У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій», ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 15 серпня 2007 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Меркурій» (далі - ТОВ «Меркурій») укладено кредитний договір № 61/07В, згідно з умовами якого останнє отримало грошові кошти у розмірі 1 350 000 доларів США зі строком користування кредитною лінією - до 14 серпня 2014 року. Згідно з договором від 01 лютого 2011 року № 1 про внесення змін до кредитного договору № 61/07В суму кредиту зменшено до 813 698,65 доларів США. Договором від 31 серпня 2012 року № 4 про внесення змін до кредитного договору № 61/07В встановлено графік повернення кредиту. Договором від 27 вересня 2012 року № 5про внесення змін до кредитного договору № 61/07В встановлено строк повернення кредиту - не пізніше 13 серпня 2014 року. На забезпечення виконання зобов'язань позичальника 02 листопада 2011 року з ОСОБА_6 укладено договір поруки № 61/07В-П-1.

Проте позичальник належним чином умов кредитного договору не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість.

Позивач вказував, що відповідно до п. п. 5.3, 9.2 кредитного договору 01 червня 2013 року банк направив ТОВ «Меркурій» лист-вимогу № 1296/500-2 про дострокове повернення всієї суми отриманих кредитних коштів, а 11 листопада 2013 року - ОСОБА_6 лист-вимогу № 2766/500-2 про погашення боргу за кредитним договором № 61/07В, які залишені відповідачами без виконання.

Зазначав, що станом на 15 січня 2014 року заборгованість склала 670 198,65 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ) еквівалентно 5 356 897 грн 81 коп.

Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 670 198,65 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13 березня 2014 року еквівалентно 6 220 984 грн 93 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 25 березня 2013 року по 13 березня 2014 року у розмірі 85 680,95 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13 березня 2014 року еквівалентно 795 316 грн 28 коп.; заборгованість зі сплати щорічної комісії у розмірі 25 902 грн 02 коп.; пеню за порушення строків повернення кредиту за період з 01 травня 2013 року по 13 березня 2014 року у розмірі 139 235 грн 89 коп.; пеню за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом за період з 01 травня 2013 року по 13 березня 2014 року у розмірі 45 371 грн 47 коп.; пеню за порушення строків сплати щорічної комісії за період з 20 серпня 2013 року по 13 березня 2014 року у розмірі 1 932 грн 58 коп.; 3 % річних за порушення строку повернення кредиту за період з 01 травня 2013 року по 13 березня 2014 року у розмірі 3 452,57 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13 березня 2014 року еквівалентно 32 047 грн 79 коп.; 3 % річних за порушення строку сплати відсотків за період з 01 травня 2013 року по 13 березня 2014 року у розмірі 1 113,61 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13 березня 2014 року еквівалентно 10 336 грн 86 коп.; 3% річних за порушення строків сплати щорічної комісії за період з 20 серпня 2013 року по 13 березня 2014 року у розмірі 445 грн 98 коп.; договірну санкцію у розмірі 800 грн; штраф у розмірі 14 тис. грн; штраф у розмірі 140 тис. грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ «Меркурій», ОСОБА_6 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором від 15 серпня 2007 року № 61/07В станом на 13 березня 2014 року, а саме: основний борг (суму кредиту) у розмірі 670 198,65 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 17 137 381 грн 59 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 25 березня 2013 року по 13 березня 2014 року у розмірі 85 680,95 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 2 190 913 грн 30 коп.; заборгованість зі сплати щорічної комісії у розмірі 25 902 грн 02 коп.; пеню за порушення строків повернення кредиту за період з 01 травня 2013 року по 13 березня 2014 року у розмірі 139 235 грн 89 коп.; пеню за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом за період з 01 травня 2013 року по 13 березня 2014 року у розмірі 45 371 грн 47 коп.; пеню за порушення строків сплати щорічної комісії за період з 20 серпня 2013 року по 13 березня 2014 року у розмірі 1 932 грн 58 коп.; 3 % річних за порушення строку повернення кредиту за період з 01 травня 2013 року по 13 березня 2014 року у розмірі 3 452,57 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 41 010 грн 57 коп.; 3 % річних за порушення строку сплати відсотків за період з 01 травня 2013 року по 13 березня 2014 року у розмірі 1 113,61 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 13 227 грн 76 коп.; 3 % річних за порушення строків сплати щорічної комісії за період з 20 серпня 2013 року по 13 березня 2014 року у розмірі 445 грн 98 коп.; договірну санкцію у розмірі 800 грн; штраф у розмірі 14 тис. грн; штраф у розмірі 140 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. Провадження у справі у частині позовних вимог ПАТ «ВТБ Банк» до ТОВ «Меркурій» про стягнення заборгованості закрито. У задоволенні позовних вимог ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «ВТБ Банк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати у частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, рішення суду першої інстанції у цій частині залишити в силі.

Отже, судові рішення в частині позовних вимог до ТОВ «Меркурій» про стягнення заборгованості не оскаржуються, тому в касаційному порядку не переглядаються (ч. 1 ст. 355 ЦПК України).

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона не може бути задоволена.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, керувався тим, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання, позивачем не були порушені вимоги закону щодо можливості стягнення пені за термін, який не має перевищувати річний строк. Часткове виконання боржником грошового зобов'язання за кредитним договором згідно з графіками погашення кредитного зобов'язання підтверджує факт визнання ним грошових зобов'язань; кредитний договір та договір поруки є дійсними.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та ухвалюючи нове рішення про відмову в їх задоволенні, керувався тим, що позивачем у порушення вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України пропущено строк пред'явлення вимоги до поручителя про повернення суми боргу, оскільки на підставі листа-вимоги від 01 червня 2013 року № 1296/500-2 строк виконання основного зобов'язання змінено банком, тому у позивача право пред'явити вимогу до поручителя виникло починаючи з 12 червня 2013 року протягом наступних шести місяців, проте із позовом ПАТ «ВТБ Банк» звернулося лише 03 лютого 2014 року.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Судами встановлено, що 15 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк», та ТОВ «Меркурій» укладено кредитний договір № 61/07В, згідно з п. 1.1 якого його предметом є надання банком позичальникові грошових коштів (кредит) з правом конвертації в інші валюти на таких умовах: сума кредитної лінії - 1 350 000 доларів США; строк користування - по 14 серпня 2014 року; плата за користування кредитом - 12 % річних, з наступними додатковими угодами від 01 жовтня 2008 року та від 17 серпня 2007 року до нього (а. с. 21−24, т. 1).

Згідно з договором від 01 лютого 2011 року № 1 про внесення змін до кредитного договору № 61/07В суму кредиту зменшено до 813 698,65 доларів США. Договором від 31 серпня 2012 року № 4 про внесення змін до кредитного договору № 61/07В встановлено графік повернення кредиту. Договором від 27 вересня 2012 року № 5 про внесення змін до кредитного договору № 61/07В встановлено строк повернення кредиту - не пізніше 13 серпня 2014 року (а. с. 25−31, 55−64, 72−74, т. 1).

Згідно з меморіальним ордером від 15 серпня 2007 року № ТВ.63921.1 ПАТ «ВТБ Банк» надало ТОВ «Меркурій» грошові кошти у розмірі 1 350 000 доларів США (а. с. 77, т. 1).

На забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Меркурій» 02 листопада 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 61/07В-П-1 (а. с. 78−88, т. 1).

Внаслідок невиконання ТОВ «Меркурій» своїх зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість.

01 червня 2013 року ПАТ «ВТБ Банк» направило ТОВ «Меркурій» лист-вимогу № 1296/500-2 про дострокове повернення всієї суми отриманих кредитних коштів (а. с. 95, 96, т. 1).

Відповідно до п. 5.3 договору від 31 серпня 2012 року № 4 про внесення змін до кредитного договору № 61/07В банк набуває право вимагати від позичальника достроково повернути виданий позичальнику кредит у випадку виникнення будь-якої несприятливої події (за винятком виникнення несприятливої події, вказаної у п. 5.1.14 та/або у п. 5.1.15 цього договору) та у разі якщо ця несприятлива подія не буде виправлена (припинена) позичальником протягом періоду виправлення, позичальник зобов'язаний, незважаючи на положення п. 1.1 цього договору, виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит у повному обсязі, сплатити плату за кредит, договірні санкції, пеню та штрафи, що підлягають сплаті позичальником на користь банку згідно з умовами цього договору, у строк: не пізніше 10 банківських днів з дати відправлення банком відповідної вимоги при настанні подій, визначених п. 5.1.1, 5.1.2, 5.1.9, 5.1.13, 5.1.18.2−5.1.18.4, 5.1.19, 5.1.20 цього договору; не пізніше 3 банківських днів з дати відправлення банком відповідної вимоги, при настанні подій, визначених 5.1.3−5.1.8, 5.1.10−5.1.12, 5.1.17, 5.1.18.1 цього договору.

Отже сторони кредитного договору передбачили обов'язок достроково повернути виданий кредит, санкції та відсотки не пізніше 10 банківських днів з дати відправлення банком відповідної вимоги, при настанні події, визначеної у п. 5.1.1 договору.

Тобто сторони погодили, що підставою для дострокового виконання зобов'язання є порушення вимог кредитного договору і направлення банком відповідної вимоги про дострокове стягнення заборгованості позичальнику.

При цьому отримання чи неотримання відповідної вимоги позичальником не впливало на його обов'язок достроково виконати зобов'язання у 10-денний строк з моменту направлення вимоги.

11 листопада 2013 року ПАТ «ВТБ Банк» направило ОСОБА_6 лист-вимогу № 2766/500-2 про погашення боргу за кредитним договором № 61/07В, яка отримана особисто ОСОБА_6 11 листопада 2013 року (а. с. 97, 98, т. 1).

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

За положенням ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим відповідно до п. 2.8 договору поруки від 02 листопада 2011 року № 61/07В-П-1 вимога банку вважається отриманою поручителем, якщо банк надіслав її поштою, кур'єром, телеграфом або вручена особисто під розпис поручителю за адресою поручителя, вказаною в цьому договорі. Датою отримання буде вважатися дата її особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв'язку одержувача.

Зважаючи, що договір поруки за своєю правовою природою є акцесорним договором, зміна умов кредитного договору і вимога про дострокове виконання основного договору впливає на чинність і строк виконання акцесорного договору, тому суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що строк виконання основного зобов'язання - 10 днів з дня направлення вимоги про дострокове стягнення заборгованості позичальнику.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 27 січня 2016 року у справі № 6-990цс15.

З огляду на викладене апеляційний суд зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6, оскільки позивачем у порушення вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України пропущено строк пред'явлення вимоги до поручителя про повернення суми боргу.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 333, 336, 337, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:М.В. Дем'яносов
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак