Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1564/15-ц

номер провадження 2/695/17/17

12 грудня 2017 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Степченка М.Ю.

при секретарі Розпутній І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ПАТ «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.12.2006р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0 та додаткові угоди: № 1 від 04.06.2007р., № 2 від 18.01.2008р. та № 3 від 30.01.2008р. до цього кредитного договору. Згідно кредитного договору № 0 від 19.12.2006р. банк надав позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти у вигляді поновлюваної кредитної лінії в розмірі 175 000 дол. США, що еквівалентна 883 750,00 грн. на строк із 19.12.2006р. до 18.12.2017р. на умовах, передбачених вищевказаним кредитним договором.

Належне виконання ОСОБА_2 усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з Кредитного договору № 0 від 19.12.2006р., забезпечуються порукою за Договором поруки № 78321 від 19.12.2006р., укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

Предметом Додаткових угод до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19.12.2006р. стало внесення без згоди поручителя змін до основного зобовязання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін, а саме зміни періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, зміни схеми погашення кредиту, встановлення додаткової комісії, розширення змісту основного зобовязання стосовно дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

Позивач ОСОБА_1, вважаючи, що внаслідок укладення Додаткових угод до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19.12.2006р. відбулося внесення без згоди поручителя змін до основного зобовязання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін, на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України, та, що у звязку з такими діями порука за Договором поруки № 78321 від 19.12.2006р. припинилася, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ПАТ «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 по довіреності на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі та просив суд визнати припиненою поруку ОСОБА_1 за договором поруки № 78321 від 19.12.2006р. у звязку із внесенням без згоди поручителя змін до основного зобовязання та збільшення обсягу відповідальності як боржника, так і його, як поручителя. Укладаючи додаткові угоди із позичальником ОСОБА_2, банк діяв у порушення п. 2.1 договору поруки, оскільки ОСОБА_1 своєї згоди щодо них не давав. Незважаючи на те, що сума тіла кредиту залишилася незмінною, внаслідок укладення додаткових угод, але на чотири роки збільшився термін сплати процентів за кредитом, а отже змінився обсяг відповідальності. Заперечував щодо задоволення клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки позивач дізнався про збільшення обсягу його відповідальності лише після того, як банк звернувся до суду із вимогою про стягнення заборгованості солідарно у 2015р.

Представник відповідача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив їх задовольнити, оскільки дійсно, у звязку з укладенням додаткових угод до кредитного договору, додаткової угоди до договору поруки між ОСОБА_1 та банком укладено не було.

Представники відповідача ПАТ «УкрСиббанк» у судовому засіданні позовні вимоги не визнавали, вважали, що вони є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. У судове засідання 12.12.2017р. представник відповідача повторно не прибув з причин, які суд визнає неповажними, враховуючи тривалість розгляду справи. Відповідно до письмових заперечень, що маються в матеріалах справи, свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що пунктом 1.1 Договору поруки № 78321 від 19.12.2006р. передбачено, що ОСОБА_1 як поручитель зобовязується перед Кредитором АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», відповідати за невиконання всіх зобовязань ОСОБА_2 перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 0 від 19.12.2006 року, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому. Отже, сторони передбачили в своєму договорі, що у разі змін умов Основного договору /кредитного договору/ поручитель самим фактом підписання договору поруки підтверджує свою згоду на здійснення таких змін у майбутньому. Підписання Додаткових угод № 1, № 2 та Додаткової угоди №3 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, не призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Так п.1.2. Договору поруки від 19.12.2006 року № 78321 передбачає загальну суму відповідальності Поручителя за основним договором, що становить - 175 000 доларів США. Зі змісту нових графіків погашення заборгованості, які містяться в Додатковій угоді №1 від 4 червня 2007 року та Додатковій угоді № 2 від 18 січня 2008 року, вбачається, що сума виданого кредиту залишилась незмінною та дорівнює - 175 000 доларів США. А зміна структури нарахування відсотків не може влипнути на збільшення обсягу відповідальності поручителя, що доводить підсумкове значення суми кредитних коштів, що підлягає поверненню, зазначене в нових графіках розрахунків. Визначення в Додатковій угоді № 2 комісія 1,5%та комісія в сумі 1 /одного/ дол. США, що дорівнювала 7,70 гривень у еквіваленті на день підписання Додаткової угоди № 3 від 30 січня 2008 року, було сплачено ОСОБА_2 при підписанні цих Додаткових угод. Збільшення максимального терміну, в межах якого кредит може бути повернутий, а саме до 18 грудня 2021 року, також не призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, крім іншого ще й з тієї підстави, що в п.1.2. Договору поруки № 78321 прямо передбачено, що термін виконання основного зобовязання - 18 грудня 2017 року, якщо згідно умов основного договору не буде застосовано іншій термін виконання такого зобов'язання. Отже, сторони в договорі поруки одразу обумовили таку можливість зміни максимального терміну повернення кредиту, на що погодився поручитель, підписавши цю угоду. Так само і не призвела до збільшення обсягу відповідальності поручителя зміна реєстраційного номеру кредитного договору в системі обліку банку, про що зазначено в Додатковій угоді № 3 від 30 січня 2008 року.

Таким чином, при підписанні ПАТ «УкрСиббанк» та позичальником ОСОБА_2 Додаткових угод до кредитного договору № 0 від 19.12.2006 року не було змінено таких суттєвих умов цього правочину, що збільшило б обсяг відповідальності поручителя.

30.01.2008 року з ОСОБА_2 ПАТ «УкрСиббанк» було підписано Додаткову угоду №3 до Договору споживчого кредиту №0 від 19.12.2006 року. ОСОБА_2 відповідну Додаткову угоду було підписано та вона після цього вступила в силу - 30 січня 2009 року. На підставі наведеного фактично кредитні зобовязання за Договором про надання споживчого кредиту №0, було реструктуризовано з 30.01.2009 року.

У п.5.1. цієї Додаткової угоди було змінено строк повернення кредитних коштів за кредитним договором №0. Такі строки було змінено із 18.12.2017р. на 18.12.2021року. Позивач вважає, що вказані зміни відбулися без згоди із ним, з чим погодитись неможливо, оскільки 19 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №6333. Таким чином ОСОБА_1 в цих кредитних правовідносинах виступав як майновий поручитель.

30 січня 2009 року ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було підписано Договір № 3 про внесення змін до договору іпотеки № 6333 від 19.12.2006 року. Підставами підписання цього Договору № 3, стала зміна термінів повернення кредитних коштів із 18 грудня 2017 року на 18 грудня 2021 року. Відповідний строк, із посиланням на кредитний договір № 0, було зазначено в п.1.3. Розділу 1 в Договорі іпотеки №6333 від 19.12.2006 року. Оскільки сторонами кредитних правовідносин було підписано Додаткову угоду №3 до кредитного договору, в якій цей строк і було змінено на 18 грудня 2021 рік, були внесені зміни і до Договору іпотеки.

Таким чином позивач ОСОБА_1 не тільки знав, починаючи з 30 січня 2009 року про прийняті в додаткових угодах зміни, але надав згоду на ці зміни, в зв'язку із чим і підписав Договір № 3, в якому сторони погоджували зміну термінів повернення кредитних зобовязань.

Відповідно до положень пункту 1.3.1 Договору про надання споживчого кредиту №1 НОМЕР_1 від 19.12.2006 року Відповідачу ОСОБА_2 за використання кредитних коштів встановлена процентна ставка 12,3% річних.

Нарахування процентів за цим договором здійснювалось щомісяця, в останній робочий день поточного місяця методом «факт/360» (п. 1.3.3 Договору).

Відповідні умови було погоджено із поручителем ОСОБА_1 і добре йому відомі, про що свідчить п.1.2. Договору поруки від 19.12.2006 року № 78321.

До Договору було підписано Графік погашення Додаток № 1 від 19.12.2006 року.

04 червня 2007 року з ОСОБА_2 була підписана Додаткова угода № 1 та Графік погашення заборгованості (Додаток № 3), а 2008 року також другу Додаткову угоду №2 до кредитного договору №0 від 19.12.2006 року та новий Графік погашення (Додаток № 4). Вищенаведені Додаткові угоди було підписано в звязку з тим, що позичальник, наполягав на зміні періодів оплати, визначених раніше в Графіку погашення (Додаток № 1), який було укладено разом із Договором про надання споживчого кредиту №0.

Станом на 20.06.2007 року згідно Графіку, визначеному в Додатку № 1 до кредитного договору, позичальник мав би сплатити 4069,80 доларів США тіла кредиту (175000,00 - 170930,20), а фактично згідно Довідки розрахунку (за ставкою 12, 3 %), станом на 20.06.2007 року сплатив 18,97 доларів США (0,25+9,50+3,13+4,90+1,19). Те ж саме стосується Графіку визначених в Додаткової угоди № 1 від 04.06.2007 року. Так згідно цього Графіку, станом на 20.02.2008 року, позичальник (ОСОБА_2М.) повинен був сплатити з 20.06.2007р. по 20.02.2008р. основний борг в сумі - 11023,60 доларів США (173622,05- 162598,45), а фактично сплатив згідно Довіки -розрахунку (за ставкою 12, 3 %), - 8227,91 доларів США (1338,00+1376,97+1378,31 + 1378,80+1377,56+1377,58+0,69).

Отже, в звязку з тим, що Боржник не вкладався в Графіки погашення, банк йшов йому на зустріч та зменшував суму сплати основного боргу на певний проміжок часу, при цьому загальна сума боргу не збільшилась, а залишилась сталою - 175000,00 доларів США, як вбачається з Графіку погашення (Додаток №3) до Додаткової угоди № 1 від 04.06.2007року, та Графіку погашення (Додаток №4) до Додаткової угоди № 2 від 18.01.2008 року. Процент нарахування відсотків за користування кредитом по кредитному договору також залишився не змінним.

Ураховуючи вищенаведене, дані зміни не привели до збільшення основного зобовязання по Договору про надання споживчого кредиту №0 від 19.12.2006 року, що доводить зміст Графіку погашення (Додаток №3) до Додаткової угоди №1 від 04.06.2007р., та зміст Графіку погашення (Додаток №4) до Додаткової угоди №2 від 18.01.2008 року.

Оскільки внесення змін не призвело до змін основного зобовязання та збільшення обсягу відповідальності поручителя, Додаткові угоди з позивачем ОСОБА_1 підписані не були.

30.01.2008 року з відповідачем ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» було підписано Додаткову угоду №3 до споживчого кредиту №0 від 19.12.2006 року. ОСОБА_2 відповідну Додаткову угоду було підписано та вона після цього вступила в силу - 30 січня 2009 року. На підставі наведеного фактично кредитні зобовязання за Договором про надання споживчого кредиту №0, було реструктуризовано з 30.01.2009 року. Згідно Додаткової угоди №3 змінилась схема погашення кредиту, а саме п.2.1. введено ауїтентний платіж та введено нарахування процентів за методом 30/360. Як доводить розрахунок із застосуванням ауїтентного платежу, при його застосуванні, відсоткова ставка за кредитом залишилася незмінною 12,3 %.

Таким чином, застосування вищенаведених змін до Договору про надання споживчого кредиту №0, жодним чином не призвело до збільшення обсягу відповідальності за кредитним Договором.

Як визначають показники Довідки-розрахунку станом на 05.07.2016 рік із застосуванням ануїтетного платежу, сума боргу за відсотками з 19.12.2006 року по 30.06.2016 року - складає 169809,52 доларів США (39393,80+130415,72). В свою чергу, показники Довідки-розрахунку (контррозрахунку), також станом на 05.07.2016 рік (за базовою ставкою 12,3% річних та при схемі нарахування відсотків факт/360), сума боргу за відсотками за той же період (з 19.12.2006 року по 30.06.2016 року) - складає 234526,43 дол.США.

На підставі вищенаведеного можливо зазначити, що сума основного боргу для позичальника та поручителя залишилась не змінною 175000,00 доларів США, а сума боргу по відсоткам зменшилась. В звязку із чим, банком не було підписано додаткові угоди до Договору поруки від 19.12.2006 року № 78321, так як такі зміни не призвели до збільшення відповідальності такого поручителя.

Отже, наведене вище, спростовує твердження представника ОСОБА_1, що збільшено обсяг відповідальності Позивача, про що він зазначає в своїй позовній заяві.

Крім вказаного, просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову ще й з підстав пропуску ним строку позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення та доводи сторони позивача, позицію сторони відповідача ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, заперечення щодо позову представника відповідача ПАТ «УкрСиббанк», вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 грудня 2006 року між акціонерним комерційним інвестиційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та ОСОБА_2 укладено кредитний договір про надання поновлюваної кредитної лінії № 0.

Відповідно до пункту 1.1 цього договору банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 175 000 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором.

19 грудня 2006 року АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 уклали договір поруки, відповідно до якого позивач як поручитель зобов'язався відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №0 від 19 грудня 2006 року, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Пунктом 2.1 цього договору визначено, що кредитор не має права без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

04.06.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору №0 від 19.12.2006р.

18.01.2008р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 2 до кредитного договору №0 від 19.12.2006р.

30.01.2008р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 3 до кредитного договору №0 від 19.12.2006р.

Не відповідає дійсності твердження відповідача ПАТ «УкрСиббанк» про те, що підписання Додаткових угод № 1, № 2 та Додаткової угоди №3 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, не призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Так п.1.2. Договору поруки від 19.12.2006 року № 78321 передбачає загальну суму відповідальності Поручителя за основним договором, що становить - 175 000 доларів США. Зі змісту нових графіків погашення заборгованості, які містяться в Додатковій угоді №1 від 4 червня 2007 року та Додатковій угоді № 2 від 18 січня 2008 року, вбачається, що сума виданого кредиту залишилась незмінною та дорівнює - 175 000 доларів США. А зміна структури нарахування відсотків не може вплинути на збільшення обсягу відповідальності поручителя, що доводить підсумкове значення суми кредитних коштів, що підлягає поверненню, зазначене в нових графіках розрахунків. Визначення в Додатковій угоді № 2 комісія 1,5%та комісія в сумі 1 /одного/ дол. США, що дорівнювала 7,70 гривень у еквіваленті на день підписання Додаткової угоди № 3 від 30 січня 2008 року, було сплачено ОСОБА_2 при підписанні цих Додаткових угод. Підписанням Додаткової угоди №3 від 30.01.2008 року до споживчого кредиту №0 від 19.12.2006 року фактично кредитні зобовязання за Договором про надання споживчого кредиту №0, було реструктуризовано з 30.01.2009 року. Згідно Додаткової угоди №3 змінилась схема погашення кредиту, а саме п.2.1. введено ауїтентний платіж та введено нарахування процентів за методом 30/360, при його застосуванні, відсоткова ставка за кредитом залишилася незмінною 12,3 %.

Однак, оскільки термін виконання зобовязання збільшився до 18 грудня 2021р., сума основного боргу для позичальника та поручителя залишилась незмінною - 175000,00 доларів США та відсоткова ставка за кредитом залишилася незмінною 12,3 %, тому, оскільки збільшився термін сплати відсотків, відповідно збільшився розмір суми боргу по відсотках.

При цьому вимоги п. 2.1 договору поруки не дотримані.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

У відповідності до Листа Верховного Суду України "Висновки Верховного Суду Україні викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за II півріччя 2014 р." від 01.03.2015 року: "...11. Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Вирішуючи питання про надання поручителем згоди на зміну зобов'язання, суди повинні надавати належну оцінку діям поручителя, які б свідчили про надання ним згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності (постанова судових палат у цивільних та господарських справа Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 р. у справі N 6-101цс14).15. ... Договір поруки припиняється за наявності двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін. Установлення додатковою угодою до кредитного договору збільшеного розміру суми кредиту без згоди поручителя призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього та відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України є підставою для визнання поруки такою, що припинилася (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 грудня 2014 р. у справі N6-185цс 14)."

Як вбачається з Листа Верховного Суду України "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України" від 01.04.2014 року»: "...Неоднаково судами вирішувалось питання щодо застосування передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК припинення поруки й способу захисту при цьому. ...Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призвели або можуть призвести збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди на це. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, установлення (збільшення) розміру неустойки тощо. ...

Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

З огляду на положення ч. 1 ст. 559 ЦК припинення поруки зумовлюють такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, зокрема у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання стосовно дострокового повернення кредиту та плати за користування ним."

Судом встановлений та не заперечувався представниками ПАТ «УкрСиббанк» той факт, що банком не було підписано із ОСОБА_1 додаткові угоди до Договору поруки від 19.12.2006 року № 78321, так як, на їх думку, зміни до основного зобовязання не призвели до збільшення відповідальності поручителя. Також відповідачем ПАТ «УкрСиббанк» не було надано суду порівняльного розрахунку, яким би підтверджувалася відсутність збільшення обсягу відповідальності позивача.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що поручитель ОСОБА_1 дійсно не був поставлений до відому про зміну основного зобов'язання, а саме відстрочення виконання основного зобов`язання на більш пізній термін, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування кредитними коштами, і може призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя, тому суд погоджується з доводами позивача та задовольняє його позовні вимоги.

Суд вважає, що клопотання представника ПАТ «УкрСиббанк» про відмову у задоволенні позову внаслідок спливу строку позовної давності, про застосування якого було заявлено представником відповідача ПАТ «УкрСиббанк» до задоволення не підлягає, оскільки заявником не доведено, що строк позовної давності щодо визнання договору поруки таким, що припинено, сплив не пізніше 12 травня 2013р.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України та ст. 559 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати поруку за Договором поруки №78321 від 19.12.2006 р., укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 такою, що припинена.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст рішення виготовлений 18 грудня 2017 року.