АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №639/986/17 Головуючий суддя І інстанції Труханович В. В.
Провадження № 22-ц/790/3926/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності.

В обґрунтування позову зазначає, що його прабабці ОСОБА_3 належало 30/100 частин домоволодіння №27 по вул. Комбайнівська м. Харкова, які після розподілу ідеальних часток рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 грудня 1999 року не були зареєстровані у встановленому законом порядку. У цьому будинку вона була зареєстрована та мешкала все життя.

02 січня 1981 року ОСОБА_3 померла.

05 грудня 2006 року померла його мати ОСОБА_4

Після їх смерті відкрилася спадщина, яку фактично прийняв лише він, оскільки інших спадкоємців на час відкриття спадщини не було.

Він звернувся до V ХДНК; 26 грудня 2016 року було заведено спадкову справу, але у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом відмовлено, оскільки в КП «ХМБТІ» відсутня інформація щодо реєстрації права власності на дане домоволодіння.

Оскільки право власності на будинок після розподілу ідеальних часток не зареєстровано, нотаріус позбавлений можливості вирішити питання про оформлення його спадкових прав.

Він з дитинства проживає в будинку, зареєстрований в ньому, здійснює поточний ремонт, сплачує комунальні послуги, підтримує господарство, тобто відкрито, безперервно володіє спірним майном понад десять років.

Просить визнати право власності на 30/100 частин домоволодіння № 27 по вул. Комбайнівська м. Харкова в порядку набувальної давності.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада у запереченнях зазначила, що фактично позивачем ставиться питання про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його прабабки, а тому позивачем неправильно обраний спосіб захисту порушених прав.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Зазначає, що судом необгрунтовано відмовлено у прийнятті його уточненої позовної заяви, оскільки він має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову.

Прийняття спадщини є безумовним та беззастережним. Приймаючи у спадщину та фактично мешкаючи у 30/100 частинах домоволодіння він набув права власності на них. Тобто, він є спадкоємцем, що прийняв спадщину, але не зареєстрував право власності.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання права власності на майно у порядку набувальної давності суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що підстав для задоволення позову немає.

Ставлячи питання про визнання права власності ОСОБА_1 зазначає, що тривалий час проживає в цьому будинку, зареєстрований у ньому, сплачує необхідні платежі, тобто, відкрито, безперервно володіє цією нерухомістю.

Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

ОСОБА_1 зазначає, що це майно належало ще його прабабці ОСОБА_3К, яка проживала в будинку до своєї смерті 02 січня 1981 року; спадщину після її смерті прийняла його мати ОСОБА_5, яка також проживала в цьому будинку та померла 05 грудня 2006 року; в будинку залишився проживати він, інших спадкоємців немає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції правильно вважав, що спір стосується визнання права власності у порядку спадкування, а не в порядку набувальної давності.

Посилання ОСОБА_1, що суд необґрунтовано відмовив йому у прийнятті уточненого позову про визнання права власності у порядку спадкування безпідставне. Це не є уточненням позовних вимог.

ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутись окремо з таким позовом.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

За таких обставин рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права; підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 квітня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: