Справа № 168/391/17
Провадження № 2/168/147/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2017 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Лугова, 11 в с.Глухи Старовижівського району Волинської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 жовтня 2016 року помер батько позивача ОСОБА_4 За життя він склав заповіт, за яким все належне йому майно заповів сторонам по справі. Заповіт був посвідчений виконавчим комітетом Глухівської сільської ради Старовижівського району і за життя спадкодавця не змінювався та не відмінявся. Позивач вказує, що прийняла спадщину шляхом подання нотаріусу відповідної заяви, однак їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок.

Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позов визнає.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Судом, з матеріалів справи та наданої в судове засідання нотаріусом копії спадкової справи за № 20-2017, заведеної після смерті ОСОБА_4, який помер 26 жовтня 2016 року, встановлені наступні обставини.

Спадкодавець ОСОБА_4 помер 26 жовтня 2017 року (аркуш справи 7). За життя останній склав заповіт, який був посвідчений виконавчим комітетом Глухівської сільської ради Старовижівського району 19 серпня 2008 року, та все своє майно заповів сторонам по справі (аркуш справи 11). Заповіт не змінений та не відмінений (аркуш спадкової справи 4). Відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса, позивач прийняла спадщину у визначений законом термін (аркуш спадкової справи 6). Інші спадкоємці в передбаченому законом порядку спадщину не прийняли, від належної їй частки у спадковому майні відмовились (аркуш спадкової справи 1 - зворот).

Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Лугова, 11 в с.Глухи Старовижівського району Волинської області, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що державним нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 10).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Довідкою, виданою виконавчим комітетом Глухівської сільської ради Старовижівського району від 09 березня 2017 року № 152, підтверджується право спадкодавця ОСОБА_4 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Лугова, 11 в с.Глухи Старовижівського району Волинської області (аркуш спадкової справи 7). З копії Технічного паспорта на жилий будинок № 11 по вул. Лугова в с. Глухи Старовижівського району Волинської області, вбачається, що даний будинок 1957 року побудови, знаходиться в стані придатному для проживання (аркуш справи 15 - 17).

Відповідач позов визнає повністю, що підтверджується поданою до суду заявою (аркуш справи 25). Дані обставини, в силу вимог статті 174 ЦПК України, крім інших є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами входять до складу спадщини, на яку у позивачки виникло право після смерті спадкодавця ОСОБА_4 (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому у є всі законні підстави для визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування за заповітом.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачкою ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Лугова, 11 в с.Глухи Старовижівського району Волинської області, що залишилося після смерті ОСОБА_4, який помер 26 жовтня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 197, 208, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, що знаходяться по вул. Лугова, 11 в с.Глухи Старовижівського району Волинської області.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_5