У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про вселення,

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4, звернулась до суду з указаним позовом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року позов задоволено. Вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року залишено без змін.

У червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року, тобто після закінчення строку установленого ст. 325 ЦПК України.

Касаційна скарга містить заяву про поновлення строку на касаційне оскарження указаних судових рішень.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвали апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим вказана касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У прийнятті касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року про відмову зупиненні провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 1,3,4,13,14,15,16,17,18,20,24,25,26,27,28,29 частини першої статті 293 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Таким чином, касаційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року не може бути прийнята до провадження, оскільки указана ухвала апеляційного суду не підлягає оскарженню у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 64, ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла в подружжя не виникло право спільної власності), їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно з ст. 141-142 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із того, що права дитини на житло порушені, відтак є підстави для її вселення.

Розглядаючи справу, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи про те, що оскаржувані судові рішення порушують право заявника та членів її сім'ї, як наймачів квартири АДРЕСА_1 є безпідставними, були предметом правової оцінки суду апеляційної інстанції.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Отже, відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись ст. 324, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року.

Відмовити у прийнятті касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року про відмову в зупиненні провадження у справі.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про вселення, за касаційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак