Справа № 2/2218/3558/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Заворотної О.Л.,

секретаря судового засідання Д»якович О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому подання старшого державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про надання дозволу на примусове проникнення до житла, -

встановив:

Старший державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького ГТУЮ у Хмельницькій області звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, яка належить боржнику ОСОБА_1 для проведення виконавчих дій. В обґрунтування подання зазначено, що на примусовому виконанні Другого МВ ДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 боргу по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2, відкритого на підставі виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду № 2/2218/3558/11р. від 31.05.2011 року. Вказує, що добровільно боржник рішення суду не виконав, виклики та вимоги державного виконавця не виконує, ухиляється від виконання рішення суду, у звязку з чим була винесена постанова про накладення арешту на належне останньому все рухоме та нерухоме майно.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали подання, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так, судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.05.2011 року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки Валерії, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 12.04.2011року і до досягнення повноліття.

На виконанні Другого МВ ДВС м. Хмельницький перебуває виконавче провадження № 46593299 з примусового виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області на підставі виконавчого листа № 2/2218/3558/11р. від 31.05.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки Валерії, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 12.04.2011року і до досягнення повноліття, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2015 року.

Проте, докази про надіслання боржнику постанов про відкриття виконавчого провадження в порядку, передбаченому ст.31 ч.1 Закону України "Про виконавче провадження", повідомлення про вручення боржнику таких постанови, в матеріалах справи відсутні.

Згідно наданої Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Державним виконавцем направлялись ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_3, вимоги державного виконавця про зобовязання зявитись до державного виконавця та надати все майно для опису та арешту, ним неодноразово були зроблені виходи за вищевказаною адресою, проте провести опис належного майна боржнику не вдалося, оскільки двері квартири ніхто не відчиняв, але відомостей, що вказані вимоги отримував боржник у матеріалах відсутні.

На підтвердження вищевказаного суду наданий акт державного виконавця складений 15.11.2016 року. Разом з цим, відомостей про те, що боржник отримував вказані вимоги державним виконавцем не надано. Матеріали справи не містять доказів того, що державний виконавець належним чином повідомляв боржника про те, що має намір оглянути приміщення та описати майно.

Крім того, із акту державного виконавця від 15.11.2016 року, вбачається, що державним виконавцем здійснювалось відвідування боржника за його адресою реєстрації, однак двері квартири ніхто не відчиняв та не відповідав.

Необхідність надання дозволу на примусове проникнення до квартири боржника повинно бути належним чином вмотивовано.

Однак, з наданих до подання матеріалів державного виконавця не вбачається, що боржник злісно ухиляється від виконання вимог державного виконавця про надання можливості провести огляд та опис майна. Відсутні докази тому, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, а також підтвердження отримання вимог державного виконавця, що долучені до матеріалів подання. Також, з акту державного виконавця не слідує, що ОСОБА_1 відмовився від проведення виконавчих дій, оскільки у актах вказано, що двері ніхто не відкрив. До того ж такий акт складений лише в 2016 році.

Будь-яких інших доказів, на підтвердження того, що державним виконавцем використано усі права надані чинним законодавством для виконання судового рішення, суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що примусове проникнення до житла, належного боржнику є крайнім заходом та подання про застосування такого засобу є передчасним, оскільки державним виконавцем не використано усі права надані чинним законодавством державному виконавцю для виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дане подання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 210, 376 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

постановив:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, яка належить боржнику ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 5 днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області, через Хмельницький міськрайонний суд.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: