№ провадження 2/646/449/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.17 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Журавель В.А.

при секретарі - Писаренко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про визнання права власності на самочинно реконструйований житловий будинок та за зустрічним позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду, посилаючись на те, що у 2009 році після смерті матері ОСОБА_2 успадкувала житловий будинок з надвірними будівлями № АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину серії НОМЕР_1. У 2003 році, ще за життя матері, за її згодою та домовленістю між нею та позивачкою, на власні заощаджені кошти власними силами для поліпшення умов проживання ОСОБА_1 були самочинно, без отримання відповідних дозволів, але з дотриманням всіх архітектурних, будівельних, санітарних та екологічних норм, проведені будівельні роботи з реконструкції житлового будинку літ. «А-1» зі зведенням житлової прибудови літ. «А-1» і тамбуру «а4», а також переобладнано приміщення № 1-1» (кухня) з нежитлового в житлове, загальною площа будинку збільшилася з 43,8 м2 до 60,2 м2, а житлова площа збільшилася з 22,2 м2 до 40,7 м2. Відповідність реконструйованого будинку всім передбаченим нормам підтверджена «Техническим заключением о состоянии строительных конструкцій и возможности сохранения построеных пристроек лит. «А -1» и лит. «а4 », к жилому дому лит. «А-1», расположенных по ул. Мичурина, 44», виданим у 2015 році ТОВ «Харківреконструкція», згідно якого всі конструкції прибудов знаходяться в задовільному стані, відповідають вимогам будівельних та санітарних норм, є придатними для подальшої експлуатації за призначенням та можуть бути збережені. Рішенням 2 сесії Харківської міської ради 7 скликання позивач отримала дозвіл на збереження самочинно побудованих приміщень та переобладнання, а також дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Рішенням 7 сесії Харківської міської ради 7 скликання позивач отримала у приватну власність земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 0,0718 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1. Після чого позивач звернулася до Департаменту реєстрації Харківської міської ради з заявою про реєстрацію права власності на реконструйований житловий будинок, однак отримала рішення про призупинення розгляду у зв'язку з розбіжністю в розмірах загальної та житлової площі у документі про право на спадщину та новому технічному паспорті, що виникла в результаті самочинної реконструкції зі зведенням прибудов. Тому позивач ОСОБА_1 звернулась до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю із заявою про введення в експлуатацію реконструйований житловий будинок. У серпні 2016 року позивач отримала відповідь про відмову у задоволенні заяви, оскільки подана нею декларація не відповідає формі, передбаченій постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року, а саме в ній має бути зазначений номер рішення суду про визнання права власності. Тому позивач просила визнати за нею право власності в цілому на житловий будинок загальною площею 60,4 м2 та житловою площею 40,7 м2 з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

Відповідач - Харківська міська рада звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому зазначив, що позивачем порушено вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року, оскільки у позивача відсутні дозвільні документи на право виконання будівельних робіт з будівництва об'єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку. Крім того, будівництво здійснюється на підставі будівельного паспорта, та проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації, однак докази наявності таких документів позивачем не надано. Тому позивач за зустрічним позовом просив зобов'язати ОСОБА_1 здійснити заходи, направлені на прийняття в експлуатацію житлового будинку з надвірними будівлями площею 60,4 м.кв. по АДРЕСА_1 та зареєструвати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями площею 60,4 м.кв. по АДРЕСА_1 після реєстрації декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об'єкта.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти позову Харківської міської ради заперечувала.

Представник Харківської міської ради ОСОБА_3 проти позову ОСОБА_1 заперечував, зустрічний позов підтримав.

Представник третьої особи - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання, про причину неявки суд не сповістив.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги сторін є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного .

Як встановлено судом ОСОБА_1 за правом власності належать : житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 43,8 кв. м., житловою площею 22,2 кв.м., надвірні будівлі: літня кухня літ. «М», льох літ. «К», вбиральня літ. «Н», колодязь № 3, огорожа №9-16, які розташовані в АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 29 грудня 2009 року 1 ХДКН за р. № 2-3585 / а. с. 6/.

У 2003 році позивачем на власні заощаджені кошти власними силами для поліпшення умов проживання були самочинно, без отримання відповідних дозволів, проведені будівельні роботи з реконструкції житлового будинку літ. «А-1» зі зведенням житлової прибудови літ. «А-1» і тамбуру «а4», а також переобладнано приміщення № 1-1» (кухня) з нежитлового в житлове, загальною площа будинку збільшилася з 43,8 м2 до 60,2 м2, а житлова площа збільшилася з 22,2 м2 до 40,7 м2. / а. с. 21-25/.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», виконання будівельних робіт дозволяється після реєстрації повідомлення або декларації про початок виконання будівельних робіт чи видачі органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Згідно п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком. Таким чином, визнання у судовому порядку права власності на об'єкт будівництва не позбавляє обов'язку введення його в експлуатацію.

Доказів щодо наявності дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва, а саме (реконструкції) житлового будинку та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку позивачем ОСОБА_1 чсудові не надано.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. У зв'язку із чим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду Укрраїни з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30 березня 2012 року передбачено, що при вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29 - 31 Закону № 3038-УІ, а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Таким чином, при проведенні будівельних робіт позивачем ОСОБА_1 було порушено ДБН А.2.2-3-2012, згідно якого встановлено порядок розробки, узгодження та затвердження проектної документації на нове будівництво та реконструкцію будівель та споруд, а також визначено, що будівництво починається після затвердження проектної документації; ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», якою передбачено, що будівництво об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»; ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якої виконання будівельних робіт дозволяється після реєстрації повідомлення або декларації про початок виконання будівельних робіт чи видачі Інспекцією дозволу на виконання будівельних робіт; ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якої експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно з Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011року, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до І-ІІ категорії складності та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно- будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Позивачем не надано судові доказів щодо прийняття в експлуатацію житлового будинку загальною площею 60,4 кв. м.

У зв'язку із чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в цілому на житловий будинок загальною площею 60,4 кв. м., житловою площею 47,7 кв. м. з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, оскільки позивачем порушено встановлений діючим законодавством порядок набуття права власності, виконання будівельних робіт та введення об'єкта в експлуатацію.

При цьому вимоги відповідача щодо зобов'язання ОСОБА_1 здійснити заходи, направлені на прийняття в експлуатацію житлового будинку з надвірними будівлями площею 60,4 м.кв. по АДРЕСА_1 та зареєструвати право власності на вказаний житловий будинок після реєстрації декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об'єкта задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як встановлено судом позивач є власником житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 43,8 кв. м., житловою площею 22,2 кв.м., та надвірних будівель, що розташовані в АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 29 грудня 2009 року 1 ХДКН за р. № 2-3585.

Підстави для визнання за позивачем права власності на самочинно реконструйований житловий будинок літ. А-1, загальною площею 60,4 кв. м. натепер відсутні.

Здійснення заходів, направлених на прийняття в експлуатацію та реєстрацію права власності на реконструйований будинок, є правом, а не обов'язком особи, тому зобов'язання її здійснити такі дії є порушення її прав, свобод та інтересів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 331, 376 ЦК України, ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. ст. 34, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності в цілому на житловий будинок загальною площею 60,4 кв. м., житловою площею 47,7 кв. м. з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 - відмовити.

У задоволенні позову Харківської міської ради про зобов'язання ОСОБА_1 здійснити заходи, направлені на прийняття в експлуатацію житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 та зареєструвати право власності на вказаний будинок після реєстрації декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об'єкту - відмовити .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - В.А.Журавель