Справа №597/515/17
Провадження №2/597/245/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2017 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі головуючого Торської І.В.

з участю секретаря Фаринник Г.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 опіки і піклування Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської областіпро повернення малолітньої дитини, яка в судовому порядку була відібрана у матері,

в с т а н о в и в:

13.05.2017 року представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 опіки і піклування Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області про повернення малолітньої дитини, яка в судовому порядку була відібрана у матері. В позовній заяві вказує на те, що рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 06 травня 2015 року в неї було відібрано її малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 без позбавлення ОСОБА_1 її батьківських прав. 30 грудня 2015 року старший слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000861 від 03.04.2015 року за фактом злісного невиконання догляду за дитиною у зв'язку з відсутністю складу злочину.

Позивачка та її представник в позовній заяві та в судовому засіданні вказують на те, що позивачка звернулася до ОСОБА_4 опіки та піклування Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області із заявою про надання дозволу для повернення малолітньої дочки ОСОБА_5 на виховання та спільне проживання матері, про що орган опіки і піклування надав висновок №02-838/02-20 від 26.04.2016 року про доцільність повернення на виховання матері малолітньої дитини ОСОБА_5 для виховання та спільного проживання із матір'ю ОСОБА_1. А тому вважають, що на сьогодні відпали усі причини, які б унеможливлювали виховання позивачкою дитини, просять суд повернути позивачці дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали. Представник відповідача ОСОБА_4 опіки і піклування Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав і просив позов задовольнити. Заслухавши учасників судового засідання та дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову представником відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. З оглянутої в судовому засіданні копії свідоцтва про народження серії І-ИД №157913 від 18.06.2012 року встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_7 та ОСОБА_1. Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 06.05.2015 року у справі №597/400/15-ц, відібрано у ОСОБА_1 малолітню дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 без позбавлення її батьківських прав. Розпорядженням голови районної державної адміністрації № 175-од від 20 травня 2015 року ОСОБА_5 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Призначено опікуном малолітньої ОСОБА_5 її бабусю ОСОБА_8. Відповідно до довідки-характеристики № 62 від 13.03.2017 року виданої Шутроминською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області ОСОБА_1 проживає та зареєстрована в приватному житловому будинку в с.Шутроминці Заліщицького району Тернопільської області. Ввічлива, товариська, веде домашнє господарство, відвідує богослужіння в церкві, громадського порядку не порушує. Скарг на неї до сільвиконкому не надходило. Виконкомом Шутроминської сільської ради не попереджувалась. В судовому засіданні також встановлено, що за заявою позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_4 опіки і піклування Заліщицької районної державної адміністрації складено висновок про доцільність повернення на виховання матері малолітньої дитини від 26.04.2016 року №02-838/02-20, зі змісту якого слідує, що орган опіки і піклування, виходячи з інтересів дитини, вважає за доцільне повернути малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, її матері ОСОБА_1 на виховання та для спільного проживання

Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого: Статтею 150 Сімейного Кодексу України України встановлено низку обов»язків батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття нею повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно з ч.1,2 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та має право на піклування батьків. Виховання в сім'ї, відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону, є першоосновою розвитку особистості дитини. За змістом ч.1 ст.170 СК України дитину може бути відібрано від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Відповідно до ч.3 ст.170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. На підставі вищенаведених норм законодавства, а також з урахуванням того, що позивачка змінила свою поведінку, позитивно характеризуються за місцем свого проживання, створила належні умови для проживання та виховання малолітньої дитини у своєму будинку, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність повернення в сім'ю малолітньої ОСОБА_5, суд приходить до висновку про те, що причини, які перешкоджали належному вихованню дитини відпали, і тому її слід повернути матері ОСОБА_1 для повноцінного розвитку та виховання у сім'ї. На підставі наведеного, керуючись ч.3 ст.170 СК України та ст.ст. 10,11,174,209,212, 214 ЦПК України , суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Повернути матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительці с.Шутроминці, Заліщицького району Тернопільської області, ідентифікаційний код НОМЕР_1, її малолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу, яка подається апеляційному суду Тернопільської області через Заліщицький районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя І.В.Торська