Справа № 462/3124/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про усунення перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою,

встановив:

ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» звернулося з позовом в суд, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить зобовязати ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку площею близько 0,25га, яка відповідно до плану меж землекористування межує: з півночі від «Й» до «К» - з землями залізничної станції Львів; зі сходу від «К» до «Л» - з землями Львівської дистанції колії; із заходу від «Й» до «Ї» - з землями Львівської дистанції водопостачання; з півдня з землями моторвагонного депо Львів, загальною площею 15,4013 га, які надані в постійне користування Львівській залізниці на підставі Державного акта ІІ-ЛВ №001079 від 02.12.1998, та знаходяться за адресою: вул.Генерала Курмановича, 7А у м.Львові, від належного йому майна: автомобіля ГАЗ-53, номерний знак НОМЕР_1, чотирьох кузовів непридатних для експлуатації автомобілів, металобрухту, домашніх тварин (собак), інших речей та побутового сміття та заборонити ОСОБА_1 чинити перешкоди у провадженні господарської діяльності та здійсненні ПАТ «Укрзалізниця» в особі ВП «Моторвагонне депо Львів» регіональної філії «Львівська залізниця» права користування земельною ділянкою площею близько 0,25га, яка розташована на вул.Генерала Курмановича, 7А у м.Львові. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ВП «Моторвагонне депо Львів» регіональної філії «Львівська залізниця» користується земельною ділянкою на вул.Генерала Курмановича, 7А у м.Львові, яка надана Львівській державній залізниці у постійне користування на підставі Державного акта ІІ-ЛВ №001079 від 02.12.1998 року площею 15,4013 га землі згідно з планом землекористування, який видано відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів від 26.12.1997 №771. Разом з тим, відповідач безоплатно та без згоди використовує земельну ділянку для зберігання вказаного майна, чим створює перешкоди в користуванні земельною ділянкою і здійсненні ВП «Моторвагонне депо Львів» регіональної філії «Львівська залізниця» господарської діяльності, при цьому на неодноразові вимоги про звільнення земельної ділянки не реагує.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, який просять задовольнити.

Відповідач і його представник ОСОБА_3 проти позову заперечили, вважають, що підстави для задоволення такого відсутні, оскільки ПАТ «Укрзалізниця» в особі ВП «Моторвагонне депо Львів» регіональної філії «Львівська залізниця» не є власником спірної земельної ділянки, така передана позивачу в користування неправомірно, оскільки є землею не Львівської міської ради, а Львівської обласної ради. Відповідач ствердив, що з 1990 року є працівником Рижської фірми «ВЕФ», якій належали дві будівлі, що розміщувались на спірній земельній ділянці. Будучи працівником вказаного підприємства, він здійснював охорону і догляд за цими будівлями, проте в подальшому керівництво Львівської залізниці за пособництва правоохоронних органів незаконно їх зруйнувало, він опинився на вулиці, протягом двох років жив в автомобілі. Не заперечує, що у вказаному в позові місці знаходяться автомобіль ГАЗ-53, номерний знак НОМЕР_1, чотири непридатних для експлуатації автомобіля, проте вимоги позивача про звільнення земельної ділянки від цього майна є безпідставними. Просять в позові відмовити.

Заслухавши пояснення відповідача та представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що Львівській державній залізниці надано у постійне користування 15,4013 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування на підставі Державного акта ІІ-ЛВ № 001079 від 02 грудня 1998 року. Згідно державного акту землю надано у постійне користування для обслуговування локомотивного депо Львів на вул. Ген. Курмановича,7а відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів від 26 грудня 1997 року № 771.

В січні 2013 року ДТГО «Львівська залізниця» звернулося до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою по вул.Курмановича, 7-а у м.Львові, виселення ОСОБА_1 з вказаної ділянки і споруди, яка розміщена на цій ділянці (справа № 462/1152/13-ц).

Як вбачається з рішення Залізничного районного суду м.Львова від 31.07.2013 року у вказаній справі, яке частково скасовано рішенням Апеляційного суду Львівської області від 04.03.2014 року, позов ДТГО «Львівська залізниця» задоволено частково, усунуто ДТГО «Львівська залізниця» перешкоди у користуванні земельною ділянкою на вул.Курмановича, 7А у м.Львові, а в частині позовних вимог про виселення ОСОБА_1 із самовільно зайнятої земельної ділянки, площею 0,25га, на вул.Курмановича, 7А у м.Львові та споруди, яка розміщена на цій земельній ділянці, відмовлено (а.с.18-23).

Попри це, як вбачається з акту обстеження земельної ділянки ВП «Моторвагонне депо Львів» регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 17.05.2016 року (а.с.10), відповідно до зовнішніх меж землекористування земельна ділянка зі східної сторони підрозділу, яка межує з землями підприємств залізниці, тобто з землями залізничної станції Львів (з півночі), з землями дистанції водопостачання (з заходу), з землями дистанції колії (ПЧ-2) та пасажирського вагонного депо Львів (зі сходу), площею близько 0,25 га самовільно зайнята та використовується без будь-яких правовстановлюючих документів ОСОБА_1 На цій земельній ділянці знаходиться його, а саме: автомобіль ГАЗ-53, номерний знак НОМЕР_1, чотири кузови непридатні для експлуатації автомобілів, металобрухт, домашні тварини (собаки), інші речі та побутове сміття, які при проведенні 05.09.2014 року примусового усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою не було прибрано останнім. Крім того, встановлено, що по зазначеній земельній ділянці проходять каналізаційний колектор, інженерні комунікації та труба газопостачання суміжних підприємств залізничного транспорту та поруч (зі східної сторони) проходять залізничні колії Моторвагонного депо Львів, тобто земельна ділянка знаходиться в зоні підвищеної небезпеки.

Факт перебування майна відповідача, зокрема, автомобілів, на вказаній земельній ділянці не заперечується самим ОСОБА_1, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Відповідачем не спростовано жодними належними і допустимими доказами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України факту перебування в користуванні ВП «Моторвагонне депо Львів» регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» земельної ділянкиплощею близько 0,25га, яка розташована на вул.Генерала Курмановича, 7А у м.Львові.

Згідно з правилами ч.ч. 1,3 ст. 125 ЗК України право власності та постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Стаття 212 ЗК України передбачає, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Таким чином, за наведених обставин, перебування майна відповідача на належній позивачу на праві постійного користування земельній ділянці створює для ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» перешкоди в користуванні цією ділянкою і провадженні господарської діяльності.

Суд не приймає до уваги доводів відповідача у заперечення проти позову, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підтверджені доказами.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що права позивача, як користувача земельної ділянки площею близько 0,25га, яка відповідно до плану меж землекористування межує: з півночі від «Й» до «К» - з землями залізничної станції Львів; зі сходу від «К» до «Л» - з землями Львівської дистанції колії; із заходу від «Й» до «Ї» - з землями Львівської дистанції водопостачання; з півдня з землями моторвагонного депо Львів, загальною площею 15,4013 га, та знаходяться за адресою: вул.Генерала Курмановича, 7А у м.Львові, порушені і є підставою для усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном за обраним способом захисту порушеного права, а відтак позов ПАТ «Укрзалізниця» в особі ВП «Моторвагонне депо Львів» регіональної філії «Львівська залізниця» є підставним, ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2756 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с. 40, 48).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Заборонити ОСОБА_1 чинити перешкоди у провадженні господарської діяльності та здійсненні Публічним акціонерним товариством «Укрзалізниця» в особі ВП «Моторвагонне депо Львів» регіональної філії «Львівська залізниця» права користування земельною ділянкою площею близько 0,25га, яка розташована на вул.Генерала Курмановича, 7А у м.Львові.

Зобовязати ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку площею близько 0,25га, яка відповідно до плану меж землекористування межує: з півночі від «Й» до «К» - з землями залізничної станції Львів; зі сходу від «К» до «Л» - з землями Львівської дистанції колії; із заходу від «Й» до «Ї» - з землями Львівської дистанції водопостачання; з півдня з землями моторвагонного депо Львів, загальною площею 15,4013 га, які надані в постійне користування Львівській залізниці на підставі Державного акта ІІ-ЛВ №001079 від 02.12.1998, та знаходяться за адресою: вул.Генерала Курмановича, 7А у м.Львові, від належного йому майна: автомобіля ГАЗ-53, номерний знак НОМЕР_1, чотирьох кузовів непридатних для експлуатації автомобілів, металобрухту, домашніх тварин (собак), інших речей та побутового сміття.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» 2756 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.