АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/1998/16-ц Головуючий суддя І інстанції Грінчук О.П.
Провадження № 22-ц/790/3150/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори про спадкове право
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Чабан А.В., Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 21 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Трощій Ірина Вячеславівна про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Трощій Ірина Вячеславівна про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідно заповіту від 03 вересня 2015 року ОСОБА_6 заповідала йому усе своє майно, яке належатиме їй на день смерті. Спадкоємців, що мають право на обов'язкову частку в спадщині після смерті ОСОБА_6 немає.

Спадкове майно складається з 4/6 частини земельної ділянки та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, що придбані на ім'я ОСОБА_7, з яким ОСОБА_6 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 1974 року.

28 серпня 2015 року ОСОБА_7 помер та після його смерті залишилось спадкове майно, а саме 1/2 частина земельної ділянки та будинку АДРЕСА_1. Спадкоємцями, що прийняли спадщину, є доньки померлого ОСОБА_3, ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_6 ОСОБА_6 на час смерті чоловіка проживала у спірному будинку, а тому є такою що прийняла спадщину після його смерті, проте свідоцтво про право власності на частину в спільному майні подружжя та свідоцтва на право власності на спадщину за законом отримати не встигла, так як померла.

Він звернувся до приватного нотаріуса, проте нотаріусом вказано, що ОСОБА_6 не володіла із ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності житловим будинком та земельною ділянкою, а тому після смерті ОСОБА_7 має спадкуватися вся земельна ділянка та будинок без урахування частки у спільній сумісній власності ОСОБА_6

Вважає, що спадкова маса після смерті ОСОБА_6 складається із частки частини земельної ділянки та житлового будинку, що відповідає розміру частки одного із подружжя в спільній сумісній власності на майно, яке було набуте подружжям за період шлюбу та 1/6 частини будинку і земельної ділянки, яку вона мала спадкувати за законом після смерті чоловіка, тому ОСОБА_6 на момент смерті належало право власності на 4/6 частини житлового будинку та земельної ділянки.

Просить визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 право власності на 4/6 частин будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що позивачем не вірно вибрано спосіб захисту своїх прав. Вказав на незаконність укладеного шлюбу між померлими ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки згідно свідоцтва про укладення шлюбу 02 лютого 1974 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладено шлюб, а згідно свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається розірвання шлюбу 21 березня 1974 року.

Відповідач ОСОБА_4 та третя особа приватний нотаріус Трощій І.В. в судове засідання не з'явились.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 21 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки судом неповно з'ясовані всі обставини по справі

Зазначає, що відповідь органу нотаріату передбачає неможливість оформлення спадщини у розмірі 4/6 частки спадкового майна, що, на його думку, є відмовою в оформленні частки спадкового майна, на яке він має право за заповітом.

Щодо факту перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_7 та ОСОБА_6, то ним подавалось клопотання про витребування інформації з державного реєстру актів цивільного стану про дату та номер актового запису реєстрації шлюбу, однак ухвалою суду у задоволені клопотання відмовлено.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з тих обставин, що ОСОБА_1 звернувся до суду до сплину шестимісячного строку; що відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва та що не пред'явлено позову про визначення часток померлих подружжя ОСОБА_6 у праві власності на будинок.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 лютого 1974 року.

Згідно договору купівлі-продажу від 28 липня 1978 року ОСОБА_7 купив 27/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1

Згідно рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 23 грудня 2010 року за ОСОБА_7 визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, а саме: на житловий будинок літ.А-1 з відповідними надвірними буділями.

При цьому за ОСОБА_9 - співвласницею цього будинку - визнано право власності за нею на житловий будинок літ. Ж-1 з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Житловий будинок літ. А1 на ім'я ОСОБА_7 зареєстрований за ним в КП «ХМБТІ» 04 лютого 2011 року, про що свідчить Витяг про державну реєстрацію прав(а.с. 41).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

З заявами про прийняття спадщини після його смерті звернулися дружина ОСОБА_7 -ОСОБА_6 та його діти від іншого шлюбу- ОСОБА_3 та ОСОБА_4.(а.с. 86).

Відповідно до вимог ст.ст. 22,28, 29 КЗ про ШС України, які кореспондуються з вимогами ст.ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, спадковою часткою після смерті ОСОБА_7 є 1/ 2 частина житлового будинку і після смерті якого кожна зі спадкоємців має право на 1/6 частину(1/2 : 3).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Спадковою часткою після її смерті є 4/6 частини(1/2+1/6).

Відповідно до нотаріально посвідченого заповіту від 03 вересня 2015 року ОСОБА_6 заповідала все своє майно позивачу ОСОБА_1

Згідно вимог ст.ст. 1271; 123 ч.1; 1258 ч.1; 1261; 1268 ч.3; 1270 ч.1; 1276 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, тобто, на 4/6 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1

Що стосується визнання права власності на земельну ділянку, то колегія виходить з наступного.

Згідно Державного акту на земельну ділянку (серія НОМЕР_1) від 21 серпня 2007 року співвласниками земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_7 (а.с. 42).

Тобто, співвласників на цю земельну ділянку двоє.

Будь-яких змін до цього державного акту або видачі іншого державного акту не проводилося.

Отже, єдиним правовстановлюючим документом на земельну ділянку є цей державний акт.

Оскільки співвласників двоє і згідно приватизації їх частки є рівними незалежно від частки у праві власності на житловий будинок, то спадковою часткою є саме1/2 частина.

Це не є спільною власністю подружжя у відповідності до вимог ст. 60, 61 СК України, а отже, спадковою є 1/2 частина земельної ділянки.

Враховуючи, що спадкоємців після смерті ОСОБА_7 троє - дружина та двоє дітей, то кожному з них належить у порядку спадкування по 1/6 частини(1/2:3), тобто ОСОБА_1 має право у порядку спадкування на 1/6 частини земельної діялнки.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Що стосується заперечень відповідачів, то колегія виходить з наступного.

Той факт, що ОСОБА_1 звернувся до суду до сплину шестимісячного строку після смерті ОСОБА_6, то це не має правового значення.

Рішення ухвалено вже у 2017 році і виходячи з наявних матеріалів інших спадкоємців, окрім сторін, не з'явилося.

Відсутність постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії- видачі свідоцтва -не є підставою для відмови в позову.

ОСОБА_1 вважає, що йому повинна належати більша частина, ніж як вказує у письмовій відповіді нотаріус(4/6 та 1/3) на яку йому буде видано свідоцтво.

Така відповідь і є відмовою нотаріуса.

Отримувати свідоцтво, а потім ставити питання про визнання його частково недійсним, порушуватиме права і позивача і відповідачів.

Непред'явлення окремого позову про визначення часток кожного з подружжя ОСОБА_6, які померли, не є перешкодою для оформлення спадщини.

Подружжя вже померли; визначення часток у майні передбачає визнання за ними права власності, що є неприпустимим.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 21 березня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Трощій Ірина Вячеславівна про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 право власності на 4/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1, який зареєстрований за ОСОБА_7 та на 1/6 частин земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_10 та ОСОБА_7).

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1446 грн. 38 коп. по 723 грн. 19 коп.( сімсот двадцять три гривні дев'ятнадцять копійок) з кожної.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: