Провадження № 2/537/123/2017
Справа № 537/5456/16-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.12.2017 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, -
Позивач зазначає, що з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_1 за Кредитним договором, були укладені договори поруки: 21 вересня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2, та 21 вересня 2006 року між позивачем та ОСОБА_3 Відповідно до вказаних договорів поруки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов'язались відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 усіх зобов'язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність всіх відповідачів є солідарною.
Представник позивача, ПАТ «Укрсиббанк», в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, завчасно надавши клопотання, згідно якого просив розглянути справу за відсутності представника позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не повідомили суд про причини неявки.
Згідно зі статтею 224 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідачі неодноразово викликались в судове засідання належним чином, приймаючи до уваги думку представника позивача - Олонової Я.В., суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до пункту 1.3.1 договору, ОСОБА_1 зобов'язалась сплачувати проценту ставку за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, в розмірі 10,80 % річних.
Пунктом 1.3.4 Договору встановлено строк сплати процентів - з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти.
Мета отримання кредиту визначена пунктом 1.4 Договору, а саме для особистих потреб - на придбання квартири.
Згідно із положеннями пункту 3.1 Кредитного договору, банк зобов'язався надати кредит позичальнику відповідно до умов цього договору.
Відповідно до умов Кредитного договору, а саме пунктів 4.1, 4.2 відповідач зобов'язалась використати кредит на зазначені у цьому Договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені Договором; погашати кредит, сплачувати проценти , комісії та інші платежі на рахунок, вказаний у першому розділі договору.
Згідно пункту 2.2. зазначеного Договору поруки, у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань по Кредитному договору, кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання на перший день, з моменту невиконання своїх зобов'язань позичальником по кредитному договору.
Згідно пункту 2.2. зазначеного Договору поруки, у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань по Кредитному договору, кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання на перший день, з моменту невиконання своїх зобов'язань позичальником по кредитному договору.
Статтею 552 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Згідно статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Рішенням Загальних зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк» у зв'язку із приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк», що вбачається зі статуту ПАТ «Укрсиббанк» від 21 квітня 2015 року.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості, відповідач, ОСОБА_1, порушила взяті на себе договірні зобов'язання з повернення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, а також іншим платежами, у зв'язку із чим станом на 04 листопада 2016 рік вона має заборгованість перед ПАТ «Укрсиббанк» в розмірі 9 116,46 дол. США, що складається із заборгованості по кредиту в розмірі 8 392, 17 дол. США, заборгованості по відсоткам в розмірі 724, 29 дол. США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 4 172 грн. 51 коп.

Згідно матеріалів справи, позивачем на адресу ОСОБА_1 за вих.. №30-12/35395 від 13 вересня 2016 року, на адресу ОСОБА_2 за вих..№30-12/35396 від 13 вересня 2016 року, та на адресу ОСОБА_3 за вих..№35397 13 вересня 2016 року були направлені досудові вимоги щодо погашення боргу та попередженням, що у разі невиконання цієї вимоги, банк буде змушений звернутись до суду для врегулювання спору.

На підтвердження направлення банком вказаних вимог відповідачам позивачем надано до суду фіскальний чек від 15 вересня 2016 року №8262; список №63 згрупованих рекомендованих відправлень.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час борг, що витікає із кредитного договору № 0 від 21 вересня 2006 року перед ПАТ «Укрсиббанк» відповідачем, ОСОБА_1, не сплачено.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання ОСОБА_1 свого зобов'язання, що випливає з Договору про надання споживчого кредиту №0, та факт невиконання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїх зобов'язань, що випливають з договів поруки, у зв'язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості по кредиту є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

У пункті 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року дано роз'яснення, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 статті 533 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судове рішення у цивільній справі" №14 від 18 грудня 2009 року, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина 2 статті 192, частина 3 статті 533 Цивільного кодексу України, Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Враховуючи викладене, оскільки кредитний договір між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк», та ОСОБА_1 було укладено в іноземній валюті, приймаючи до уваги факт наявності в банку ліцензії №75 на здійснення операцій з валютними цінностями, суд приходить до висновку про правомірність стягнення з відповідача заборгованості по процентах та кредиту в іноземній валюті.

Оскільки, статтею 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму судового збору в розмірі по 1 187 грн. 54 коп. з кожного, які були сплачені позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 224, 226 Цивільно-процесуального Кодексу України, статтями 526, 530, 549, 552, 554, 1049, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судове рішення у цивільній справі" №14 від 18 грудня 2009 року суд , -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку суму боргу, процентів, нарахованих за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 21 вересня 2006 року в розмірі 9 116,46 дол. США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 4 172 грн. 51 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» суму судового збору в розмірі по 1 187 грн. 54 коп. з кожного, яка була сплачена позивачем при подачі позову до суду.

Відповідачами може бути подано заяву про перегляд заочного рішення в десятиденний строк з дня отримання копії рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів після отримання копії цього рішення.

Суддя : Д.О. Зоріна