Справа № 158/597/17 Головуючий у 1 інстанції: Пономарьова О.М.
Провадження № 22-ц/773/711/17 Категорія: 50 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Матвійчук Л. В.,

секретар Черняк О. В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що вона з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.02.2016 року було розірвано. В позивача та відповідача під час шлюбу народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач, з врахуванням уточнення (зменшення) позовних вимог, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 800 грн. щомісячно.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 березня 2017 року в даній справі позов задоволено. Суд ухвалив стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 09.03.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місць допущено до негайного виконання. Стягнуто з відповідача в дохід держави 640,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 09.03.2017 року до досягнення дитиною повноліття за заявою відповідача за місцем його роботи про відрахування аліментів в добровільному порядку. Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 09.03.2017 року до досягнення дитиною повноліття за заявою відповідача за місцем його роботи про відрахування аліментів в добровільному порядку.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив скаргу задовольнити, позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечила.

Колегія суддів, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд першої інстанції виходив із рівності обов'язків батька та матері утримувати дитину до її повноліття, з врахуванням потреб дитини, а також визнання позову відповідачем.

Судом першої інстанції встановлено із матеріалів справи та пояснень осіб, які беруть участь у справі, наступне.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували з 29 жовтня 2006 року у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 лютого 2016 року було розірвано (а.с.3).

Позивач та відповідач мають дитину: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 094054, виданого 09 квітня 2009 року Виконкомом Сокиричівської сільської ради Ківецівського р-ну Волинської області (а.с. 4).

Позивач та її син зареєстровані та проживають в одному будинку (а.с. 10).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Стаття 182 Сімейного кодексу України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу - визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі.

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Аліменти стягуються на користь того із батьків, з ким проживає дитина.

Судом першої інстанції враховано, що відповідач є працездатною особою та як батько малолітньої дитини зобовязаний її утримувати. Суд враховує те, що на утриманні у відповідача немає інших дітей, стан здоров'я відповідача є задовільним.

Також суд стягнув аліменти з урахуванням розміру прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 років до 18 років з розрахунку на місяць, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 01.01.2017 р. становить 1689 грн., з 01.05.2017 становить 1777 грн., вимоги ст. 182 СК України, а також те, що обовязок по утриманню дітей до досягнення ними повноліття покладається законодавством на обох батьків, а тому суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги, які не спростовують висновки суду першої інстанції.

Стаття 187 СК України, на яку посилається відповідач, передбачає, зокрема, що один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. В даному випадку ж розглядається судом позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дитини.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він і до того добровільно надавав кошти на утримання дитини, не звільняє його від сплати аліментів на утримання малолітньої дитини, оскільки в даній ситуації це відповідає інтересам дитини. Крім того, доказів того, що відповідач систематично надавав матеріальну допомогу у відповідному розмірі, останній не надав.

Щодо розподілу суми на аліменти на утримання дитини та додаткових витрат на утримання дитини, то відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач при зверненні з позовом до суду заявила позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини, вимога про стягнення додаткових витрат на утримання дитини не була заявлена позивачем.

Посилання відповідача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме щодо не здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та не зазначення сторін у справі в рішенні суду як учасників процесу, також не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи містяться заяви позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 32, 33), а відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Рішення судом першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 березня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді