн 66 коп. витрат, пов'язаних з навчанням, вирішив питання про розподіл судових витрат.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 21 грудня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилив, рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20 вересня 2016 року залишив без змін.

У березні 2017 року до Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20 вересня 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 131, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх вимог заявник надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2014 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4 та залишаючи в силі рішення суду апеляційної інстанції про задоволення позову, суд касаційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 порушено умови договору, зокрема він відмовився від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання, у зв'язку з чим його звільнено з органів внутрішніх справ, що згідно з умовами укладеного між сторонами договору є підставою для відшкодування відповідачем витрат, понесених на його утримання за період навчання.

У наданій для порівняння ухвалі від 30 квітня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позову про стягнення витрат, пов'язаних з навчанням. При цьому, суд виходив з того, що у договорі про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, укладеному між сторонами, не передбачено відшкодування фактичних витрат на підготовку у разі звільнення з органів внутрішніх справ за порушення трудової дисципліни.

У судовому рішенні, наданому заявником на підтвердження підстави для перегляду судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_4 про відшкодування витрат за період навчання за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20 вересня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко