Справа №720/511/17
Провадження: 2/720/400/17
12 червня 2017 року м. Новоселиця
Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А. за участю секретаря судового засідання Кягницька Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5,
- про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд, -
Позивачі звернулися до суду з позовом, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В позові посилається на те, що в с. Динівці Новоселицького району Чернівецької області по вул. Ломоносова, 4 розташоване дворогоспордаство яке по відомостях сільської ради с. Динівці Новоселицького району відносилось до типу колгоспного двору.
В нього в період з 1990 по 1991 роках були зареєстровані та проживали: позивач ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_5, діти ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який помер 08.01.2009 року.
Вказане домоволодіння було побудоване на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в погосподарській книзі Динівецької сільської ради із наданням відповідної адресної частини.
Посилаючись на вимоги ст.. ст.. 120,123 ЦК УРСР та п. 4,7 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Українського РСР» затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31.01.1966 року вважають, що вони а також ОСОБА_5 являються власниками в рівних частках домоволодіння по вул.. Ломоносова, 4 в с. Динівці Новоселицького району.
В даному будинку крім вказаних осіб зареєстрований й колишній чоловік ОСОБА_3 відповідач по справі ОСОБА_4, який після розірвання шлюбу в 2013 році виїхав із даного домоволодіння в невідомому напрямку.
В добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку відповідач не бажає, а позивачам його формальна реєстрація створює істотні перешкоди у вільному розпоряджанні власністю, у звязку з чим просять суд у відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташований по вулиці Ломоносова, № 04 в с. Динівці, Новоселицького району, Чернівецької області.
В судовому засіданні діючи на підставі довіреності від 27 березня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в ньому, в подальшому направивши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.
Відповідач та третя особа в судовому засіданні не з'явилися, по невідомим для суду причинам, хоча належним чином були двічі повідомлені про день, місце та час розгляду справи.
У зв'язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України, справа підлягає розгляду в його відсутності із винесеним по справі заочного рішення.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку про розгляд справи у відсутності відповідача та третьої особи а також задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Обєктом власності особи може бути зокрема житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.
За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Наданими позивачами доказами судом встановлено, що відповідно до довідки сільської ради с. Динівці Новоселицького району № 534 від 27.03.2017 року господарство по вул.. Ломоносова, 04 в с. Динівці Новоселицького району відносилось до категорії колгоспного двору та в ньому з 01.07.1990 року по 15.04.1991 року проживали: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який помер 08.01.2009 року.
Відповідно до ст.ст. 120-123 ЦК УРСР на час виникнення правовідносин вказане господарство належало всім членам колгоспного двору на праві спільної сумісної власності у рівних частках.
Згідно Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966 року, затвердженої Міністерством комунального господарства Української СРСР 31.01.1966 року, яка діяла до затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 19.01.1996 року за № 31/1056 та діючих на час виникнення правовідносин, виникнення права власності на житлові будинки у сільській місцевості не було пов'язане з видачею правовстановлюючого документу та його реєстрацією в бюро технічної інвентаризації.
Право власності на будинок відповідно до п. 20 вказаної інструкції виникає з моменту його реєстрації у місцевій раді, зокрема на підставі записів по господарських книгах.
Умови та порядок здійснення реєстрації прав на нерухоме майно передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1 липня 2004 року N 1952-IV та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджено наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 p. 3aN 157/6445.
Відповідно до п. 5 прикінцевих положень вказаного Закону, до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру, реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації. Частиною п'ятою ст. 3 вказаного Закону передбачено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
В силу вищевикладеного суд дійшов висновку, що записи в по господарській книзі № 526 наявна в матеріалах справи є документом, що посвідчує право власності ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на домоволодіння по вул.. Ломоносова, 04 в с. Динівці Новоселицького району Чернівецької області, в супереч відсутності жодного правовстановлюючого документу на спірне домоволодіння.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.02.2012 року. Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28.04.2014 року шлюб між сторонами розірваний.
Відповідно до свідоцтва про народження серії І-МИ № 164510 від 27.07.2012 року у подружжя народився син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Згідно довідки № 563 видане Диновецькою сільською радою Новоселицького району від 30.03.2017 року, в вказаному домогосподарстві по теперішній час зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_4.
З довідки № 533 від 27.03.2017 року видана сільською радою с. Динівці Новоселицького району вбачається, що ОСОБА_4 дійсно зареєстрований в домогосподарстві по вул.. Ломоносова, 04 в с. Динівці Новоселицького району, однак з травня місяця 2013 року по теперішній час не проживає в даному господарстві.
Згідно акту обстеження проживання сім`ї ОСОБА_2 складений землевпорядником сільської ради ОСОБА_9, спеціалістом по соціальним питань ОСОБА_10 та свідків-сусідів від 27.03.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований в господарстві по вул.. Ломоносова, 04 в с. Динівці Новоселицького району, проте з 2013 року по теперішній час в вказаному домогосподарстві не проживає, його місце знаходження на даний час невідомо.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». При цьому положення ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном якщо порушується його право на вільне користуватися і розпоряджатися соєю власністю.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника а саме: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Договору про порядок користування вказаним житловим будинком між сторонами не укладалося.
Як вбачається з роз'яснень, наданих у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 7 лютого 2014 року №5, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.
Також відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно переважно або тимчасово.
Згідно ст. ст. 6. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житлом..). Громадяни України та інші особи, зобов'язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Отже, суд оцінюючи у сукупності викладені докази аналізуючи правові норми та враховуючи, що відповідач вже не являється членом сім`ї власника домогосподарства розірвавши шлюб із ОСОБА_3, добровільно покинув житловий будинок у якому зареєстрований, ніяких перешкод в проживанні у ньому йому ніхто не чинив, він не проживає без поважних причин понад чотирьох років у вищевказаному будинку, його право на проживання в даному будинку було похідним від перебування у члена сімї власника будинку, суд з урахування вимог ЦК України дійшов висновку, що відповідач порушує право позивачів вільно розпоряджатися власністю, а тому слід визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташований по вулиці Ломоносова, № 04 в с. Динівці, Новоселицького району, Чернівецької області.
Керуючись ст..10,29,59,60,61,88,208-218,224-228 ЦПК України, на підставі ст.ст.. 319,391,405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,суд, -
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташований по вулиці Ломоносова, № 04 в с. Динівці, Новоселицького району, Чернівецької області.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицкий районний суд в 10-денний строк з дня проголошення.

ОСОБА_4 має право протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду подати заяву про перегляд заочного рішення суду.

Суддя: Вівчар Г.А.