Ухвала

іменем україни

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Іваненко Ю.Г.,

КафідовоїО.В., Леванчука А.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арма» до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року,

встановила:

У жовтні 2014 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арма» (далі - ПрАТ «СК «Арма») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 10 червня 2013 року мала місце дорожньо- транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Toyota, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля Mazda6, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням

ОСОБА_3 Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_3 Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «СК «Арма» за договором добровільного страхування наземного транспорту Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка») відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля

Mazda 6, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, складає

27 535,67 грн, а вартість ремонту склала 28 097,34 грн.

ПрАТ «СК «Арма» виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 28 097,34 грн шляхом перерахування коштів за ремонт пошкодженого транспортного засобу на рахунок ТОВ «Від і Скай Моторе».

4 грудня 2013 року від ПрАТ «СК «Уніка» на розрахунковий рахунок ПрАТ «СК «Арма» було перераховано частину страхового відшкодування у розмірі 21 422,22 грн на підставі претензії від 24 жовтня 2013 року.

Ураховуючи наведене, позивач вважав, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 7 155,12 грн підлягає стягненню із винної особи ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «Уніка» у солідарному порядку.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 6 липня

2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СК «Арма» у рахунок відшкодування шкоди 6 655, 12 грн та 365,40 грн судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь

ПрАТ «СК «Арма» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 6 655, 12 грн, апеляційний суд виходив із того, що різниця між виплатами страхового відшкодування страховими компаніями підлягає стягненню з винної особи.

Даний висновок апеляційного суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що 10 червня 2013 року сталася ДТП за участю автомобіля Toyota, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням

ОСОБА_4 та автомобіля Mazda 6, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 5 липня

2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4. на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Арма» за договором добровільного страхування наземного транспорту від 14 вересня 2012 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «СК «Уніка».

Згідно звіту по визначенню вартості відновлювального ремонту транспортного засобу від 25 червня 2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 27 565,37 грн.

Відповідно рахунку від 12 червня 2013 року, складеного ТОВ «ВіДі Скай Моторз», вартість ремонту автомобіля Mazda 6, 2011 року, номерний знак НОМЕР_2, становить 28 097,34 грн.

Платіжним дорученням від 8 серпня 2013 року на суму 10 000 грн та платіжним дорученням від 10 вересня 2013 року на суму 18 097,34 грн,

ПрАТ «СК «Арма» на рахунок ТОВ «ВІДІ СкайМоторз» було перераховано страхове відшкодування ОСОБА_4 за ремонт автомобіля Mazda 6, 2011 року, номерний знак НОМЕР_2, на загальну суму 28 097,34 грн.

На підставі отриманої від позивача претензії з наданими до неї документами, ПрАТ СК «Уніка» було складено страховий акт

від 28 листопада 2013 року про виплату страхового відшкодування у розмірі 21 142,22 грн, яка 4 грудня 2013 року була перерахована ПрАТ «СК «Арма».

Приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» визначено, що достраховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Вирішуючи спір, апеляційний суд правильно застосував положення

ст. ст. 993, 1194 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», на підставі наданих сторонами доказів, яким дав оцінку відповідно до ст. 212 ЦПК України, встановив фактичні обставини справи та прийшов правильного правового висновку, що ОСОБА_3, який є винним у скоєнні ДТП, зобов'язаний відшкодувати позивачу майнову шкоду у розмірі

6 655, 12 грн, що складає різницю між виплатами страхового відшкодування ПрАТ «СК «Арма» та ПрАТ «СК «Уніка».

Таким чином, рішення суду в цій частині відповідає вимогам матеріального закону і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Разом із тим, ч. ч. 1 і 2 ст. 15 ЦПК України визначено, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також щодо інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до статей 1, 12 ГПК України господарському суду підвідомчі справи між юридичними особами у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконання господарських договорів.

У справі, яка переглядається, ПрАТ «СК «Арма» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «Уніка»про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у солідарному порядку.

Рішенням апеляційного суду, ухваленим у справі, яка переглядається, відмовлено в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «Уніка» і частково задоволено позовні вимоги до ОСОБА_3, з останнього стягнуто компенсацію частини завданих збитків.

Згідно зі ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Розгляд справ між юридичними особами віднесено до компетенції господарського суду.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1009цс15, в силу положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, зазначена справа в частині позовних вимог ПрАТ «СК «Арма» до ПрАТ «СК «Уніка» про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України).

Оскільки суди попередніх інстанцій розглянули справу в порядку, визначеному цивільним процесуальним законодавством, то ухвалені в справі судові рішення в частині вирішення позовних вимог ПрАТ «СК «Арма» до ПрАТ «СК «Уніка» про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки підлягають скасуванню із закриттям провадження в цій частині.

Керуючись ст. ст. 205, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року в частині позовних вимог приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арма» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

Роз'яснити, що спір у цій частині підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року в частині позовних вимог приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арма» до ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька Ю.Г. Іваненко
О.В. Кафідова А.О. Леванчук