Справа № 306/1907/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,

при секретарі: Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду від 16 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - Неліпинська сільська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Свалявського районного суду від 16 грудня 2016 р. позов задоволено: визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 (а.с.99-100).

ОСОБА_2 просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Доводить про невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Указує на неналежну оцінку доказів (показань свідків). Зазначає, що постійно проживає за адресою АДРЕСА_1, а протилежного позивачі не довели (а.с.105-106).

У письмових запереченнях ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не визнали скарги як безпідставної і просять залишити рішення суду без змін як законне та обґрунтоване (а.с.118-120).

Неліпинська сільська рада (третя особа) подала до апеляційного суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності їх представника, проти позовних вимог не заперечує (а.с.116).

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позову. При цьому встановив, що ОСОБА_2 з моменту створення власної сім'ї не відноситься до членів сім'ї позивачів, оскільки між ними немає спільного побуту, і фактично проживає в іншому місці (за місцем проживання дружини та доньки).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність повно з'ясованим фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та належним чином оціненим доказам у справі.

Установлено та не заперечується, що позивачі є власниками житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно з довідками Неліпинської сільської ради від 16.09.2016 р. ОСОБА_2 (син позивачів) зареєстрований за вказаною адресою, однак відповідно до акту обстеження від 15.07.2016 р. разом із сім'єю проживає по АДРЕСА_2 (а.с.8, 10).

Як видно з акту комісійного обстеження проживаючих осіб у житловому будинку на території Неліпинської сільської ради від 15.07.2016 р. ОСОБА_2 не проживає у будинку АДРЕСА_1 п'ятнадцять років (після одруження проживає із сім'єю по АДРЕСА_2 (а.с.17).

У письмовому запереченні на позовну заяву ОСОБА_3 про зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, зокрема, зазначив, що дружина не може його зареєструвати за місцем свого проживання, оскільки право власності на будинок не оформлено належним чином (а.с.39-40).

Згідно з інформаційним листом Неліпинської сільської ради від 11.05.2017 р. під час комісійного обстеження дворогосподарства АДРЕСА_2 там знаходився ОСОБА_2, який косив траву на подвір'ї, однак від спілкування із комісією відмовився. Зі слів сусідів у вказаному дворогосподарстві проживають ОСОБА_5, її донька - ОСОБА_6, також бачать там і ОСОБА_2

ОСОБА_2 (до шлюбу - ОСОБА_2) та ОСОБА_5 одружені з 14.06.2003 р. (а.с.31). Від шлюбу мають одну дитину - доньку ОСОБА_6 (а.с.30).

Факт тривалого (з моменту одруження) не проживання ОСОБА_2 в будинку батьків за адресою: АДРЕСА_1, підтверджений також показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (працівників поліції).

Згідно з положеннями ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, сервітутне право користування житлом набувають члени сім'ї власника житла за фактом набуття статусу члена його сім'ї. Необхідною умовою виникнення зазначеного сервітуту є спільне проживання членів сім'ї з власником житла та ведення спільного господарства.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

У розумінні цих норм матеріального права та з урахуванням суті спірних правовідносин ОСОБА_2 уже не має статусу члена сім'ї позивачів (власників житлового будинку АДРЕСА_1), постійно з ними не проживає (навідується час від часу) і спільне господарство з ними не веде.

Доводи апеляційної скарги, з посиланням на відзнятий ОСОБА_2 відеоматеріал, у підтвердження факту постійного проживання за спірною адресою (у батьків), не спростовують висновків суду першої інтонації і не дають підстав для скасування оскарженого рішення як суперечні обставинам справи, письмовим доказам (зокрема, довідкам Неліпинської сільської ради від 16.09.2016 р., акту комісійного обстеження проживаючих осіб у житловому будинку на території Неліпинської сільської ради від 15.07.2016 р. та інформаційному листу Неліпинської сільської ради від 11.05.2017 р.), показанням свідків і вказаним нормам матеріального права.

Переглянутий у судовому засіданні відеоматеріал жодним чином не доводить ні факту постійного проживання ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1, ні факту ведення із батьками (позивачами) спільного господарства. Натомість, свідчить лише про наявність у вказаному будинку деякий речей відповідача, які той приніс у будинок уже після пред'явлення позову.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

2.Рішення Свалявського районного суду від 16 грудня 2016 року залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: