18.05.2017 Єдиний унікальний номер 205/8287/16-ц
Провадження №2/205/397/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Шавули В.С.

за участю секретаря Романової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гаражного кооперативу «Парус» про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

03 листопада 2016 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с.1-3).

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить гараж НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Парус» розташованому за адресою: м. Дніпро, вул.. Велика Діївська, буд. 187.

Звернувшись до приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_3 для належного оформлення спадщини, позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний гараж, так як необхідні для оформлення правовстановлюючі документи на вищевказаний гараж відсутні, у зв'язку із тим, що в реєстраційному посвідченні на гараж виявлені виправлення, а саме: гараж НОМЕР_1 на новий НОМЕР_2.

В подальшому кількість гаражів в ГК «Парус» збільшилась за рахунок новобудов та після проведення загальної інвентаризації гаражного кооперативу з метою отримання Державного акту на право постійного користування землею, нумерацію гаражів було змінено, а саме нумерацію гаражу, що належав померлому ОСОБА_2 змінено з НОМЕР_1 на НОМЕР_2.

На підставі викладеного та посилаючись на обґрунтування викладені у позові, позивачка просить суд визнати за нею право власності на гараж НОМЕР_2, який знаходиться в гаражному кооперативі «Парус» розташованому по вул.. Велика Діївська, 187 у м. Дніпрі, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання позивачка не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду її представник за договором адвокат Лукаш Л.О., надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.104).

Відповідач в особі свого представника у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення із відміткою про вручення адресату (а.с.43). Про причини неявки свого представника не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надсилав.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України, одними із засобів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права та визнання правочину недійсним.

Підставою звернення до суду позивача із позовом є захист майнових інтересів, пов'язаних із правом набуття в порядку спадкування права власності на нерухоме майно.

При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, практику Верховного Суду України. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, суд застосовує положення Цивільного Кодексу в редакції 1963 року, інших Законів України.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд, з'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Ленінського виконкому від 11.08.1989 року №420/4 ОСОБА_2 на праві власності належав гараж НОМЕР_1 по вул.. Братів Трофімових у м. Дніпропетровську розташований в гаражному кооперативі «Парус» (а.с.5,22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с.4).

Із матеріалів спадкової справи №4/2016 від 12.03.2016 року (а.с.52-103) відкритої після смерті ОСОБА_2 встановлено, що після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить гараж НОМЕР_1, який розташований в м. Дніпро по вул.. Братів Трофімових (нині Велика Діївська) в гаражному кооперативі «Парус».

За життя померлий склав заповіт, яким заповів все належне йому майно ОСОБА_1 (а.с.56). ОСОБА_1 частково прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний гараж, оскільки нотаріусом виявлені виправлення в реєстраційному посвідченні на гараж НОМЕР_1-новий НОМЕР_2 (а.с.103).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За ст. 1233 ЦК України, заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у судових справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Встановлено, що в реєстраційному посвідченні на домоволодіння, що належить державним, кооперативним та громадським установам, підприємствам та організаціям від 23.07.1991 року номер гаражу НОМЕР_1 виправлено на НОМЕР_2, також у технічному паспорті на гараж вказано номер НОМЕР_1 - «старий», НОМЕР_2 - «новий» та посвідчено підписом та печаткою голови ГК «Парус» ОСОБА_2 (а.с.5,6,17), що дає підставі суду вважати, що гараж НОМЕР_1, що належав померлому спадкодавцю, на теперішній час має номер 253, так як внаслідок забудов збільшилась кількість гаражів то нумерація була змінена.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог вважає, що позовні вимоги є в повному обсязі доведеними, обґрунтованими, законними та такими, що підлягають повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 41, ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, ст.ст. 15,16, ст. 316-317, 328, 1216, 1217, 1222, 1233, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у судових справах про спадкування», ст.ст. 5, 6, 10, 11, 57-60, 88, 197, 209, 212, 213-215, 222 ЦПК України, суд, ?

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Гаражного кооперативу «Парус» про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визнати право власності на гараж НОМЕР_2, що знаходиться на території гаражного кооперативу «Парус» за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, буд. №187, за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Шавула