АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,

секретар - Герман Я.І.

за участю: відповідача - ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 у вересні 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1, Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області про визнання заповіту недійсним.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її бабуся ОСОБА_5., якою 15 жовтня 2014 року було складено заповіт, згідно якого все своє майно вона заповіла доньці ОСОБА_1.

Зазначала, що вона є донькою ОСОБА_6, який помер 30 березня 2015 року і є сином ОСОБА_5 На протязі багатьох років ОСОБА_5 постійно хворіла та лікувалась, а з серпня 2014 року її стан значно погіршився і станом на день складання заповіту вона перебувала в такому стані, що не могла розуміти та усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому заповіт є недійсним та підлягає скасуванню.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

На рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 березня 2017

_________________________________________________________________________________________________________________________________

Справа №718/1974/15 Провадження №22ц-577/17 Головуючий у 1 інстанції: Мізюк В.М.

Категорія: 39 Доповідач: Литвинюк І.М.

року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що 15 жовтня 2015 року ОСОБА_5 перебувала у тяжкому хворобливому стані, а тому не могла розуміти значення своїх дій і особисто підписувати заповіт.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачкою доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, та ґрунтуються тільки на її особистих переконаннях, оскільки порядок складання заповіту, форма та його посвідчення дотримано в повному обсязі.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з нормами ст. 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст. 1251-1252 ЦК України.

За вимогами ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 15 жовтня 2014 року ОСОБА_5 складено заповіт, згідно з яким усе своє майно, де б воно не знаходилось, з чого б не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право, заповідає доньці ОСОБА_7. Даний заповіт посвідчено секретарем Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області ОСОБА_8.

З свідоцтва про смерть серії І-МИ №136653, виданого виконавчим комітетом Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, видно, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 75 років. Причиною смерті ОСОБА_5 є серцева недостатність, ІІІ дифузний кардіосклероз та ішемічна хвороба серця, що підтверджується довідкою про причину смерті від 17 жовтня 2014 року.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_5 і раніше складалися заповіти, а саме: 15 березня 1999 року; 04 липня 2000 року та 31 липня 2012 року, які на даний час є скасовані у зв'язку із складанням заповіту від 15 жовтня 2014 року.

Висновком експерта №887-К від 02 серпня 2016 року встановлено, що підписи від імені ОСОБА_5 в заповітах від 15 березня 1999 року, 04 липня 2000 року та 31 липня 2012 року виконані ймовірно однією особою, відповісти на дане питання в категоричній формі не виявилося можливим. Відповісти на питання чи виконані підписи від імені ОСОБА_5 в заповітах від 15 березня 1999 року, 04 липня 2000 року та 31 липня 2012 року та 15 жовтня 2014 року однією чи різними особами не виявилося можливим в зв'язку з тим, що в досліджуваних підписах встановлені співпадаючі та розбіжні ознаки, які не утворюються сукупності, достатньої для позитивного або негативного висновку, а також через малий об'єм графічного матеріалу в досліджуваних підписах. Підписи від імені ОСОБА_5 в заповіті від 15 жовтня 2014 року та журналі реєстрації нотаріальних дій Ошихлібської сільської ради за 2014, 2015 роки, запис за реєстровим номером 67 виконані ймовірно однією особою, відповісти на питання в категоричній формі не виявилось можливим.

Відповідно до вимог ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Згідно зі ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

За змістом п.1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.13-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень ст.ст. 1233-1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто.

З положень ст.ст. 202, 1233 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією однієї сторони, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт, а також скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Колегія суддів вважає, що волевиявлення заповідача було вільним та відповідало її волі, оскільки заповідач ОСОБА_5 особисто підписала складений заповіт, посвідчено уповноваженою на те особою - секретарем Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області зі слів ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 67.

Суд першої інстанції обґрунтовано керувався ст.ст. 1247, 1251, 1257 ЦК України та виходив з того, що заповіт складений письмово, у встановленому порядку був посвідчений посадовою особою сільської ради та зареєстрований в реєстрі, отже підстави для визнання його недійсним відповідно до ст.1257 ЦК України відсутні.

За таких обставин, вирішуючи цивільно-правовий спір по суті заявленого позову, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, представлені докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон, що їх регулює.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: