АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/625/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Рибак М.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій В.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - Курочкіна Олександра Олександровича на рішення Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року

в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись в вересні 2015 року до суду з вищевказаним позовом обгрунтовував свої вимоги тим, що 11 березня 2008 року між ними (ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №005-2008-513, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримала у позивача кредит в сумі 238 000 швейцарських франків строком користування до 10 березня 2028 року зі сплатою 11,45 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 11 березня 2008 року з ОСОБА_7 було укладено договір поруки №005-2008-513-Р. Згідно п.1.1 договору поруки поручитель, зобов'язався відповідати перед позивачем за невиконання ОСОБА_4 усіх зобов'язань перед банком, що випливають з кредитного договору №005-2008-513 від 11 березня 2008 року в повному обсязі. Однак взяті на себе зобов'язання відповідачі не виконували у зв'язку з чим банк звертався до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості, який судом першої інстанції було задоволено.

З урахуванням того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишаються невиконаними належним чином то позивач ставив питання про стягнення у солідарному порядку з відповідачів заборгованість в розмірі 1461455,40 гривень у вигляді інфляційних витрат, 118998,51 гривень 3% річних, 191480,91 доларів США нарахованих відсотків, оскільки на даний час рішення суду не виконано.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача подав апеляційну скаргу. Де ставив питання про його скасування та ухвалення нового рішення за яким позов задовольнити у повному обсязі. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні не визнала подану апеляційну скаргу, заперечувала проти її задоволення.

Відповідач ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином у судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні вимог в частині стягнення 1461455, 40 гривень у вигляді інфляційних втрат, суд першої інстанції вказував на те, що індексації внаслідок знецінення підлягає тільки грошова одиниця України, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. А тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначається у гривні.

Відмовляючи в задоволення вимог щодо стягнення з відповідачів 191480, 91 доларів США нарахованих відсотків за договором, суд виходив з того, що договір між сторонами було укладено в іноземній валюті - швейцарських франках, в яких відповідно і підлягають до стягнення відсотки за користування кредитними коштами згідно до пунктів 1.1., 2.5, 2.6, 2.7 договору.

Також суд вважав такими що не підлягають до задоволення вимоги про стягнення 118998, 51 гривни 3% річних, оскільки договором було встановлено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу.

Також судом вказувалось на те, що рішенням Оболонського районного суду від 14.04.2014 року у справі № 756/13009/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17.06.2014 року, було визнано припиненодоговір поруки № 005-2008-513-Р, укладений 11.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_7 з 15.07.2008 року. Відтак покладення на поручителя зобов'язання щодо солідарного відшкодування заборгованості за кредитним договором внаслідок невиконання судового рішення за наявності вступившого в законну силу рішення щодо припинення поруки суперечить положенням ст. 61 ЦПК України.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції не було взято до уваги правову позицію висловлену Верховним Судом України у справі № 6- 157цс 16, згідно якої виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу - на думку колегії суддів не ґрунтується на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.

Зазначена вище правова позиція не може бути застосована до існуючих між сторонами правовідносин так як вона не є аналогічною.

А саме, як вбачається із матеріалів справи заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2011 року позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості було задоволено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 01.08.2013 року, зазначене вище рішення було змінено та викладено його резолютивну частину рішення в наступній редакції: - стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №005- 2008-513 від 11 березня 2008 року в розмірі 260679,75 швейцарських франків, що еквівалентно 1948607, 20 гривень за курсом НБУ на день подачі позову до суду, зверненням стягнення на предмет іпотеки щодо погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №005-2008-513 від 11 березня 2008 року в розмірі 260679,75 швейцарських франків, що еквівалентно 1948607,20 гривень за курсом НБУ на день подачі позову до суду, шляхом передачі квартири №33, загальною площею 83,60 кв.м., житловою площею 49,80 кв.м., в будинку АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_4, та ОСОБА_7, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Радянською райдержадміністрацією м. Києва від 22.05.1997 року, згідно з розпорядженням (наказом) 22.05.1997 року №15768, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 23 травня 1997 року за № 128; та свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Фастівської ДНК Шевченко Г.І. за реєстровим номером 4530 від 07.12.2006 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 14 грудня 2006 року в реєстрову книгу №д. 191-36 за № 128, ПАТ «Універсал Банк» для подальшої її реалізації. Визначено початкову ціну предмету іпотеки для подальшої реалізації у розмірі 1700963,22 гривень, проте не нижче звичайної ціни на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В решті позовних вимог відмовлено.

За матеріалами справи підставою позову є - невиконання відповідачами зазначених вище судових рішень.

При цьому, позивачем не береться до уваги те, що рішенням суду порука відносно одного з відповідачів, а саме ОСОБА_7. припинена. Відтак, висування до поручителя вимог матеріального характеру повинно відбуватися з урахуванням прийнятих рішень

Також, колегія суддів вважає, що позивачем при звернення до суду з позовом не взято до уваги те, що згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Прийняті судові рішення про задоволення вимог позивача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки щодо погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором шляхом передачі квартири, яка належить ОСОБА_4, та ОСОБА_7, банку ( ПАТ «Універсал Банк») для подальшої її реалізації в межах визначеної банком заборгованості, за своїм зобов'язанням відносно зазначених відповідачів не є грошовими, а відтак до них не можуть бути застосовані положення ст. 625 ЦК України.

У ході апеляційного розгляду представником позивача на підтвердження заявлених вимог до суду надавався розрахунок заборгованості з урахуванням валюти наданого кредиту - швейцарських франків.

Згідно до положень ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції їв межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем при зверненні до суду вимоги в частині стягнення коштів були заявлені в наступних грошових одиницях - гривні та доларах США.

На час постановлення судового рішення позивачем не змінювалися та не уточнювалися заявлені ним вимоги, відтак відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції було неправомірно відмовлено у у дослідженні та наданні доказів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - Курочкіна Олександра Олександровича відхилити.

Рішення Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: