Справа № 309/1845/17
У Х В А Л А

Іменем України

06 вересня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., СОБОСЛОЯ Г.Г.

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

за участю представника апелянта ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Хустського районного суду від 15 червня 2017 року про забезпечення позову ОСОБА_3 і Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» до Державного підприємства «СЕТАМ» і Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання торгів недійсними, -

встановила:

14.06.2017 ОСОБА_4 і СТОВ «Дружба» звернулися до суду із зазначеним позовом до ДП «СЕТАМ» і Хустського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області. Мотивували тим, що ОСОБА_4 на підставі договору від 01.11.2016 орендує у СТОВ «Дружба» нежитлову будівлю навіс для віялки і зерна із надвірними спорудами, що в урочищі «Серед поля» в с. Стеблівка Хустського району. Без відома орендаря це майно було на виконання наказу Господарського суду Закарпатської області від 02.12.2010 № 18/81 продане ДП «СЕТАМ» на електронних торгах, що відбулися 06.06.2017, у рахунок погашення боргу СТОВ «Дружба» перед ПАТ «Промінвестбанк», покупцем є ОСОБА_1 Такими діями порушені права орендаря майна, який має першочергове право його викупу і, крім того, вже сплатив за нього.

Посилаючись на ці обставини, на норми закону щодо прилюдних торгів, правочинів, позивачі просили визнати електронні торги ДП «СЕТАМ», проведені згідно протоколу № 261217, недійсними. На забезпечення позову заявою від 14.06.2017 позивачі просили накласти арешт на майно СТОВ «Дружба» - нежитлову будівлю навісу для віялки і зерна із надвірними спорудами загальною площею 405,6 кв. м, що знаходиться в урочищі «Серед поля», б/н в с. Стеблівка Хустського району, та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо цього майна.

Ухвалою судді Хустського районного суду від 15.06.2017 заяву позивачів задоволено, до набрання рішенням суду законної сили забезпечено позов шляхом накладення арешту на майно СТОВ «Дружба» - нежитлову будівлю навісу для віялки і зерна із надвірними спорудами загальною площею 405,6 кв. м, що знаходиться в урочищі «Серед поля», б/н в с. Стеблівка Хустського району, та встановлення заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо цього майна.

ОСОБА_1 оскаржила ухвалу судді Хустського районного суду від 15.06.2017 про забезпечення позову. Зазначає, що ухвала не відповідає вимогам закону, а суддя, приймаючи таке рішення, не зясував належним чином дійсні обставини справи. Заява про забезпечення позову не була обґрунтована, не була підтверджена доказами як щодо необхідності такого забезпечення, так і щодо співмірності обраного виду забезпечення позову із його предметом та інтересами інших осіб. Накладання арешту і заборони на майно, що належить апелянту, який придбав його з прилюдних торгів, проведених на виконання судового рішення, що набрало законної сили, призвело до неможливості його використання та до безпідставного зупинення виконавчого провадження. Забезпеченням позову порушуються законні права апелянта, тому він просить цю ухвалу скасувати.

У письмових запереченнях на апеляцію позивач ОСОБА_4 вказує на її необґрунтованість, просить скаргу відхилити, ухвалу судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, який скаргу підтримав, розглянувши апеляцію за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи учасників процесу, перевіривши наявні матеріали, суд приходить до такого.

Як убачається з наявних матеріалів, ОСОБА_4 і СТОВ «Дружба» предявили до ДП «СЕТАМ» і Хустського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про визнання торгів недійсними, чим поставили питання про визнання недійсним правочину купівлі-продажу нерухомого майна, вчиненого на виконання судового рішення, що набрало законної сили (а.с. 2-6). Покупцем на електронних торгах, що відбулися 06.06.2017, була ОСОБА_1, яка придбала майно (нежитлову будівлю навісу для віялки і зерна із надвірними спорудами загальною площею 405,6 кв. м, що знаходиться в урочищі «Серед поля», б/н в с. Стеблівка Хустського району) за 195000,00 грн (а.с. 22-25, 36-37).

Ухвалою судді Хустського районного суду від 15.06.2017 заяву позивачів задоволено, до набрання рішенням суду законної сили забезпечено позов шляхом накладення арешту на майно СТОВ «Дружба» - нежитлову будівлю навісу для віялки і зерна із надвірними спорудами загальною площею 405,6 кв. м, що знаходиться в урочищі «Серед поля», б/н в с. Стеблівка Хустського району, та встановлення заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо цього майна (а.с. 31).

Листом Хустського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 11.08.2017 № 8976 підтверджується, що у звязку зі встановленим указаною ухвалою суду забезпеченням позову грошові кошти, що надійшли від переможця торгів, перебувають на депозитному рахунку органу ДВС і є надлишковими (а.с. 56).

Отже, наразі поставлено питання про визнання недійсним правочину щодо купівлі-продажу нерухомого майна, накладено арешт на майно, куплене і оплачене ОСОБА_1, встановлено заборону на вчинення будь-яких дій щодо цього майна (без конкретизації таких, що означає, по суті, заборону всіх дій включно з експлуатацією, ремонтом майна, усуненням його недоліків, аварійних ситуацій тощо) при тому, що покупець майна і сторона договору, про визнання недійсним якого йдеться, не є відповідачем у справі.

Таким чином, зважаючи на наявні матеріали ОСОБА_1 оскаржила ухвалу судді фактично в порядку ст. 292 ч. 1 ЦПК України як особа, яка не брала як відповідач участі у справі, в якій суд вирішив питання про її права та обовязки, на що має право. Ухвала суду першої інстанції щодо забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду (ст. 292 ч. 2, ст. 293 ч. 1 п. 2 ЦПК України).

Суд за заявою позивача може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, серед іншого, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ст. 151 ч. 1, ч. 2 п.п. 2, 3, ч. 3 ЦПК України). Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 152 ЦПК України, згідно із якими позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами (ст. 152 ч. 1 п.п. 1, 2, ч.ч. 2, 3 ЦПК України). Тобто, арешт може бути накладений саме на майно, яке належить відповідачу, а заборона вчиняти певні дії має бути конкретною щодо таких дій і, зокрема, не може створювати правової невизначеності, створювати необґрунтовані перешкоди у використанні, експлуатації певного майна, у здійсненні виробничої діяльності і т.ін.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Наклавши арешт на майно, куплене з електронних торгів ОСОБА_1, та заборонивши вчиняти будь-які (всі) дії щодо нього, суддя у розумінні закону вирішив питання про права та обовязки не відповідачів у справі, а особи, яка подала апеляцію. Забезпечення позову передусім і безпосередньо стосується інтересів ОСОБА_1, щодо прав якої стосовно придбаного майна встановлено радикальні обмеження і заборони, внаслідок яких процедура оформлення прав на майно у дійсності зупинена. Попри зміст заяви і предмет позову, ОСОБА_1 не була зазначена ні в якому процесуальному статусі у позовній заяві, доказів участі її в справі немає.

За встановлених обставин, ОСОБА_1 не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження ухвали судді про забезпечення позову, що нею безпосередньо обмежуються її майнові права. Суддя суду першої інстанції всупереч вимогам ст.ст. 151, 152, 210, 212-215 ЦПК України хоча і процитував в ухвалі положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», проте, фактично не навів у контексті справи належної мотивації та обґрунтування щодо обставин, які мають значення для вирішення питання та для висновку про необхідність забезпечення позову в обраний позивачем спосіб: чи виник спір, якщо так, то який і між ким саме; чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; як співвідноситься прохане забезпечення позову із його вимогами, чи є вони співмірними; чиїх інтересів стосується забезпечення позову та чи не порушуються такі тощо. В ухвалі відсутнє обґрунтування щодо того, чи існували підстави для забезпечення позову на момент вирішення клопотання позивачів, яке виходить із певних припущень. Саме по собі посилання в ухвалі на статті 151-153 ЦПК України відповідним її обґрунтуванням не є.

Відтак, суддя суду першої інстанції вирішив питання про забезпечення позову із порушенням норм процесуального права, забезпечення позову в наведений вище спосіб порушило інтереси особи, яка придбала майно та мала підстави для оскарження ухвали судді, що знайшло своє підтвердження, тому відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 2 ЦПК України апеляцію слід задовольнити, ухвалу скасувати, у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст. 292 ч.ч. 1, 2, ст. 293 ч. 1 п. 2, ст. 307 ч. 2 п. 2, ст. 312 ч. 1 п. 2, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу судді Хустського районного суду від 15 червня 2017 року скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_3 і Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» про забезпечення їх позову до Державного підприємства «СЕТАМ» і Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання торгів недійсними відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді