РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/614/17

06 червня 2017 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Здибель І.О.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Гаврилюка В.М.

відповідача - ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4 - не з'явилась

представника відповідача - адвоката Власюка В.В.

представника третьої особи - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області цивільну справу №564/614/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки і піклування - Костопільська районна державна адміністрація, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхїом виселення. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що позивачу на праві приватної власності належить будинок в АДРЕСА_1. У вказаному будинку окрім позивача проживають його дружина ОСОБА_7, дочка ОСОБА_8 з внуком ОСОБА_9, син ОСОБА_3 з дружиною ОСОБА_4 та онуком ОСОБА_10. Позивач вказує, що 2/3 будинку належать йому та дружині у рівних долях відповідно до договору купівлі-продажу від 25.03.1985 р., а 1/3 належать позивачу відповідно до заповіту.

Позивач зазначає, що протягом останніх років у нього із сином та сім'єю сина склалися неприязні стосунки, син влаштовує сварки та скандали, ображає позивача та застосовує щодо нього насилля, з приводу чого позивач неодноразово звертався в поліцію. Також, позивач стверджує, що за вчинення відносно позивача насильницьких дій ОСОБА_3 неодноразово викликався до поліції та притягувався до адміністративної відповідальності. При цьому, позивач самостійно сплачує комунальні платежі.

Посилаючись на ст.ст. 116, 157 ЖК України, ст.ст.319,391 ЦК України, просить виселити з будинку у АДРЕСА_1 без надання іншого житла ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_10.

У судових засіданнях позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Зазначають, що відповідач ОСОБА_3 має власне житло, так як придбав будинок та земельну ділянку у селі. Відповідач та преджставник відповідачів проти задоволення позову заперечують, вважають позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими. Відповідач ОСОБА_3 пояснив суду, що дійсно придбав у селі земельну ділянку, на якій у майбутньому планує забудову. Наявний на даний час на придбаній ділянці будинок не придатний для проживання у ньому.

Представник залученої судом до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - органу опіки і піклування Костопільської районної державної адміністрації проти задоволення позову заперечує з підстав неприпустимості виселення без надання іншого житла малолітнього ОСОБА_10.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 показала, що будинок по АДРЕСА_1 на даний час має один вхід. Силами сина ОСОБА_11 у будинку зроблено ремонт. Зазначає, що позивач зловживає спиртними напоями та счиняє у сім'ї сварки та бійки. Відповідач стосовно позивача насильство не застосовує.

Суд, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 25.03.1985 р. ОСОБА_1 придбав 68/100 частину жилого будинку з надвірними будівлями, а саме 1-1 коридор, 1-2 кухня, 1-3 кладова, 1-4 коридор, 1-5 жила, 1-6 жила, 1-7 жила кімнати, хлів у АДРЕСА_1 /а.с.4/. Станом на час набуття вказаного майна ОСОБА_1, перебував у шлюбі із ОСОБА_7

Із заповіту від 29.05.2007 р., посвідченого державним нотаріусом Костопільської державної нотаріальної контори Рівненської області ОСОБА_12 та зареєстрованого в спадковому реєстрі за номером 42507241, вбачається, що ОСОБА_13 заповіла ОСОБА_1 все належне їй майно /а.с. 5,7/.

Із інформаційних довідок, виданих Костопільським ВП ГУНП, вбачається, що відносно позивача та відповідача ОСОБА_3 неодноразово складалися протоколи про адміністративне правопорушення /а.с. 8,9,34/.

В силу приписів ч.3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до розгляду доказ - експлікацію внутрішніх площ до плану житлового будинку від 26.01.1984 р. /а.с. 10-11/ як такий, що не стосується предмета доказування.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Звертаючись до суду з позовом позивач, як на законну підставу своїх позовних вимог, посилається на ст.ст. 116, 157 ЖК України, а також на ст.ст. 319, 391 ЦК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.116 Житлового кодексу України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що члени його сім'ї - відповідачі у справі, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематично порушують правила співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Зокрема, не надано доказів застосування заходів запобігання і громадського впливу. При цьому, додані позивачем до позовної заяви інформаційні довідки Костопільського ВП ГУНП лише свідчать про складання адміністративних протоколів і численні взаємні заяви сторін до поліції з приводу вчинення адміністративних правопорушень.

Згідно приписів ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

У статті 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що відповідачі будь-яким чином чинять перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів того, що спірний житловий будинок є його приватною власністю. Твердження позивача про те, що відповідачі проживають у 1/3 будинку, що була ним успадкована, не знайшли свого підтвердження в судових засіданнях та не підтверджені наявними у матеріалах справи доказами. Зокрема, позивачем не надано доказів того, що він отримав спадщину та оформив належним чином свої спадкові права (свідоцтва про смерть спадкодавця, свідоцтва про право власності на спадкове майно тощо). Із показань свідка ОСОБА_7 вбачається, що будинок був перебудований і на даний час являє собою єдине ціле, порядок користування жилими приміщеннями визначений на усних домовленостях сторін.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про недоведеність та безпідставність позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,88, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки і піклування - Костопільська районна державна адміністрація, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяВ. В. Левчук