Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/513/17
Провадження № 2/674/446/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

при секретарі Бойчук С.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці цивільну справу за позовом ОСОБА_2

до

Дунаєвецької селищної ради

Дунаєвецького району Хмельницької області,

третя особа : приватний нотаріус Дунаєвецького районного

нотаріального округу Люзняк О.М.

про тлумачення заповіту

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2017 року позивачка, ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області, третя особа: приватний нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу Люзняк О.М. про тлумачення заповіту посилаючись на те, що 04 червня 2009 року ОСОБА_4 склала заповіт, в якому зазначила про те, що на випадок своєї смерті Державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2, який буде належати їй на день смерті, вона заповідає ОСОБА_6.

Даний заповіт було зареєстровано в реєстрі за №16 та посвідчено секретарем Томашівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області ОСОБА_7

На теперішній час Томашівська сільська рада ввійшла в склад Дунаєвецької селищної об'єднаної територіальної громади.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, про що є свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3, видане виконавчим комітетом Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області.

Позивачка в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, в строк звернулась в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини з заявою про її прийняття. Коли ж звернулась до приватного нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та надала Державний акт серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_4, згідно з яким вона є власником земельної ділянки розміром 1.73 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, то нотаріусЛюзняк О.М. повідомив, що не має можливості видати позивачці свідоцтво про право на спадщину та 30.03.2017 року виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно вказаної постанови нотаріус встановив, що в заповіті зазначене у ньому розпорядження стосується Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, а не земельної ділянки, яка належить померлій на підставі поданого Державного акту. Враховуючи наведене видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я позивачки є неможливою у зв'язку з неможливістю тлумачення заповіту.

Позивачка вважає, що за своїм змістом розпорядження спадкодавця було спрямоване на те, щоб заповісти їй земельну ділянку, на яку у спадкодавця на момент складання заповіту було право, підтверджене Державним актом. Однак, оскільки заповіт складався в сільській раді секретарем, а тому із-за недостатнього досвіду роботи цієї службової особи заповіт був складений саме так. У зв'язку з цим змушена звернутись до суду з даним позовом.

Представник позивачки по договору про надання правової допомоги ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, пославшись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача: Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак подав до суду лист про розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення позову не заперечують.

Третя особа: приватний нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу Люзняк О.М. в судове засідання не з'явився, однак подав до суду повідомлення в якому просив проводити розгляд справи у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з'ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представника позивачки та свідка, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 04.11.2016 року, виданого виконавчим комітетом Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області, ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до заповіту від 04 травня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 16, посвідченого секретарем Томашівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області ОСОБА_7, ОСОБА_4 заповіла державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_5 та майновий сертифікат серії НОМЕР_6, які будуть належати їй на день смерті та на, що вона за законом матиме право, ОСОБА_2.

З державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_5 від 29.11.2007 року вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 мала право приватної власності на земельну ділянку площею 1,73 га., що знаходиться на території Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_7.

З дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи №87-2017 вбачається, що дана спадкова справа заведена 30 березня 2017 року після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, за заявами ОСОБА_6 та позивачки по справі - ОСОБА_2.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу Люзняка О.М. від 30 березня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Томашівською сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області 04 червня 2009 року, зареєстрований в реєстрі за №16, на майно, що належало ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, у зв'язку з неможливістю тлумачення заповіту.

Між тим, у заповіті сформовано загальні не ідентифіковані відомості про спадкове майно, і не йдеться конкретно про право на земельну частку (пай) або земельну ділянку.

Суд дійшов висновку, що в даному випадку існує неоднозначність у питанні наявності спадкових прав позивача щодо земельної ділянки.

У своїх рішеннях ЄСПЛ підкреслює, що оскільки питання виконання статті 6 Конвенції стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист (див., mutatis mutandis, рішення у справі Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97, § 37, ECHR 2001-I; та у справі Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic, заява № 46129/99, § 51, ECHR 2002-IX).

Таким чином, суд, з огляду на те, що спір про тлумачення заповіту може виникати тільки між спадкоємцями, а у розглядуваній справі позивачка являється єдиним спадкоємцем, приходить до висновку, що пред'являючи позов Позивачка має «законні сподівання» (ухвали щодо прийнятності у справах ЄСПЛ «Мелгоус проти Чеської Республіки» (Malhous v. the Czech Republic) [ВП, заява № 33071/96, ECHR 2000-XII, «Грацінгер та Грацінгерова проти Чеської Республіки» (Gratzinger and Gratzingerova v. the Czech Republic) [ВП], заява № 39794/98, п. 69, ECHR 2002-VII,рішення у справі «Копецький проти Словаччини»(Kopecky v. Slovakia) [ВП], заява № 44912/98, п. 35, ECHR 2004-IX, ухвалу щодо прийнятності у справі «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» (Von Maltzan and Others v. Germany) [ВП], заяви №№ 71916/01, 71917/01 та 10260/02, п. 74, ECHR 2005-V, та ухвалу від 24 червня 2008 року щодо прийнятності у справі «Бата проти Чеської Республіки» (Bata v. the Czech Republic), заява № 43775/05) на оформлення спадщини на земельну ділянку і відсутність конкретного посилання на цей об'єкт у заповіті при наявності зазначення загальної волі спадкодавця у ньому не може слугувати перешкодою в ефективному доступі до судового захисту.

Відповідно ст.1256 ЦК України тлумачення заповіту може здійснюватися, як спадкоємцями так і судом відповідно до вимог ст. 213 ЦК України.

Виходячи з аналізу положень ст. ст. 213,1256 ЦК, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст.

Так, відповідно до частин 2,3 ст.213 ЦК України при тлумаченні змісту заповіту беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, а якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін; якщо немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, текст типового договору та інші обставини, що мають значення.

При цьому ч. 2 ст. 213 ЦК не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення в тексті самого правочину. Таким чином, при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у сам зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов'язків на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Ускладнення розуміння відтвореної в заповіті справжньої волі заповідача щодо спадщини може бути зумовлене неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов'язальних та інших відносин. Об'єктом тлумачення є зміст заповіту. При цьому зміст заповіту складає сукупність розпоряджень, що в ньому містяться. Мета тлумачення змісту заповіту полягає у з'ясуванні справжньої волі заповідача.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, яка працюючи в 2009 році секретарем Томашівської сільської ради Дунаєвецького району, складала та посвідчувала заповіт від імені ОСОБА_4 04.06.2009 року пояснила, що воля померлої була, щоб позивачка отримала по заповіту земельну ділянку, яка належала їй на підставі державного акту про право на власність, а не сам державний акт на землю. Зміст заповіту придумала сама. Так усім складала заповіти і не знала, як правильно сформулювати це в заповіті. Заповідачка мала на меті заповісти землю.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4, складаючи заповіт, самостійно та вільно виявила волю щодо настання реальних наслідків вчиненого нею правочину, що в разі її смерті позивачка успадкує не державний акт на право приватної власності на землю, а саме земельну ділянку, на яку вона мала право власності згідно вказаного державного акту.

Таким чином, суд розцінює заповіт ОСОБА_4, як документ, який надає право позивачці претендувати на спадщину у вигляді земельної ділянки площею 1,73 га., на яку спадкодавець мав право власності згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5.

А тому, суд дійшов висновку про те, що на користь позивачки була заповідана померлою ОСОБА_4 саме земельна ділянка і вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги про тлумачення заповіту з боку ОСОБА_4, який посвідчений секретарем Томашівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, що зареєстрований в реєстрі за №16 наступним чином, що ОСОБА_4, ідент.номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народилася в с.Пільний Мукарів Дунаєвецького району Хмельницької області та проживаюча в АДРЕСА_1 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: земельну ділянку площею 1,73 га, що належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_5, яка належить їй на день смерті та на, що вона за законом має право, заповідає ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 213, 1256 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Тлумачити, складений 04 червня 2009 року заповіт з боку ОСОБА_4, який посвідчений секретарем Томашівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, що зареєстрований в реєстрі за №16 наступним чином, що ОСОБА_4, ідент.номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народилася в с.Пільний Мукарів Дунаєвецького району Хмельницької області та проживаюча в АДРЕСА_1 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: земельну ділянку площею 1,73 га, що належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_5, яка належить їй на день смерті та на, що вона за законом має право, заповідає ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького районного суду В. М. Артемчук