Справа № 740/3696/17
Провадження № 2/740/1526/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Черняхівської сільської ради Ніжинського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що будинок № 36 по вул. Набережна в с. Черняхівка Ніжинського району мав статус колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_3 голова двору, ОСОБА_2 син голови двору, ОСОБА_4 невістка та ОСОБА_5 - онук. 01 квітня 2004 року ОСОБА_3 померла, після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. На випадок своєї смерті спадкодавець не залишила заповіт. На момент її смерті з нею був зареєстрований за однією адресою та проживав єдиний спадкоємець першої черги за законом її син ОСОБА_2, який у встановлений законом строк прийняв спадщину шляхом подачі до нотаріуса відповідної заяви з часом позивач звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва на право на спадщину на 1/4 частину житлового будинку. Але нотаріус своєю постановою відмовив позивачу у видачі свідоцтва по причині того, що житловий будинок не зареєстрований за спадкодавцем. В позові просить визнати за ним право власності на 1/4 частину житлового будинку № 36 по вул. Набережна в с. Черняхівка Ніжинського району в порядку спадкування після смерті матері.

Позивач в судове засідання не зявився, надавши заяву про підтримання вимог та розгляд справи в його відсутність.

Відповідач - представник Черняхівської сільської ради Ніжинського району в судове засідання не зявився надіславши заяву про визнання позовних вимог і розгляд справи в його відсутність.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Довідкою Черняхівської сільської ради від 08.09.2007 року № 538 підтверджується, що станом на 15.04.1991 року домоволодіння, розташоване по вул. Набережна, 36 в с. Черняхівка Ніжинського району мало статус колгоспного двору. В будинку мешкали ОСОБА_3 голова двору, ОСОБА_2 син голови двору, ОСОБА_4 невістка та ОСОБА_5 - онук (а.с. 11).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Згідно розяснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5А, як члени колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на спірний будинок. Отже їм належало по 1/4 частині вказаного будинку.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відмова в оформленні права власності на спірний будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідність складання яких на той час не була регламентована законодавством, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, що є підставою для задоволення позову в частині визнання права власності на будинок.

Згідно свідоцтва про смерть (а.с.8) ОСОБА_3 померла 01 квітня 2004 року.

Свідоцтвом про народження підтверджується, що ОСОБА_3 була матірю ОСОБА_2 (а.с.14).

Наданою на запит суду копією спадкової справи, заведеної щодо майна померлої ОСОБА_3 підтверджується, що спадщину прийняв її син ОСОБА_2, який 10 серпня 2017 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку.

З довідки КП «Ніжинського МБТІ» від 05 вересня 2017 року на а.с. 10 вбачається, що будинок в с. Черняхівка по вул. Набережна, 36 не зареєстрований за жодним власником.

Постановою нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 10 серпня 2017 року позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав зважаючи на те, що право власності не зареєстровано за спадкодавцем (а.с.9).

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.1223 ЦК України, ст.ст.213 - 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку № 36 з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Набережна в с. Черняхівка Ніжинського району Чернігівської області, в порядку спадкування після померлої 01 квітня 2004 року ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_1