Справа 688/2515/17
№ 2-н/688/48/17
Ухвала

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

01 вересня 2017 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Огороднік І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

встановив:

01 вересня 2017 року до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

В поданій заяві зазначає, що 10 вересня 2011 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком дитини записаний ОСОБА_2 Дитина проживає разом з заявницею та перебуває на її утриманні. Боржник ухиляється від належного утримання дитини, а тому заявниця просить суд видати судовий наказ, яким стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,у розмірі 33 відсотки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту, зокрема, - визначені Сімейним Кодексом України

Відповідно до ч. 3 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 96 ЦПК України в редакції закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року визначено, що судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Крім того, за редакцією частини 5 статті 183 СК України, що діє з 08.07.2017р., той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Із змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення із ОСОБА_2, аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, у розмірі 33 відсотки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто така заявлена вимога не передбачена ст. 96 ЦПК України. Адже умовою для видачі судового наказу ст. 96 ЦПК України встановлює два випадки видачі судового наказу про стягнення аліментів, відповідно до умов п. 4 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, є вимога про стягнення аліментів на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, або відповідно до умови п. 4-1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, є вимога про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо: заявлено вимогу, не передбачено ст. 96 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до ч. 7 ст. 100 ЦПК України питання про відкриття наказного провадження або відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу суддя вирішує не пізніше наступного дня з дня надходження заяви до суду, закінчення строку, встановленого для усунення недоліків заяви про видачу судового наказу та не пізніше наступного дня після отримання судом у передбаченому порядку інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника.

На підставі вищевикладеного, вважаю, що оскільки заявником заявлену вимогу не передбачено ст. 96 ЦПК України, у прийнятті заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 95, ст. 96, ст. 100 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

У прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини відмовити.

Відмова у прийнняті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Копію ухвали, заяву з додатками повернути заявнику.

Розяснити стягувачеві ОСОБА_1, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням правил щодо предявлення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом пяти днів з дня отримання її копії в Апеляційний суд Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд.

Суддя І.В. Огороднік