Справа № 595/562/17
Номер рядка звіту 51
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2017

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

В складі : головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі: Мартинюк М.В.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та третьої особи Служби у справах дітей Бучацької райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивачка просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2, відносно дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, мотивуючи тим, що він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, матеріальної допомоги їй не надає.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та суду пояснила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 В шлюбі в них народилося двоє дітей. Відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню і утриманню дітей, передбачених Сімейним кодексом України, не цікавиться їх фізичним, духовним та моральним розвитком.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи в суді.

Представник служби у справах дітей Бучацької райдержадміністрації в судове засідання не зявився, згідно наданого висновку орган опіки та піклування Бучацької райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав.

Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідач записаний їх батьком, що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-ИД № 073548 та серії 1-ИД № 112984 відповідно, виданими Зубрецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області.

Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від обовязків по вихованню та забезпеченню своїх дітей.

Відповідно до довідки № 8699/03-32/8 від 08.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 не отримує аліменти від ОСОБА_2 на утримання дітей.

Згідно довідки № 28 від 05.04.2017 року, виданої Зубрецькою загальноосвітньою школою I-ІІІ, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з вересня 2014 року по вересень 2017 року до школи не приходив та не цікавився навчанням своєї доньки ОСОБА_3

Відповідно до довідки, виданої Зубрецьким дошкільним навчальним закладом, ОСОБА_2 участі в вихованні сина ОСОБА_4 не приймає, з дитиною не спілкується. Згідно довідки, виданої державним підприємством поштового звязку «Укрпошта», вбачається, що грошові перекази від ОСОБА_2 на імя ОСОБА_1 не надходили.

Згідно висновку Бучацької районної державної адміністрації № 01-485/01.01-22 від 20.04.2017 року, вбачається за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками.

Стаття 150 СК України вказує, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з положень ст. 164 Сімейного кодексу України, особа може бути позбавлена судом батьківських прав якщо вона, зокрема, ухиляється від виконання свої обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач вихованням та утриманням своїх неповнолітніх дітей не займається, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, їх матеріальному утриманню, а тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки вжиття таких заходів є необхідним в інтересах дітей.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212,215,218,224-227 ЦПК України, ст.ст.164,165 Сімейного Кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити. Позбавити ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав стосовно дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути переглянуте Бучацьким районним судом. Заяву про перегляд рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_6