Справа № 333/2099//17 Провадження№2/333/1441/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запорожжя у складі:

головуючого судді: Круглікова А.В.,

при секретарі: Тарасенко О.О.,

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом: ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, зобовязання видати трудову книжку без запису про незаконне звільнення,

ВСТАНОВИВ:

14.04.2017 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_3 з позовом до ПАТ «Українська залізниця», в якому зазначав, що з 19.09.2006 р. працював у структурному підрозділі «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» на посаді помічника тепловозу, а з 06.07.2011 р. на посаді машиніста тепловозу. 02.02.2017 р. позивач разом з помічником машиніста ОСОБА_4 працював на тепловозі ЧМЕЗ-5309 в Мелітопольському локомотивному депо. Після виставлення вантажного вагону, складач поїздів ОСОБА_5 подав команду ручним сигналом на рух поїздів назад. На світлофорі горів дозволяючий, а тому позивач продовжував рухатись на тепловозі в заданому напрямку. На скидальному вістряку № 88 АВ на станції Запоріжжя-Вантажне Запорізької дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Придніпровська залізниця» відбувся сход тепловозу ЧМЕЗ-5309. Під час оперативного розбору позивач вказує, що його незаконно звинуватили в порушеннях п. 15.15., п. 15.24. Правил технічної експлуатації залізниць України, п. 16.3.8. Інструкції руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України» № ЦД-0058, п. 3.15. Інструкції локомотивної бригади № ЦТ-0106 та п. 3.4. Інструкції по регламенту основних переговорів машиніста та його помічника при виконанні поїзної та маневрової роботи» № ЦТ-0107 та незаконно звільнили. У звязку з чим, просить суд, з урахуванням уточнення позовних вимог, які викладені в клопотанні від 02.06.2017 р., визнати звільнення по наказу від 17.03.2017 р. № 38/с незаконним, поновити негайно ОСОБА_6 на посаді машиніста тепловозу з виплатою місячного заробітку в розмірі 10 365,35 грн., з урахуванням обовязкових платежів, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.03.2017 р. по 08.06.2017 р. в розмірі 31 392,28 грн., з урахуванням обовязкових помісячних платежів і виплатою розбивкою по місяцям; стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 50 000 грн. та зобовязати відповідача видати позивачу трудову книжку без запису про незаконне звільнення.

Представник позивача в судовому засіданні позов, з урахуванням уточнення позовних вимог, які викладені в клопотанні від 02.06.2017 р., підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву (а.с. 85) проти позовних вимог заперечив повністю, пояснив, що приймаючи рішення про звільнення позивача з роботи, відповідачем було враховано, що допущене працівником порушення трудової дисципліни є істотним та таким, що свідчить про нездатність ОСОБА_3 виконувати покладені на нього трудові функції без ризику завдання шкоди оточуючим. Також, зазначив, що відмова профспілкового комітету в наданні згоди на розірвання трудового договору є необґрунтованою, а тому просить суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, вислухавши пояснення учасників судового процесу, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

02.02.2017 р. о 13 год. 28 хв. на станції Запоріжжя Вантажне Запорізької дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Придніпровська залізниця», локомотивною бригадою Мелітопольського локомотивного депо (оборотне депо Запоріжжя-2) в складі машиніста ОСОБА_3 та помічника машиніста ОСОБА_4 допущено проїзд заборонного показання маневрового світлофора М44 з послідуючим сходженням тепловоза ЧМЕЗ-5309 на скидальному вістряку № 88АВ.

За наслідками вказаної вище події Головним ревізором з безпеки руху поїздів і автотранспорту Запорізької ревізорської дільниці та в.о. начальника Запорізької дирекції залізничних перевезень складено акт службового розслідування серйозного інциденту від 03.02.2017 р. та технічний висновок, якими встановлено, що причиною допущеного серйозного інциденту стали порушення локомотивною бригадою в складі машиніста ОСОБА_3 та помічника машиніста ОСОБА_4:

-вимог п.п. 5.15., 5.24. Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом МТУ від 20.12.1996 р. № 411, п. 6.3.8. Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України ЦД-0058, а саме приведення у рух локомотива без отримання вказівки керівника маневрів, не спостереження за показанням сигналів маневрового світлофора М44, не забезпечення безпеки виконання маневрів;

-вимог п. 3.15.Інструкції локомотивній бригаді № ЦТ-0106, затвердженої наказом УЗ від 22.11.2004 р. № 876/ЦЗ, а саме відсутність особливої уваги та пильності, поспішність, рух без отримання інформації про готовність маршруту прямування;

-вимог п. 4.3. «Інструкції по регламенту основних переговорів машиніста та його помічника при виконанні поїзної та маневрової роботи» № ЦТ-0107, затвердженої наказом УЗ від 22.11.2004 р. № 877-ЦЗ не виконання встановленого регламенту переговорів між машиністом та помічником машиніста щодо показань сигналу М44 та положенням скидального вістряка № 88АВ.

Як свідчить зміст протоколу структурного підрозділу «Запорізька дистанція електропостачання» регіональної філії «Придніпровська залізниця» від 03.02.2017 р. у випадку транспортної події проїзду заборонного світлофору М44 маневровим локомотивом ЧМЕ-3 № 5309, з наступним сходженням його на скидальному вістряку № 88АВ по станції Запоріжжя-Вантажне 02.02.2017 р. вини Запорізької дистанції електропостачання не має (а.с. 50).

Згідно з актом перевірки роботи локомотивної сигналізації, радіозвязку та видимості сигналів від 02.02.2017 р., видимість червоного вогню сигналу № 44 складає 200 м (ніч), видимість сигналів задовільна (а.с. 51).

Відповідно до акту перевірки працездатності маневрового радіозвязку між складачем поїздів та ДСП станції Запоріжжя-Вантажне, радіозвязок стійкий, гучність задовільна (а.с. 52).

Актом перевірки дії маневрового радіозвязку на ЧМЕ-3 № 5309 від 02.02.2017 р. встановлено, що маневрова радіостанція 72РТМА24М технічно налагоджена, працює нормально, радіозвязок стійкий.

Згідно акту від 02.02.2017 р., зауважень до працездатності та якості збереження каналів збереження даних немає.

Допитаний в ході розгляду справи в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що причиною допущеного серйозного інциденту стали порушення локомотивною бригадою в складі машиніста ОСОБА_3 та помічника машиніста ОСОБА_4 положень Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкції локомотивній бригаді, Інструкції по регламенту основних переговорів машиніста та його помічника при виконанні поїзної та маневрової роботи.

Відповідно до пояснювальної ОСОБА_8, останній сприйняв сигнал назад як команду виїжджати за М2, при цьому він не запитав у чергового по станції та привів локомотив у рух (…) коли тепловоз почало шатати в сторони прийняв екстерне гальмування. При виїзді забув про сигнал з підїзного шляху (…) прийняв рішення підіймати тепловоз самостійно, коли не вдалось зателефонував заступнику з експлуатації ОСОБА_9

Протоколом від 06.02.2017 р. за № 2/б.р. нарада при начальнику Мелітопольського локомотивного депо постановила застосувати до машиніста тепловоза ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за порушення дисципліни, наслідки якої загрожують безпеці руху поїздів, життю і здоровю громадян, з вини якого стався проїзд заборонного сигналу в результаті невиконання ним своїх трудових обовязків.

Вбачається, що в період з 07.02.2017 р. по 16.02.2017 р. машиніст ОСОБА_3 знаходився на лікарняному.

07 лютого 2017 року начальником структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» подано голові вільної профспілкової організації робітників локомотивного депо Мелітополь подання на дачу згоди на розірвання трудового договору з машиністом тепловозу ОСОБА_3 на підставі Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту.

За результатами розгляду вказаного вище подання, 22.02.2017 р. вільною профспілкою організації робітників локомотивного депо Мелітополь на засіданні профспілкового комітету було прийнято рішення відмовити представнику власника в праві звільнення машиніста тепловозу ОСОБА_3, про що складено відповідний протокол від 22.02.2017 р. № 16.

Наказом від 17.03.2017 р. № 38/с ОСОБА_3 звільнено з роботи на підставі ст. 147 КЗпП України та п. 15 Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За змістом ст. 142 КЗпП України, трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. У деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно з ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Положеннями ст. 148 КЗпП України встановлено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці (ч. 1). Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ч. 2).

За змістом п. 15 Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту (далі - Положення), дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення застосовується за порушення дисципліни, наслідки яких загрожують безпеці руху поїздів, життю і здоров'ю громадян, та до категорій працівників, перелічених у додатку до цього Положення. Звільнення провадиться у порядку, передбаченому законодавством про працю.

Пунктом 21. Положення визначено, що керівник зобов'язаний особисто до накладання стягнення всебічно та об'єктивно розібратися у причинах порушення, попередньо зажадавши від працівника, який вчинив проступок, письмового пояснення.

Дисциплінарне стягнення накладається не пізніше одного місяця з дня виявлення проступку, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (п. 22 Положення).

Додатком до Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту визначено перелік порушень дисципліни, наслідки яких загрожують безпеці руху поїздів, життю і здоров'ю громадян, а також категорій працівників, до яких застосовується дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, до яких, зокрема відноситься і проїзд заборонного сигналу машиніста локомотива.

Статтею 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» перелічені повноваження виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації, до яких відноситься надання згоди або відмови у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом (п. 10 ч. 1).

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником (ч. 1). Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У разі пропуску цього терміну вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору (ч. 4). Рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки (ч. 6).

Згідно з ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (ч. 1). У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником (ч. 2). Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору (ч. 5). Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) (ч. 7).

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України).

Отже рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника.

І лише у разі відсутності в рішенні обґрунтування відмови у наданні згоди на розірвання трудового договору власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 р. у справі № 6-119цс15.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як встановлено судом та вбачається із змісту протоколу засідання профспілкового комітету від 22.02.2017 р. № 16, підставою для відмови у наданні згоди представнику власника на звільнення машиніста ОСОБА_3 стало, зокрема, не надання власником до матеріалів подання жодних документів, інструкцій, наказів або інших локально-нормативних актів, доказів та обґрунтувань. Також, відсутність письмових пояснень від порушника трудової дисципліни, доказів та експертизи стану колії та її обладнання.

Розглянувши наведені вище підстави відмови, викладені протоколі засідання профспілкового комітету від 22.02.2017 р. № 16, суд вважає їх необґрунтованими.

Так, наявні в матеріалах справи докази свідчать, що після події, яка сталась 02.02.2017 р., відповідачем було проведено службове розслідування, за наслідками якого складені акти щодо стану колії та її обладнання. Крім того, від машиніста ОСОБА_3 02.02.2017 р. були відібрані письмові пояснення (а.с. 73). Щодо посилань профспілкового комітету про ненадання власником інструкцій, наказів або інших локально-нормативних актів, то суд виходить з того, що інструкції та локально-нормативні акті є загальнодоступними документами. У випадку ж, коли у профспілкового комітету був певній сумнів щодо окремої інструкції або ж наказу, то останній мав право звернутись до власника із відповідним розясненням щодо застосування їх положень у спірних правовідносинах. Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що рішення

профспілкового комітету, яке оформлено протоколом засідання від 22.02.2017 р. № 16 немає достатнього правового обґрунтування у наданні відмови на розірвання трудового договору.

Щодо строків застосування до позивача накладення дисциплінарного стягнення, то суд виходить з норм ч. 8 ст. 43 КЗпП України, за змістом якої власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Посилання позивача на чергування 02.02.2017 р. практиканта судом відхиляються оскільки із змісту письмових пояснень ОСОБА_3 (а.с. 73) слідує, що після подачі критого вагону на підїзду колію складач поїздів Олексенко подав ручний сигнал на рух назад, який позивач сприйняв як команду виїзжати за М-2. При цьому, як вказує позивач, останній не запросився у чергового по станції та привів локомотив у рух, у звязку з чим, локомотив і зійшов.

За таких обставин, суд не вбачає в діях ОСОБА_10 (практиканта ДСП) вини в події, що сталась 02.02.2017 р. на станції Запоріжжя-Вантажне на скидальному вістряку № 88АВ.

Таким чином, оскільки факт порушення трудової дисципліни машиністом ОСОБА_3 підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку про законність звільнення позивача з займаної посади.

З огляду на викладене, підстави для задоволення вимог про визнати звільнення незаконним, поновлення негайно на посаді машиніста тепловозу з виплатою місячного заробітку в розмірі 10 365,35 грн., з урахуванням обовязкових платежів, стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 17.03.2017 р. по 08.06.2017 р. в розмірі 31 392,28 грн., з урахуванням обовязкових помісячних платежів і виплатою розбивкою по місяцям, стягнення моральної шкоди в сумі 50 000 грн. та зобовязаня відповідача видати позивачу трудову книжку без запису про незаконне звільнення відсутні.

У звязку з чим, у задоволенні вимог судом відмовляється повністю.

Судом відмовляється у задоволенні клопотання позивача про винесення окремої ухвали по факту грубих, умисних, протиправних дій відповідача оскільки за наслідками розгляду справи таких порушень судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова