Справа № 478/2033/16-ц Провадження № 2/478/58/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2017 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючий суддя Іщенко Х.В.,

при секретарі Луговскої А.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 селищної ради Казанківського району Миколаївської області та ОСОБА_4 РДА Миколаївської області про визнання права на завершення процедури приватизації земельної частки (паю) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_4 селищної ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Пізніше, 14.11.2016 року позивач уточнив свої позовні вимоги, а саме просив визнати за ним право в порядку спадкування на завершення процедури приватизації земельної частки (паю) в розмірі 6,94 умовних кадастрових гектарів, розташованої а території ОСОБА_4 селищної ради на землях колишнього КСП ім. Петровського Казанківського району Миколаївської області та одержання на його імя документа про право власності на земельну ділянку, розпочату ОСОБА_5, який помер 20.04.2015 року.

Позивач зазначає, що за рішенням сесії ОСОБА_4 селищної ради від 07.04.2000 року за його батьком ОСОБА_5 визнано право на земельну частку (пай), як помилково пропущеному у списках осіб, які мають право на землю, але правовстановлюючий документ про право власності на землю він за життя не оформив.

Позивач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, його представник за довіреністю ОСОБА_1, уточнені позовні вимоги підтримала, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини та просила її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради Казанківського району Миколаївської області голова селищної ради ОСОБА_6 надав суду заперечення проти позову в якому зазначив, що відповідно до вимог ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основними документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай). Позивачем до суду не надано доказів, що ОСОБА_5 був отриманий сертифікат на право на земельну частку (пай), а зазначене позивачем у позові рішення ОСОБА_4 селищної ради не являється правовстановлюючим документом. Також, за життя ОСОБА_5 не звернувся до державних органів чи до суду за захистом своїх прав щодо отримання правовстановлюючих документів та на протязі 15 років, в період з 2000 по 2015 рік не виготовив правовстановлюючі документи на землю та не звертався до селищної ради з метою надання викопіювання про місцезнаходження земельної частки (паю). Позивачем до суду не надано жодних доказів, що його батьком ОСОБА_5 була розпочата процедура приватизації. Тому, на підставі зазначеного, в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради Казанківського району Миколаївської області за довіреністю ОСОБА_2 просить суд залишити позовну заяву без задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_4 райдержадміністрації Миколаївської області в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 12.01.1996 року КСП імені Петровського було видано державний акт на право колективної власності на землю, який отримано 01.10.1996 року. ОСОБА_5 до списку осіб, що додається до цього державного акту, внесений не був.

Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у ОСОБА_4 районі Миколаївської області від 14.12.2015 року №ч.10/0-8/19-15, по КСП імені Петровського середній розмір земельної частки ( паю) складає 6,94 умовних кадастрових гектарів.

Згідно рішення ОСОБА_4 селищної ради за № 14/176 від 07.04.2000 року було переведено із земель державного резервного фонду ОСОБА_4 селищної ради в землі колективної власності земельну ділянку загальною площею 291,43 га для слідуючих пропущених та новоприбулих членів колективних сільськогосподарських підприємств, ОСОБА_5 зазначений у списках, та зобовязано вищезазначених громадян в місячний термін зробити замовлення землевпорядній організації по переведенню відповідної площі із земель державного резервного фонду, але правовстановлюючий документ про право власності на землю позивач не оформив.

Згідно свідоцтва про смерть серія І-ФП №214886, ОСОБА_5 помер 20.04.2015 року в смт Казанка Казанківського району Миколаївської області, про що 22.04.2015 року зроблено відповідний актовий запис №42.

Представник позивача за довіреністю звернувся з заявою до голови ОСОБА_4 райдержадміністрації Миколаївської області щодо прийняття рішення про визнання за ОСОБА_3 права в порядку спадкування на завершення процедури приватизації та одержання документа про право власності на імя батька ОСОБА_5, на яку 11.04.2016 року за №Ч-66-15-16 отримав відповідь, що при розгляді вказаної заяви документів, що посвідчують право ОСОБА_3 на земельну частку (пай) ОСОБА_5 додано не було, а враховуючи інформацію, що міститься в заяві, такого документа оформлено не було. ОСОБА_4 райдержадміністрація не має законних підстав для прийняття рішення про виділення в натурі земельної ділянки гр. ОСОБА_5, а повноваження райдержадміністрації щодо визнання права власності в порядку спадкування не передбачені законодавством, рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування.

Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч.1 і ч.2 ст.126 ЗК).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Як встановлено в судовому засіданні та зазначено і не заперечується позивачем та його представником, ОСОБА_5 не отримував сертифікату на право на земельну частку (пай), не набув права власності на земельну ділянку, зазначеним рішенням ОСОБА_4 селищної ради за № 14/176 від 07.04.2000 року земельна ділянка не була передана у власність спадкодавцю, а тільки переведена із земель державного резервного фонду ОСОБА_4 селищної ради в землі колективної власності, ним не була розпочата процедура приватизації, а тому право власності на земельну ділянку не виникло та не перешло до спадкоємця ОСОБА_3 у порядку спадкування.

Таким чином, суд вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 селищної ради Казанківського району Миколаївської області та ОСОБА_4 РДА Миколаївської області про визнання права на завершення процедури приватизації земельної частки (паю) в порядку спадкування відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: