Справа №442/1606/17
Провадження №2/442/1022/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Харіва І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 07.12.2013 уклав шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований Лановецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис за № 88.

Від даного шлюбу у них 24.02.2014 року народилась дочка ОСОБА_3.

Вказує, що протягом часу спільного проживання з відповідачем подружнє життя не склалось. В її відношення до нього відсутні почуття поваги та кохання, їхні погляди та інтереси різні. З часом виявилось, що вони є зовсім різними. Це зокрема проявлялось в тому, що відповідач зовсім не цікавилась ним. Вони зовсім не спілкуються, не підтримують жодних відносин, що свідчить про відсутність подружніх стосунків між ними. Вважає, що подальше збереження шлюбу між ними є недоцільним та суперечить інтересам кожного із них.

Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутності, позов підтримує, судові витрати просить стягнути з відповідача.

Відповідач двічі в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином по останньому відомому місцю проживання, про що свідчать поштові повідомлення. За таких обставин суд визнав неявку відповідача не поважною, провівши розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 07.12.2013 уклав шлюб з ОСОБА_4 (до одруження Гордовською) ОСОБА_5, який був зареєстрований Лановецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис за № 88 (свідоцтво про шлюб (повторно) серія І-СГ № 291365).

Від даного шлюбу у них 24.02.2014 народилася донька ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 № 11 проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ст. 60 ЦПК України.

За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 64, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, укладений 07.12.2013 та зареєстрований Лановецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис за № 88 (свідоцтво про шлюб (повторно) серія І-СГ № 291365).

Прізвище ОСОБА_7 після розірвання шлюбу залишити без змін.

Рішення суду, після набрання ним чинності, направити Дрогобицькому міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області для реєстрації факту розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.С. Кучаковський