АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/2005/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О.
Провадження № 22-ц/789/573/17 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Ходоровський М. В., Загорський О. О.,

при секретарі - Панькевич Т.І.,

ОСОБА_1 на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2017 року про відмову в ухваленні додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Гусятинської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її незаконною, такою, що порушує його право на відшкодування коштів, затрачених на правову допомогу та постановити нову, якою задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення в справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що не зважаючи на ту обставину, що адвокат ОСОБА_2 в зв'язку із зайнятістю та відсутністю коштів у позивача не брав участі в судовому розгляді даної справи, ним складалися відповідні процесуальні документи та надавалися необхідні консультації позивачу з врахуванням наявності в останнього всіх ксерокопій документів по справі та можливістю адвоката у зв'язку з цим належним чином ознайомитися з такими матеріалами без прийняття участі в судових засіданнях. Непред'явлення під час судових засідань документів, що свідчать про надання йому правової допомоги адвокатом ОСОБА_2, на думку апелянта, не може вважатися підставою для відмови у задоволенні його заяви, оскільки він вирішував питання про поновлення на роботі.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони та їх представники в судове засідання не з'явилися, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність ухвали Гусятинського районного суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з врахуванням наступного.

Так, рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20.10.2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним і скасовано розпорядження Гусятинського селищного голови № 143 від 23.08.2016 року про звільнення з посади директора КП «Водоканал-сервіс» ОСОБА_1 та розірвання із ним контракту. Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора КП «Водоканал сервіс» з 23 серпня 2016 року. Стягнуто з Гусятинської селищної ради в користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору

09 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просив стягнути з відповідача на його користь 2000 грн. витрат на правову допомогу, пов'язаних з залученням ним до участі у розгляді справи адвоката ОСОБА_2

У відповідності до п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України, рішення суду складається з резолютивної частини із зазначенням, в тому числі, відомостей щодо розподілу судових витрат.

Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.13 своєї постанови № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи - відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК. У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено); висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; вартість майна, яке належить стягнути з відповідача, якщо при виконанні рішення присудженого майна у наявності не буде; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права; розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК; строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; у яких межах допускається негайне виконання рішення, коли суд зобов'язаний або має право його допустити.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З роз'яснень, викладених Верховним Судом України у п.20 вищезгаданої постанови Пленуму вбачається, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Згідно вимог ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на правову допомогу.

У відповідності до ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст.47 ЦПК України учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі (сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб), є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу.

Статтею 56 ЦПК України передбачено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Встановивши, що інтереси позивача ОСОБА_1 під час розгляду справи судом на підставі довіреності представляв ОСОБА_3, адвокат ОСОБА_2 жодного разу не приймав участі у судових засіданнях та не знайомився з матеріалами справи, а також, враховуючи те, що рішенням суду Гусятинського районного суду від 20.10.2016 року питання про судові витрати відповідно до положення п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України та абз.4 п.4 ч.1 ст.215 цього Кодексу було вирішено з урахуванням наявних в справі доказів про понесення таких витрат сторонами, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заяви позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо незаконності оскаржуваної ухвали з посиланням на порушення судом його права на відшкодування понесених витрат на правову допомогу колегія суддів вважає безпідставними з урахуванням того, що внаслідок ухвалення додаткового рішення не може бути змінено суть основного рішення, у тому числі й в частині вирішення питання про судові витрати, як і не можуть вирішуватися вимоги, не досліджені в судовому засіданні. А оскільки, основним рішенням суду питання розподілу судових витрат було вирішено, клопотання про стягнення витрат на правову допомогу позивачем не заявлялося й докази на підтвердження таких витрат не подавалися, тому висновки суду про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 повністю відповідають вимогам ч.3 ст.220 ЦПК України, яка передбачає порядок ухвалення додаткового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала, як така, що постановлена відповідно до вимог закону, скасуванню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.ст.ст.305 ч.2, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315 ч.ч.1, 2; 317 ч.1, 319 ч.1, 324 ч.1 п.2, 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.Б. Щавурська

Судді : О.О. Загорський

ОСОБА_4