АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/1445/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1232/17Головуючий у 1-й інстанції Гавриленко Т. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

при секретарі: Радько О.М.

за участі представника позивача ОСОБА_2

представника відповідачів: ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Аршиця"

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 березня 2017 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Аршиця" до ОСОБА_4, Приватного підприємства "Ворскла." про визнання недійсним договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Аршиця» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5, Приватного підприємства «Ворскла.» про визнання недійсним договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначало, що між ТОВ «Агрофірма Ворскла», яке було реорганізовано шляхом приєднання до ТОВ «Агрофірма «Аршиця» та ОСОБА_4 укладено договір оренди землі №549 від 12 листопада 2008 року, за умовами якого позивач передала товариству у платне користування належну їй земельну ділянку строком на 5 (п'ять) років.

Державна реєстрація договору оренди землі була проведена у Новосанжарському РВ ПРФ «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель 22 вересня 2010 року вчинено відповідний запис за №76.

Пунктом 8 зазначеного договору оренди землі передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Також вказувало, що 20 квітня 2016 року ТОВ «Агрофірма «Аршиця» направляло ОСОБА_4 лист №88 з пропозицією укласти додаткову угоду до договору оренди землі, та долучало Додаткову угоду, проте відповіді не отримало. Також орендодавець не направляла орендарю протягом одного місяця з моменту закінчення строку дії договору оренди листів щодо відмови в його поновленні.

Після закінчення строку оренди ТОВ «Агрофірма «Аршиця» продовжувало відкрито та безперешкодно користуватися зазначеною орендованою земельною ділянкою, яку використовувало за цільовим призначенням, в той же час йому стало відомо про реєстрацію 02 березня 2016 року орендодавцем договору оренди тієї самої земельної ділянки з Приватним підприємством «Ворскла.».

На підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі» позивач просив визнати недійсним договір оренди землі від 10 грудня 2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ПП «Ворскла.» номер запису про інше речове право №13609166 від 02 березня 2016 року, та визнати укладеною, без підпису сторін, додаткову угоду до договору оренди землі №549 від 12 листопада 2008 року, зареєстрованого 22 вересня 2010 року за №76, з моменту набрання чинності судового рішення на умовах, визначених додатковою угодою.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 березня 2017 року у задоволенні позову ТОВ «Агрофірма Аршиця» до ОСОБА_4, ПП «Ворскла.» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та визнання укладеною додаткової угоди відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Аршиця» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило оскаржуване ним судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На апеляційну скаргу ТОВ Агрофірма «Аршиця» своє заперечення надало Приватне підприємство "Ворскла.", в якому, спростовуючи доводи апелянта, просило апеляційну скаргу відхилити, а рішення районного суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 12 листопада 2008 року між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Ворскла» укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,14 га ріллі, строком на п'ять років з моменту його державної реєстрації, яка була здійснена 22 вересня 2010 року /а. с. 16-18/.

Пунктом 41 зазначеного договору передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Таким чином, п"ятирічний строк дії договору оренди землі закінчився 22 вересня 2015 року.

За умовами пункту 8 цього ж договору оренди землі, після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Також судом встановлено, що орендар ТОВ «Агрофірма «Ворскла» звернувся до ОСОБА_4 з листом №88 від 20 квітня 2016 року з проханням поновити договір оренди, додавши примірники проекту відповідної додаткової угоди. Як вбачається з матеріалів справи, рекомендований лист ОСОБА_4 отримала 19 травня 2016 року /а. с. 37-40/. Відповідно до п. 1.5.14 Статуту ТОВ «Агрофірма «Аршиця», затвердженого прото-колом загальних зборів учасників 16 серпня 2016 року, ТОВ Агрофірма «Аршиця» є правонаступником всього майна, всіх прав та обов'язків ТОВ «Агрофірми Ворскла» згідно з передавальним актом, затвердженим загальними зборами учасників ТОВ «Агрофірма Ворскла» 26 січня 2016 року /а. с. 98-110/.

Окрім того, судом встановлено, що 10 грудня 2015 року ОСОБА_4 уклала договір оренди землі №243 з Приватним підприємством «Ворскла.» /а. с. 92, 93/.

Згідно наявного в матеріалах справи акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду згідно договору оренди землі №243 від 10 грудня 2015 року, ОСОБА_4 передала, а Приватне підприємство «Ворскла.» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку площею 3,140 га, яка розташована на території Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області /а. с. 94/.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що позивач не надав належних доказів направлення орендодавцю повідомлення про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки у встановлений строк, а сам по собі факт продовження користування нею після закінчення строку дії цього договору не свідчить про законність користування орендарем цією земельною ділянкою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, за нормами ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У відповідності з ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди)земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки.

За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обовязки.

Положеннями ст. 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено переважне право орендаря, який належно виконував обовязки відповідно до умов договору, на його поновлення після закінчення строку, на який було укладено договір.

Переважне право орендарів на поновлення договору оренди поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду.

Зокрема частинами першоюпятою статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Звідси правильним є висновок суду про те, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земель-ною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Встановивши, що орендар у встановлений договором строк не надіслав орендодавцю повідомлення про свій намір скористатися переважним правом щодо укладення договору на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в орендаря переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, оскільки не дотримано процедури такого поновлення, встановленої статтею 33 Закону України «Про оренду землі», а продовження користування орендованою земельною ділянкою орендарем та його повідомлення про намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди поза межами строку дії цього договору за наявності заперечень орендодавця не є підставою для визнання укладеного з новим орендарем договору оренди недійсним, оскільки право позивача на переважне поновлення договору оренди землі за таких обставин не порушено.

Такий висновок місцевого суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 23 березня 2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи №6-146цс16, яка згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправо-мірність.

Рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Аршиця" відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підписи/ ОСОБА_6

ОСОБА_7

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.