АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/1888/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1240/К/17 суддя Соловйова Л. Я.
Категорія № 32 (І ) Доповідач - Бондар Я.М.
УХВАЛА

Іменем України

05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретаря: Гладиш К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 05 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - ПАТ «Південний ГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що працюючи на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці з 19.04.1961 року по 10.04.1981 року, її чоловік ОСОБА_3 отримав професійне захворювання, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер. Позивач вважає, що смертю її чоловіка від отриманого ним професійного захворювання, їй спричинено моральну шкоду, а тому просила стягнути на її користь з ПАТ «Південний ГЗК» в рахунок відшкодування моральної шкоди - 220000 грн.

Рішенням Інгулецького районного м. Кривого Рогу від 05 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.Стягнуто з ПАТ «Південний ГЗК» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 40000 гривень, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.Стягнуто з ПАТ «Південний ГЗК» на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Південний ГЗК» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не взяв до увагу працю чоловіка позивача на ПАТ "ПВП "Кривбасвибухпром", тому ПАТ «Південний ГЗК» є неналежним відповідачем по справі.

Крім того, вважає, що померлий був обізнаний про шкідливі умови праці, але свідомо продовжував працювати в таких умовах тривалий час, тобто тривалий стаж роботи став причиною профзахворювання чоловіка позивача. Судом не доведена вина відповідача в заподіянні шкоди як померлому так і його дружині. Розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду -залишенню без зміні, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 12 липня 1961 року (а.с. 10).

Відповідно до акту розслідування професійного захворювання від 20.06.1990 року причиною виникнення професійного захворювання ОСОБА_3 - пилового бронхіту першої ст. - визнана тривала робота в умовах дії пилу, концентрація якого перевищувала ПДК. Профзахворювання виникло через недосконалість технологічного процесу видобутку руди, що призводить до виникнення запиленості в кар'єрі ПІВДГЗК з 1961 року по 1981 рік та в цеху № 3 ГППП «Кривбасвибухпром» з 1982 року по 1988 рік. Недосконалість ЗІЗ (а. с. 5-6). 13.ОСОБА_3.ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер (а.с. 3).

Відповідно до акту № 38 визначення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням від 17.10.2012 року Дніпропетровського обласного центру медико-соціальної експертизи розширеної експертної комісії, встановлено зв'язок смерті ОСОБА_3 з профзахворюванням. Основною причиною смерті, зазначено: ХОЗЛ, хронічний обструктивний бронхіт 3 ст., емфізема легень 3 ст., вторинна бронхіальна астма, важка форма 4 ст. Хронічне легеневе серце НК 2 ст. ЛП 3 ст. У пункті 23 акту «додаткові консультації» зазначено, що основною причиною смерті ОСОБА_3 необхідно вважати: ХОЗЛ: «хронічний обструктивний бронхіт, дифузний і дрібно- і великовогнищевий пиловий пневмосклероз з гіалінозом і здатністю до утворення вузлових конгломератів, емфізема легенів». Безпосередньою причиною смерті необхідно вважати одне з ускладнень основного захворювання, яким є хронічна легенево-серцева недостатність у вигляді хронічного легеневого серця (а. с. 71-93). На підставі зазначеного акту видано довідку серії ДНА-03 № 000595 (а. с. 6).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що відповідно до ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, позивач має на передбачене ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України право для відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю чоловіка внаслідок отриманого ним професійного захворювання на підприємстві відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, також погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи.

Отже, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненого професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Встановлення професійного захворювання ОСОБА_3 відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 20.06.1990 року, є підставою для відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я фізичній особі. Однак, позивач ОСОБА_2 ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної членам сім'ї смертю фізичної особи, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у позивача на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім'ї.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

На думку колегії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач ПАТ «Південний ГЗК» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві - дружині померлого, оскільки у зв'язку зі смертю чоловіка позивача від профзахворювання, вона переносить моральні страждання, змінився ритм її життя, для поновлення якого їй необхідні додаткові зусилля.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, яка втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність.

У зв'язку з чим доводи апеляційного скарги про необґрунтованість розміру моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 05 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: