Справа № 462/665/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягувати з відповідачки на її користь аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно до зміни її матеріального становища. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка є її донькою. Вона непрацездатна, похилого віку, з мізерним розміром пенсії 1260 грн. Їй потрібні кошти на харчування, лікування. Донька матеріальної допомоги їй не надає, хоча є працездатною та може надавати матеріальну допомогу. В звязку з наведеним, просить позов задовольнити.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним, додатково пояснила, що відповідачка з 2014 року їй не допомагає, не приймає участі в утриманні квартири. Вона є хворою на остеопороз, не може вставати з ліжка, потребує значних коштів на лікування. Просить суд позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідач та її представник позов заперечили, подали до суду письмові заперечення /а.с.57/, додатково пояснивши, що відповідач ніде не працює з 12.12.2014 року, не займається підприємницькою діяльністю, потребує лікування, що підтверджується медичними довідками, крім того, на її утриманні знаходиться малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої вона отримує аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно. Фактично відповідача утримує її чоловік ОСОБА_4, який всій час запропонував відповідачу не працювати, щоб зберегти здоровя. Позивач подала позов не тому що потребує матеріальної допомоги, а заради помсти, оскільки відповідач подарувала 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 іншій людині, просять у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши позивача, відповідача та її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матірю відповідача ОСОБА_2, остання є єдиною донькою позивача, що стверджується свідоцтвом про народження серія І-СГ № 532640 /а.с.4/ та не заперечується сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно з ч. 3 ст. 75 СК України, непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

Застосовуючи аналогію закону, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є непрацездатною в розумінні ст. 202 СК України, оскільки досягла пенсійного віку.

Відповідно до довідки Управління пенсійного фонду в Залізничному районі м. Львова пенсія позивача за період з липня 2016 року до грудня 2016 року. становить 7677,54 грн., зокрема за грудень 2016 року позивач отримала 1377,09 грн. /а.с.3/.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність становить наступний розмір: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Таким чином, розмір щомісячної пенсії позивача, який становить 1377,09 грн. фактично дорівнює розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, який з 1 травня становить 1373 грн., що свідчить про те, що пенсії позивача достатньо лише для задоволення мінімальних потреб.

Разом з тим, з пояснень позивача та витягів з історії хвороби і медичних обстежень /а.с.10-17/ вбачається, що позивач потребує постійного лікування, що зумовлює витрачання значних коштів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги, і тому твердження відповідача та її представника, що позовні вимоги є надуманими не беруться судом до уваги.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що обовязок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним.

З пояснень відповідача вбачається, що вона ніде не працює з 12.12.2014 року, не займається підприємницькою діяльністю, потребує лікування, що стверджується відповідними матеріалами справи /а.с.65-68/, а також, на її утриманні знаходиться малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.75/, на утримання якої вона отримує аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно. Фактично її утримує її чоловік ОСОБА_4, з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19.02.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.74/.

Відповідач не надала суду належних та допустимих доказів, які б стверджували, що позивач недобросовісно ставилася до своїх батьківських обовязків по відношенню до відповідача.

Як убачається з пояснення чоловіка відповідача ОСОБА_4, який був допитаний у судовому засіданні в якості свідка зі сторони відповідача, його сімя ніколи не відмовлялася від допомоги позивачу, незважаючи на складні відносини між ними, вони можуть надавати щомісячну допомогу позивачу в розмірі 400 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Беручи до уваги, що позивач є непрацездатною та такою, що потребує матеріальної допомоги, а відповідач не надає матеріального утримання матері добровільно, проте, як пояснив чоловік відповідача може це робити, сплачуючи аліменти на користь позивача в розмірі 400 грн. щомісячно, то це слід робити у судовому порядку, як цього вимагає позивач.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, вважає, що стягнення аліментів з відповідача на утримання матері у розмірі 400 грн. щомісячно, відповідатиме, як інтересам сторін, так і принципам розумності та справедливості.

Крім стягнення аліментів на утримання матері, з відповідача слід стягнути відповідний розмір судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10,11,60-62,88,212-215,218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на її утримання у розмірі 400 (чотириста) гривень 00 коп. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 07.02.2017 року.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. на користь держави.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя:

Оригінал рішення.