Cправа № 212/2-3048/10
Провадження № 6/127/331/17
У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Марценюк А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла, -

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2017 року до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану, опису і арешту належної ОСОБА_2 квартири, виготовлення довідки-характеристики та експертної оцінки на обєкт нерухомості з метою своєчасного, повного та обєктивного виконання рішення суду.

Вказане подання мотивовано тим, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби м. Вінниці перебуває виконавче провадження №51228431 з примусового виконання виконавчого листа №212/2-3048/10 виданого 18.06.2014р. Вінницьким міським судом про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Крижопільського районного споживчого товариства заборгованості на загальну суму 36739,00 грн.

Як зазначає державний виконавець, з метою забезпечення виконання рішення суду ним було направлено запити у відповідні установи щодо виявлення майна боржника та зясовано, що транспорті засоби за боржником не зареєстровані, кошти в установах банку відсутні, на податковому обліку не рахується. Неодноразово державний виконавець звертався до боржника з вимогою зявитись до відділу та надати докази сплати боргу, однак боржник від явки до державного виконавця злісно ухиляється. Поряд з цим, за інформацією наданою адресно-довідковим сектором ВГІРФО м. Вінниці, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: м. Вінниця. вул. Заболотного, 11/76 та з метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем неодноразово здійснювався вихід за вказаною адресою, однак двері ніхто не відчинив, що позбавляє можливості державного виконавця оглянути та описати квартиру з метою її подальшої реалізації.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 не надає реальної можливості державному виконавцю описати зазначену вище квартиру та злісно ухиляється від явки для проведення виконавчих дій, державний виконавець звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла.

Відповідно до статті 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця. (ч. 2 ст. 376 ЦПК).

Однак, державний виконавець в судове засідання не зявився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, а саме телефонограмою.

Таким чином, оскільки державний виконавець повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду подання, однак до суду не зявився, не повідомивши суд про причини неявки в судове засідання, суд вважає за можливе провести розгляд подання без участі державного виконавця на підставі наявних матеріалів справи.

Згідно з частиною другою статті 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали подання та матеріалів цивільної справи №212/2-3048/10 суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання про примусове проникнення до житла, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 березня 2014 року у справі №212/2-3048/10 стягнуто з ОСОБА_2 на користь Крижопільського районного споживчого товариства 36739 грн. заподіяної шкоди, а на користь держави 367 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення суду 18.06.2014р. Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби м. Вінниці.

Постановою державного виконавця від 26.05.2016р. ВП №51228431 відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа №212/2-3048/10 від 18.06.2014р. та надано боржнику строк до 02.06.2016р. для добровільного виконання рішення суду.

Однак, в строк встановлений державним виконавцем, рішення суду боржником не виконано.

В ході здійснення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що майно належне боржнику та на яке можливо звернути стягнення відсутнє, інформація про джерела отримання доходів боржником також відсутня, зокрема транспорті засоби за боржником не зареєстровані, кошти в установах банку відсутні, на податковому обліку боржник не рахується.

Крім того, державним виконавцем встановлено, що зареєстроване місце проживання боржника: м. Вінниця, вул. Заболотного, 11/76, однак здійснивши вихід за вказаною адресою двері ніхто не відчинив.

Визначаючись щодо обґрунтованості подання державного виконавця про примусове проникнення до житла суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII)

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 цього Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом першим частини другої статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно пункту четвертого та тринадцятого частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

- звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

- за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Отже, Законом України №1404-VIII передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, при цьому рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника має бути вмотивованим, а предметом доказування при розгляді подання про примусовий вхід до приміщення божника є ухилення боржника від виконання рішення суду та чинення боржником перешкод державному виконавцю щодо реалізації останнім прав та обовязків спрямованих на опис та арешт майна боржника.

При цьому, відповідно до статті 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною першою статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, звернувшись з поданням про примусове проникнення до житла державним виконавцем не доведено належними та допустимими доказами ухилення боржника від виконання рішення суду, а також не доведено, що квартира АДРЕСА_1 належить боржнику або перебуває в його володінні.

Так, до подання державним виконавцем додано копію постанови від 26.05.2016р. ВП №51228431 про відкриття виконавчого провадження з виконання з виконання виконавчого листа виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 18.06.2014р. у справі №212/2-3048/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Крижопільського районного споживчого товариства 36739 грн. заподіяної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Однак, будь-яких доказів направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, в тому числі, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, державним виконавцем до подання не додано.

Крім того, до матеріалів подання не додано жодного виклику державного виконавця, який би адресувався боржнику, та відповідно, жодних доказів направлення цих документів боржникові до подання державним виконавцем не додано.

Таким чином, з матеріалів справи взагалі не вбачається чи повідомлена ОСОБА_2 про наявність виконавчого провадження де вона виступає боржником.

Крім того, до подання державним виконавцем не додано доказів вчинення дій спрямованих на встановлення наявності чи відсутності у боржника нерухомого майна, а саме не додано інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру відчуження обєктів нерухомого майна щодо боржника.

Не надано також державним виконавцем доказів вчинення дій спрямованих на встановлення власника квартири АДРЕСА_1, про примусове проникнення до якої державний виконавець звернувся до суду з поданням.

Як зазначено вище, згідно з пунктом тринадцятим частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб

Однак, доказів того, що квартира АДРЕСА_1, належить боржнику або перебуває в його володінні матеріали справи не містять.

При цьому, та обставина, що боржник зареєстрований за адресою: м. Вінниця, Заболотного, 11/76, не свідчить, що вказана квартира перебуває у власності або у володінні боржника.

Таким чином, суд позбавлений можливості встановити чи відвідував державний виконавець помешкання саме боржника.

В той же час, акти державного виконавця датовані серпнем 2016 року, 01.11.2016р. та 27.04.2017р. містять суперечливу інформацію. Зокрема, в акті державного виконавця датованого серпнем 2016 року зазначено, що «на момент виходу державного виконавця за адресою вказаною у виконавчому документі майна належного боржнику на праві власності не виявлено».

Ознайомившись зі вказаним актом можна дійти висновку про те, що державним виконавцем обстежувалася квартира АДРЕСА_1, однак майна належного боржнику на праві власності не виявлено.

При цьому, з актів державного виконавця від 01.11.2016р. та 27.04.2017р. вбачається, що двері квартири ніхто не відчинив, у звязку з чим державний виконавець звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до вказаної квартири з метою перевірки майнового стану, опису і арешту належної ОСОБА_2 квартири.

З матеріалів подання також не вбачається чи вживалися державним виконавцем заходи, щодо розшуку безпосередньо боржника.

Таким чином, звернувшись до суду з поданням про примусове проникнення до житла державним виконавцем не надано доказів на підтвердження вчинення необхідних заходів спрямованих на примусове виконання судового рішення, що є підставою для відмови у задоволенні подання.

Разом з тим, державний виконавець не позбавлений права повторного звернення з відповідним поданням про примусове проникнення до житла боржника, після усунення вищевказаних порушень та надання доказів на підтвердження вимог подання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 376 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: