Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С., Григоренка М.П.

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 9 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", третя особа ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, третьої особи ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

28.08.2015року ПАТ "Дельта Банк" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 7 листопада 2007 року між ТзОВ "Український промисловий банк" та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №331/ФКВ-07, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 63000 доларів США з розрахунку 11,6 % річних на строк по 6 листопада 2032 року. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечено порукою за договором поруки №331/Zфпор-07 від 7 листопада 2007 року, що укладений між ТзОВ "Український промисловий банк", ОСОБА_1 та ОСОБА_2, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №331/ФКВ-7 від 7 листопада 2007 року. Однак, в порушення вимог договору, позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 956425,78 грн.

Просить стягнути ОСОБА_1 вказану заборгованість, а також судові витрати по справі.

3 листопада 2015 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ПАТ "Дельта Банк", третя особа ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 7 листопада 2007 року між ТзОВ "Укрпромбанк" та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №331/ФКВ-07. В той же день між ОСОБА_1 та ТзОВ "Укрпромбанк" був укладений договір поруки №331/Zфпор-07, згідно якого поручитель разом з позичальником взяв на себе зобов'язання перед кредитором за виконання основного договору. Згідно п.9.3. договору поруки, всі зміни і доповнення до цього договору вносяться в письмовій формі шляхом укладення додаткових угод, підписаних уповноваженими представниками сторін. Між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1 не укладалось жодного документу. Про зміну кредитора їй не повідомлялось, а стало відомо із пакету документів, що надав позивач. Крім того, ч. 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що вимога до поручителя про виконання ними солідарного з позичальником зобов'язання за договором має бути пред'явлено в судовому порядку в межах терміну дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання. Останній платіж позичальником був проведений 30 грудня 2014 року (із запізненням на 10 днів). Наступний термін платежу, за договором був встановлений по 20 січня 2015року (включно), який позичальник не здійснив.

Просить визнати дію договору поруки, укладеного 7 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та ТзОВ "Укрпромбанк" припиненим від 21 липня 2015 року та стягнути з ПАТ "Дельта Банк" судові витрати.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 9 лютого 2016 року в задоволенні позову ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором Ж331/ФКВ-07 від 7 листопада 2007 року відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано договір поруки, укладений 7 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та ТзОВ "Укрпромбанк", припиненим з 21 липня 2015 року.

В поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк" покликається на його незаконність та необґрунтованість в зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України для припинення поруки мають настати декілька умов, зокрема: настання строку визначеного у договорі поруки або настання строку виконання основного зобов'язання і не пред'явлення вимог до поручителів протягом шести місяців з дня настання такого строку. При цьому строк настання виконання основного зобов'язання може настати у строк визначений договором або законом.

Оскільки, кредитним договором не визначено іншої умови виконання зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимог про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в певному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Вважає, що АТ "Дельта Банк", звернувшись із позовом до суду про стягнення заборгованості із поручителя, не пропустив строків на вимогу погашення заборгованості до поручителя, оскільки договором поруки та договором кредиту передбачено період виконання зобов'язання впродовж періоду до 6.11.2032 року.

З наведених підстав ПАТ "Дельта Банк" просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ "Дельта Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю, а в зустрічному позові ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим відмовити.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу банку відхилити.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 28 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ "Дельта Банк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором від 7 листопада 2007 року у розмірі 956425,78 грн., з яких: 590262,34 грн. сума заборгованості за кредитом, 66163,45 грн. сума заборгованості за відсотками, 9212,58 грн. пеня. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Апеляційного суду Рівненської області від 28 березня 2016 року залишено без змін.

Постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 березня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 28 березня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Апеляційного суду Рівненської області.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення, виходячи з наступних підстав.

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 7 листопада 2007 року між ТзОВ "Український промисловий банк" та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №331/ФКВ-07, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 63000 доларів США на купівлю трикімнатної квартири, з кінцевим строком повернення - до 6 листопада 2032 року та зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,6 % річних.

Відповідно до п.п. 4.2.1 кредитного договору позичальник зобов'язався здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій та інших платежів за цим договором у передбачені цим договором строки.

Згідно з п. 6.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати проценти та інших платежів, передбачених договором, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником умов кредитного договору.

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором, відповідно до п.3.1 кредитного договору між ТзОВ "Український промисловий банк" та ОСОБА_1, ОСОБА_2 7 листопада 2007 року укладено договір поруки №331/Zфпор-07, відповідно до якого поручитель ОСОБА_1 зобов'язується перед кредитором в повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту.

На підставі договору про передачу активів та кредитних зобов'язань, укладеного 30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та Національним банком України, ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги за вказаними кредитним та забезпечувальним договорами.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 28.07.2015 року її загальна сума складає 43351,18 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 28.07.2015 року становить 956425,78 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 890262,34 грн., сума заборгованості за відсотками - 66163,45 грн. та пеня - 9212,58 грн.

Відмовляючи банку у задоволенні первісного позову та, визнаючи поруку припиненою за зустрічним позовом, суд першої інстанції виходив з того, що останній платіж позичальником здійснений 30.12.2014року, а з вимогою до поручителя про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені банк звернувся до суду 28.08.2015року, то порука припинилася.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови п.10 договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Встановлено, що боржник ОСОБА_2 (а відтак і поручитель) узяла на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 6 листопада 2032 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як убачається з пунктів 2.4 та 2.5 кредитного договору, позичальник зобов'язується частково погашати заборгованість за кредитом, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, щомісяця до 20-го числа (включно) кожного місяця, у сумі не менш як 210 доларів США шляхом внесення готівки чи безготівкового перерахування зі свого поточного рахунку або рахунків поручителів, гарантів та інших осіб на позичковий рахунок.

Відповідно до пункту 2 договору поруки відповідальність поручителя наступає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язання за кредитним договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 свій останній платіж сплатила 30 грудня 2014 року (із запізненням на 10 днів), а наступний термін платежу за договором був визначений до 20 січня 2015 року (включно), який вона не здійснила, а тому згідно з підпунктом 2.4 договору кредитування з 21 січня 2015 року несплачена заборгованість вважається простроченою.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 20 числа кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором з 21 січня 2015 року) пред'явити вимоги до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову.

За п. 6.2. та п. 4.2.5. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового та повного повернення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених кредитним договором, у разі порушення позичальником строків платежів та інших умов договору, і в такому випадку зобов'язання повинно бути виконане позичальником протягом 30 календарних днів з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги від банку.

Встановлено, що унаслідок невиконання ОСОБА_2 належним чином зобов'язань за кредитним договором, ПАТ «Дельта Банк» 17 серпня 2015 року направив ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням досудову вимогу про погашення простроченої (поточної) заборгованості.

Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою КМУ №270 від 5.03.2009року в редакції, що діяли станом на серпень 2015року рекомендоване поштове відправлення-реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «М», які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

Згідно з п. 99 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, а повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів вручаються адресату, а в разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом тощо.

З огляду на зазначене, боржник вважається належно повідомленим в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Матеріали справи не містять доказів про вручення відповідачці вимоги банку про погашення простроченої заборгованості, а тому не можна вважати, що її пред'явлено кредитором у спосіб, передбачений кредитним договором.

28 серпня 2015 року банк звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості з поручителя.

Згідно додатку №1 до кредитного договору№331/ФКВ-07 від 7.11.2007року, який є його невід'ємною частиною позичальник мала щомісячно погашати заборгованість по тілу кредиту у розмірі 210 доларів США та сплачувати відсотки.

Відповідно до розрахунку заборгованості, яка виникла станом на 28.07.2015року заборгованість за відсотками за січень 2015року становила 388,98 доларів САШ, а за лютий 2015року-351,34доларів США.

Враховуючи вище викладене порука щодо стягнення простроченої заборгованості по тілу, відсотках за січень 2015року в загальному розмірі 598,98 доларів США та лютий 2015року в загальному розмірі 561,34 доларів США є припиненою.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Банком позовні вимоги заявлено в грошовій одиниці-гривні, вони в ході розгляду справи не змінювались.

Таким чином, в межах заявлених позовних вимог стягненню з ОСОБА_1 на користь банку підлягає заборгованість по тілу кредиту в розмірі 39 932,24 долара США(40 352,24-420), що по курсу НБУ(100даларів США-2206,2278грн.) складає 880 996,18грн., за відсотками в розмірі 2258,62доларів США(2998,94-740,32), що по курсу НБУ(100даларів США-2206,2278грн.) складає 49 830,30грн. та в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про припинення поруки слід відмовити

Що стосується питання стягнення пені, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Із письмових пояснень представника позивача від 26.05.2017року та його пояснень у судовому засіданні вбачається, що загальна сума боргу, яка визначена у ціні позову у розмірі 956 425,78грн. складалася із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 890 262,34грн. та заборгованості за відсотками у сумі 66 163,45грн. Пеня вказана у довідці, не врахована в загальній сумі боргу. Натомість сума 9212,58грн. є комісією і тому фігурує в розрахунку заборгованості, однак з технічних причин не була включена до розміру боргу при первинному розгляді.

За наведеного фактично встановлено, що вимоги по стягненню пені та комісії банком не заявлялись, представник позивача просить задовольнити вимоги про стягнення заборгованості в загальній сумі 956 425,78грн., яка складається із тіла кредиту(890 262,34грн) та відсотків (66 163,45грн.).

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь ПАТ "Дельта Банк" судовий збір в розмірі 4430грн.02коп. (позов задоволено на 97,32% (930826.48 х100: 956425,78), позивачем збір сплачено в розмірі 4552,02грн.)

Таким чином рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про часткове задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, ст.ст. 526, 554,559, 629, 1054 ЦК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 9 лютого 2016 року скасувати.

Позов ПАТ"Дельта Банк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором №331/ФКВ-07 від 7 листопада 2007 року, яка утворилась станом на 28.07.2015року у загальному розмірі 930 826(дев'ятсот тридцять тисяч вісімсот двадцять шість)грн.48 коп. та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 880 996 грн.18 коп., що за курсом НБУ становить 39 932,24 доларів США та заборгованості за відсотками в розмірі 49 830грн.30 коп., що за курсом НБУ становить 2258,62доларів США.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі 4 430(чотири тисячі чотириста тридцять)грн.02коп.

ОСОБА_1 в зустрічному позові до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", третя особа ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Судді: Бондаренко Н.В.

Шимків С.С.

Григоренко М.П.