Справа № 296/9466/16-ц
У Х В А Л А

про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду

"07" червня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі: головуючого судді Шалоти К.В., за участі секретаря Яковенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Корольовського районного суду м. Житомира знаходиться цивільна справа № 296/9466/16-ц за позовом ПАТ УкрСиббанк до ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №19/2005/фм-ТТ68 від 15.11.2005 року в сумі 11 991,65 доларів США та пені у розмірі 20,49 грн.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ УкрСиббанк про визнання кредитного договору №19/2005/фм-ТТ68 від 15.11.2005 року недійсним.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 у судові засідання 10.04.2017 року, 07.06.2017 року не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що є докази в матеріалах справи (а.с.107, 117), причин своєї неявки суду не повідомляв, заяви про розгляд зустрічного позовну у його відсутність не подавав.

Відповідно до ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Системний аналіз п.3 частини першої ст. 207 ЦПК України та положень ст. 169 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання : перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явилися в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03) вказано: "... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_4 проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосудця та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (рішення у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зустрічна позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду, оскільки позивач за зустрічним позовом повторно в судове засідання не зявився, явка до суду є правом, а не обов'язком сторони у справі (ч.1 ст.27 ЦПК України), заяви про розгляд зустрічного позову за його відсутності суду не подавав.

Керуючись п.3 ч. 1 ст. 207, 208, 209 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання недійсним кредитного договору №19/2005/фм-ТТ68 від 15.11.2005 року - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя К. В. Шалота