Справа № 453/539/17
№ провадження 2/453/389/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2017 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Курницької В.Я.,

за участі секретаря судового засідання - Трембач М.М.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок під літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами за адресою: смт. Верхнє Синьовидне, вул. Івана Франка, 36 Сколівського району Львівської області загальною площею 45,6 м2, житловою 16,4 м2 за набувальною давністю.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у 1983 році ОСОБА_4, будучи власником житлового будинку по вул. І.Франка, 36 у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, домовився з позивачем ОСОБА_1 про те, що він, ОСОБА_4, продає ОСОБА_1 даний житловий будинок за обумовлену ними суму грошових коштів без укладення договору купівлі-продажу. Про виконання даної домовленості свідчать копії розписок про отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_1 у 1983 році грощових коштів. Таким чином, у 1983 році ОСОБА_1 фактично було придбано у власність житловий будинок по вул. І.Франка, 36 у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, в якому він разом із своїю родиною проживає по даний час, однак, оформити правовстановлюючі документи позивач не має можливості, оскільки на момент придбання вказаного будинку між ним та власником, яким був ОСОБА_4, не було укладено договір купівлі-продажу відповідно до вимог діючого на той час законодавства.

В судовому засіданні позивач та представники позивача підтримали вимоги позовної заяви з підстав, аналогічних наведеним у такій.

Відповідач ОСОБА_3 обставини, наведені позивачем у позовній заяві підтвердив, позовні вимоги визнав, просив позов задоволити.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив.

Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 добросовісно володіє житловим будинком по вул. І.Франка, 36 у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області на підставі усної домовленості з власником вказаного будинку ОСОБА_4, який, без укладення договору купівлі-продажу фактично продав позивачу спірний будинок. Вказані обставини документально підтверджуються долученими позивачем до позовної заяви копіями розписок про отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_1 у 1983 році грощових коштів. Оригінали вказаних розписок оглянуто судом в судовому засіданні. Автентичність почерку та підпису ОСОБА_4 підтверджена в судовому засіданні його сином ОСОБА_3

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Верхньосиньовидненської селищної ради № 1028 від 25.04.2017 року (а.с. 16), позивач ОСОБА_1 - з 1983 року і по даний час проживає в зазначеному будинку разом із своєю родиною: дружиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки виконавчого комітету Верхньосиньовидненської селищної ради № 1029 від 25.04.2017 року (а.с. 17) позивач ОСОБА_1 користується замельною ділянкою для обслуговування житлового будинку по вул. І.Франка, 36 в смт. Верхнє Синьовидне з 1983 року по даний час, сплачує земельний податок. Підтверджується матеріалами справи і те, що за вказаним вище будинковолодінням позивач доглядає, виконує ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 31-34).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили, що з 1983 року позивач із своєю сімєю постійно проживає у житловому будинку по вул. І.Франка, 36 в смт. Верхнє Синьовидне. Як підтверджено свідками, до позивача у вказаному будинку проживав ОСОБА_4 із родиною.

Згідно із ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Як вбачається з роз'яснень, що їх дав Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 9 своєї Постанови №5 від 07.02.2014 року, відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Звернено увагу у п.п. 11, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, враховуючи положення ст. ст. 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (ст. 214 ЦПК України). Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Таким чином, провівши аналіз наведених норм права, суд при вирішенні даного спору, враховуючи роз'яснення, що їх дав Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові № 5 від 07.02.2014 року, суд зазначає, що в силу положень ст. 344 ЦК України задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Так, судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним житловим будинком, постійно проживає у ньому із своєю родиною, здійснює його утримання, сплачує комунальні послуги, земельний податок. Разом з тим, позивач заволодів майном без достатніх правових підстав, оскільки, зважаючи на неукладення у 1983 році між ним та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу відповідно до вимог діючого на той час законодавства, у нього були відсутні правові підстави для виникнення права власності в момент заволодіння.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що визнання відповідачем у справі позову є безумовним, відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін, а також не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає таке визнання позову відповідачем.

За таких обставин та відповідно до положень ст. 344 ЦК України суд дійшов до переконання, що даний позов є підставним та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 208-209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд-,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності власності на житловий будинок під літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами по вул.. І.Франка, 36 (стара адреса вул.. І.Франка, 28, 30) у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області загальною площею 45,6 м2, житловою - 16,4 м2 за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Суддя В.Я. Курницька