Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/270/17
Провадження № 2/391/173/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2017р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі :

головуючого судді Червонописького В.С.

при секретарі Степановій Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про встановлення факту належності документу та визнання права власності на спадкове майно. Свою заяву обґрунтовує тим, що після смерті її прабабусі, ОСОБА_3, відкрилася спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка площею 2,97 га, та земельна ділянка площею 4,50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради, Компаніївського району, Кіровоградської області.

При житті ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого заповіла вищезазначені земельні ділянки позивачу. 08.08.2015 ОСОБА_3 померла. Під час подачі документів до нотаріальної контори з'ясувалося, що під час складення заповіту нотаріусом було вчинено помилку, а саме в тексті заповіту не зазначено синтаксично вірно формулювання заповідального розпорядження, зазначено- «належну мені земельні ділянку». В даному випадку нотаріус позбавлений можливості встановити склад спадкового майна та видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на все належне померлій нерухоме майно. Крім того, з Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КР № 041741 належного померлій вбачається, що її прізвище зазначено не вірно «Іванішина» замість «Іванишина».

Позивач просить суд визнати за нею право власності на дане нерухоме спадкове майно та встановити факт належності документа.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від останньої надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про визнання відповідачем позовних вимог та про розгляд справи без участі їхнього представника.

Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 08 серпня 2015 року у віці 87 років померла ОСОБА_3. В день її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,97 га, та земельна ділянка площею 4,50 га загальною площею 7,47 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради, Компаніївського району, Кіровоградської області.(а.с.9,10)

При житті ОСОБА_3, залишила заповіт, згідно якого «належне їй земельні ділянку, яка розташована в адмінмежах ОСОБА_2 сільської ради, Компаніївського району Кіровоградської області, заповіла ОСОБА_1, 17.03.1987 р.н». (а.с.10)

Згідно паспорту позивач є ОСОБА_4, даний факт не оспорюється у відповідності до чинного законодавства.(а.с.6-7).

Відповідно до ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Судом досліджено спадкову справу № 38/2016 заведену після смерті ОСОБА_3, та встановлено, що після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1, інші спадкоємці відсутні. Постановою нотаріуса від 30.03.2017 відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 в звязку з неможливість встановити склад спадкового майна та в звязку з розбіжностями у прізвищі спадкодавця в правовстановлюючому документі на земельну ділянку.(а.с.25-35).

Відповідно до ч. 1ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п 10.Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз'ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, але постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва на право власності після смерті ОСОБА_3 А отже судом встановлено, що позивачем виконано всі необхідні дії для прийняття спадщини. Враховуючи викладене позовні вимоги в частині визнання права власності на земельні ділянки після смерті ОСОБА_3 підлягають до задоволення.

Документом, що посвідчує право власності на земельні ділянки є Державний акт. В матеріалах справи знаходиться копія Державного акту на право власності на землю серії І-КР № 041741, за яким згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки вона складається з двох частин площею 2,97 га та площею 4,50 га, загальною площею 7,47 га., виданого ОСОБА_2 сільською радою від 28.11.2001 на ім'я спадкодавця (а.с.15). Але при оформленні державного акту серії І-КР № 041741 була допущена помилка в прізвищі, а саме в державному акті на право власності на землю прізвище зазначено «Іванішина», замість вірного «Іванишина».

У відповідності з п. 5 ч. 1 ст.234; п. 6 ч. 1 ст.256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Встановлення даного факту ОСОБА_4 потрібно для оформлення спадкових документів, тобто для реалізації свого права розпоряджатися належним їй на праві власності нерухомим майном, але вона не може його реалізувати, чим порушується її законне право, передбачене ст. 373 Цивільного кодексу України

Факт належності ОСОБА_3 земельних ділянок загальною площею 7,47 га, що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, підтверджується свідоцтвом про смерть, в якому прізвище померлої вказано як «Іванишина».(а.с.9).

Враховуючи викладене позов в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10,11, 60, 209, 211, 212-215,218, 256, 257 ЦПК України ст.ст. 1233, 1225,1269 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику у справах про спадкування'' №7 від 30.05.2008 року, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме належність правовстановлюючого документу державного акту на право приватної власності на землю серії І-КР № 041741 на земельну ділянку загальною площею 7,47 га, розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва від 28 листопада 2001 року виданого на ім»я ОСОБА_5 ОСОБА_3 померлій 08 серпня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на спадщину у вигляді земельної ділянки № 292-1 площею 2,97 га та земельної ділянки № 292-2 площею 4,50 га, загальною площею 7,47 га., які розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті ОСОБА_3, померлої 08 серпня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення або отримання копії цього рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Червонописький