Єдиний унікальний номер 233/6519/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1030/2017
Єдиний унікальний номер 233/6519/16-ц Головуючий у 1 інстанції Бєлостоцька О.В.
Номер провадження 22-ц/775/1030/2017 Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів: Корчистої О.І., Тимченко О.О.,

за участю секретаря Яворського О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 травня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 травня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та у його вихованні; визначено наступний порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1: систематичні побачення в середу з 14 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин та в суботу з 11 години до 18 години 30 хвилин в загальнодоступних місцях та за місцем проживання позивача, з урахуванням бажання дитини та з дотриманням розкладу навчання, відвідування гуртків і режиму харчування; проведення днів народження дитиною у парні роки - з матірю, в непарні - з батьком, з урахуванням бажання дитини та за умови безперешкодного спілкування другого з батьків із дитиною цього дня; проведення весняних канікул та двох тижнів літніх канікул в період часу з 01 серпня до 15 серпня з метою оздоровлення - з батьком, осінніх - з матірю, з урахуванням бажання дитини та режиму харчування; безперешкодне спілкування без обмеження у часі з сином за допомогою телефонного та інших засобів звязку. В задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 про зобовязання її усунути перешкоди у спілкуванні з сином, ОСОБА_3, скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову в цій частині вимог. Виключити з мотивувальної частини рішення суду висновок про встановлення доведеними обставинами наявність перешкод з боку ОСОБА_2 у спілкуванні позивача з сином. Вважає, що рішення винесене з порушенням норм процесуального права, оскільки суд вийшов за межі заявлених (уточнених) позовних вимог: суд вирішив вимоги зобовязального характеру, які були виключені позивачем при уточненні позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, просила задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та представник третьої особи органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

На підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги відповідачем рішення суду оскаржується лише в частині задоволення позову про зобовязання її усунути перешкоди у спілкуванні з сином, а тому апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Задовольняючи в цій частині позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив із того, що відповідач чинить позивачу перешкоди в спілкуванні з дитиною, у зв'язку з чим визначив останньому способи участі у вихованні і спілкуванні з сином.

Апеляційний суд вважає що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син після розлучення батьків проживає разом з матірю, 19 лютого 2014 року Виконавчий комітет Костянтинівської міської ради рішенням № 71 визначив способи спілкування з сином ОСОБА_3, у вигляді систематичних побачень з 16 години в пятницю до 16 години в суботу кожного тижня з відвідуванням місця проживання бабусі ОСОБА_4 за адресою: м. Костянтинівка, пл. Перемоги,13/26, 29 липня 2016 року ОСОБА_1 звертався до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області із заявою про вжиття заходів до ОСОБА_2, яка відмовила в зустрічі з дитиною, чим порушила рішення Служби у справах дітей Костянтинівської міської ради, 01 серпня 2016 року та 12 грудня 2016 року ОСОБА_1 звертався до Служби у справах дітей Костянтинівської міської ради із заявами про усунення перешкод з боку ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Згідно ст. 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до положень ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Апеляційний суд вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції повно всебічно і об`єктивно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, правильно застосував матеріальний закон і дійшов обґрунтованого висновку про наявність перешкод у спілкуванні дитини з батьком.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі позовних вимог не відповідають обставинам справи.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 просив зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у його спілкуванні з ОСОБА_3, визначити способи його участі у спілкуванні з сином (арк..спр.1-2).

На підставі ч.2 ст.31 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції 5 березня 2017 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог (арк..спр.28), в якій уточнив способи його участі у спілкуванні з сином. Але при цьому від інших позовних вимог ОСОБА_1 не відмовлявся, суд відмову від позову не приймав, відповідна ухвала судом не приймалась, тому висновки суду щодо вимог в частині усунення перешкод в спілкуванні з дитиною зроблені судом в межах заявлених позовних вимог.

В іншій частині доводи апеляційної скарги стосуються оцінки судом доказів.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Згідно ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи відповідача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для відмови в задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, відповідачем не надано.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді