АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/1588/17 Головуючий суддя І інстанції Губська Я. В.
Провадження № 22-ц/790/3240/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кругової С.С.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря - Радченко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року по справі за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження права на виїзд за межі України боржника ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А :

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, погодженим з в.о. начальника про тимчасове обмеження права виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

В обґрунтування подання посилається на те, що на виконанні в відділі ПВР управління ДВС ГТУЮ знаходиться виконавче провадження №50181605 по виконавчому листу №2027/5586/16 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 355604,15 дол. США, що становить 3949339,69 грн. та 88273,82 дол. США, що становить 980369,10 грн. та судові витрати 1700 грн., яке до теперішнього часу боржником не виконане в повному обсязі.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року в задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження права на виїзд за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року та ухвалити нову, якою задовольнити подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження права на виїзд за межі України боржника ОСОБА_2 в повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що розгляд справи відбувався без залучення ПАТ КБ «ПриватБанк» в якості третьої особи. Розгляд справи вплинув на обсяг прав та обовязків апелянта, оскільки дана ухвала зачіпає законні права та інтереси ПАТ КБ «ПриватБанк» як стягувача у виконавчому провадженні. Зазначає, що застосування у визначеному Законом порядку, тимчасового обмеження виїзду ОСОБА_2І, за межі України направлене на відновлення порушених прав стягувача у виконавчому провадженні і не суперечить положенням Конвенції про захист прав і основних свобод людини та протоколів до неї.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні в відділі ПВР управління ДВС ГТУЮ знаходиться виконавче провадження №50181605 по виконавчому листу №2027/5586/16 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 355604,15 дол. США, що становить 3949339,69 грн. та 88273,82 дол. США, що становить 980369,10 грн. та судові витрати 1700 грн., яке до теперішнього часу боржником не виконане в повному обсязі.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Такі права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

При виконанні судових рішень порядок розгляду подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи - у праві виїзду за межі України регулюється статтею 377-1 ЦПК України, якою передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом пункту 19 частини 2 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Із змісту цього пункту вбачається, що ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення частини 2 статті 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішенням судів» від 6 червня 2008 року № 25-32/507 подання повинно відповідати вимогам, що визначені цим листом, а саме подання готується на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби за підписом начальника цього відділу та обов'язково має містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх обов'язків.

В статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на ньогосудовим рішенням.

При цьому сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є відповідно до цього Закону підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов'язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів умисного ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Згідно представлених до подання документів вбачається, що на виконання виконавчого листа №2027/5586/16 до відділу ПВР управління ДВС ГТУЮ надходять грошові суми, починаючи з червня 2016 року по січень 2017 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.4 ч.2 ст.307, п.3 ч.2 ст.312, 313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_4