Ухвала

іменем україни

11 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЄвтушенкоО.І., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хедхантер» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та процентів за користування ними,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Хедхантер» (далі - ТОВ «Хедхантер») про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та процентів за користування ними.

Посилався на те, що маючи на меті надання послуг з підбору персоналу своїм контрагентам за цивільно-правовими угодами, у березні 2015 року він звернувся до ТОВ «Хедхантер» з пропозицією укласти договір на право використання бази даних резюме у Російській Федерації, доступ до якої надається цим товариством.

На його пропозицію співробітник ТОВ «Хедхантер» передав йому копію рахунку фактури від 31 березня 2015 року № 1768812/5 на суму 132 900 грн, який він мав оплатити для отримання доступу до бази даних резюме, а також запевнив, що після оплати з ним буде укладено письмовий договір на право використання указаної бази.

Оскільки 31 березня 2015 року ним оплачено рахунок відповідача, однак для укладення з ним договору ніхто не зв'язався, по телефону відповідали, що затримка в укладенні договору виникла внаслідок технічної проблеми, ОСОБА_4 просив суд стягнути на його користь з ТОВ «Хедхантер» 132 900 грн. безпідставно набутих грошових коштів та 5 461 грн. 64 коп. процентів за користування ними.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що перераховані на рахунок ТОВ «Хедхантер» грошові кошти, у сумі 132 900 грн, внесені за квитанцією від 31 березня 2015 року від імені ОСОБА_4, який був зареєстрований серед інших у якості менеджера Компанії «HeadMen» не є безпідставно набутим ТОВ «Хедхантер» майном, тому правові підстави для стягнення цієї суми відповідно до ст. 1212 ЦК України відсутні.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що основним видом економічної діяльності ТОВ «Хедхантер» є оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов'язана з ними діяльність (а. с. 40-41 т. 1).

Відповідно до сертифікату про реєстрацію доменного імені ТОВ «Хедхантер» власником домену «ІНФОРМАЦІЯ_1» (а. с. 80 т.2).

Згідно свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 ТОВ «Хедхантер» є власником зображення знаку «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а. с. 81-83 т.2).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір № НОМЕР_3 авторського права на службовий твір «ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1 належить ТОВ «Хедхантер» (а. с. 211 т. 1).

Згідно патенту на корисну модель № НОМЕР_4 власником «ІНФОРМАЦІЯ_4» є ТОВ «Хедхантер» (а. с. 212-214 т. 1).

Відповідно до висновку експерта Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності у висновку № 161/15 від 05 серпня 2015 року, що шляхом використання функціональних можливостей веб-ресурсу АДРЕСА_1, вмісту його службових відомостей (cookies, «tmp», лог-файлів, налаштувань авторизації, протоколів підключення та і діяльності користувачів тощо) виявлено відомості щодо дій зареєстрованого користувача веб-ресурсу АДРЕСА_2компанії «HeadMen» (ідентифікатору АДРЕСА_3) у частині, що стосується перегляду/завантаження резюме.

У дослідній частині висновку зазначено, що використання ресурсу АДРЕСА_1кожному користувачу системи після проходження процедури реєстрації на ресурсі надається унікальний ідентифікатор користувача (далі - ID номер). Зазначений ID номер є унікальним та неповторним для кожного користувача ресурсу. ID номер є ідентифікуючим показником, за яким система розпізнає користувача (авторизація на сайті здійснюється за персональними відомостями - логін, пароль), здійснює адміністрування його повноважень та моніторинг активності користувача. Всі дії користувачів ресурсу прив'язані до IDномеру та протоколюються відповідними системними та сервісними засобами ресурсу з метою забезпечення коректної та безпечної його діяльності.

Зареєстрований користувач ресурсу АДРЕСА_1 компанія «HeadMen» має унікальний ідентифікатор ідентифікатору АДРЕСА_3. Під час авторизації на ресурсі використовуючи свій обліковий запис, має можливість переглядати будь яке резюме із бази даних регіону Росія.

За результатом аналізу системних файлів ресурсу щодо активності АДРЕСА_3 зроблено висновок про те, що зазначений ID у якості донора здійснював перегляд та завантаження (закачування) резюме для користувачів - рецепиєнтів.

За результатом вивчення системних файлів, файлів моніторі діяльності II) зафіксовано, що користувач ресурсу АДРЕСА_1 зареєстрований під АДРЕСА_3 (в особі менеджерів компанії «HeadMen» - 22 особи).

Згідно розгорнутих відомостей серед користувачів «HeadMen» також зареєстрований ОСОБА_4 ID номер менеджера на ресурсі НОМЕР_5.

За результатом аналізу відомостей ресурсу встановлено, що з використанням облікового запису «HeadMen» (АДРЕСА_3) в період часу з 01 березня 2015 року по 31 квітня 2015 року на ресурсі біли переглянуті/завантажені - 1614 резюме посилання на які були сформована 20- ма іншими ID (ID - рецепіентами) (а. с. 89-92 т. 1).

У рахунку-фактури № 1768812/5 від 31 березня 2015 року указано постачальником ТОВ «Хедхантер», одержувачем та платником ОСОБА_4, назва призначення платежу «Поповнення особового рахунку для роботи з інформаційними послугами інтернет-сайту АДРЕСА_1(а. с. 7 т. 1).

Згідно квитанції від 31 березня 2015 року платник ОСОБА_4 перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ «Хедхантер» 132 900 грн., призначення платежу «рахунок фактура «1768812/5 від 31 березня 2015 року» (а. с. 8 т. 1, а. с. 99 т. 2).

Згідно листа Державного ощадного банку України від січня 2016 року № 70-08/ , підтверджено платіж від 31 березня 2015 року, однак призначення платежу банк просить вважати: р/ф 1768812/15 ОСОБА_4; поповнення особистого рахунку для роботи з інформаційними послугами Інтернет - сайту АДРЕСА_1: НОМЕР_1 (а. с. 71 т. 2).

Як вбачається із витягу до ЄРДР за № 0003875, 09 червня 2015 року внесенні відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 361-2 КК України (несанкціоновані збут або розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно - обчислювальних машинах (комп'ютерах), автоматизованих системах, комп'ютерних мережах або на носіях такої інформації) (а. с. 2 т. 2).

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах № 6-88цс13 від 02 жовтня 2013 року та №6-122цс14 від 24 вересня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судами встановлено, що позивач звернувся в компанію відповідача з метою надання послуг з підбору персоналу, на виконання яких і перерахував кошти.

Тому суди дійшли правильного висновку про те, що зазначене твердження підтверджує намір та його реалізацію щодо укладення договору.

Крім того, встановлено, що під обліковим записом на ресурсі АДРЕСА_1клієнта були зареєстровані менеджери, серед яких був і ОСОБА_4, й 01 квітня 2015 року їм був наданий доступ до бази даних резюме, проте 27 квітня 2015 року надання доступу було припинено з причин порушення умов договору - надання доступу до інформації третім особа.

Таким чином, суди попередніх інстанцій перевіривши усі обставини у справі, зробили правильний висновок про відмову в задоволенні позову оскільки відповідач виконав обов'язок, передбачений п. 3.1. Договору оферти та в подальшому відповідач скористався своїм правом односторонньої відмови від договору, анулювання облікової інформації. Разом з цим, у висновку експерта зафіксована статистика перегляду резюме користувачами, що здійснювали використанні сайту під обліковою інформацією клієнта НеаdМеn - 1768812 за період з 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року та підтверджено, що під цією обліковою інформацією було переглянуто 15 759 резюме.

Доводи на які посилається скаржник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками суду попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова Г.І. Мостова