ухвала

іменем україни

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Леванчука А.О., Ступак О.В.,
за участю прокурора Опанасенко Т.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міські дороги» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Одеської області Жученка Олега Дем'яновича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2014 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 30 травня 2016 року,

встановила:

У червні 2014 року заступник прокурора Малиновського району м. Одеси звернувся до суду в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міські дороги» (далі - КП «Міські дороги») з указаним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що Малиновським районним судом м. Одеси під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено факт заподіяння КП «Міські дороги» унаслідок злочинних дій шкоди на загальну суму 1 129 017,68 гривень, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2014 року у задоволенні позову заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міські дороги» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення шкоди завданої внаслідок скоєння злочину відмовлено у повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 30 травня 2016 року змінено мотивувальну частину рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2014 року та вирішено вважати такою, як викладено в рішенні Апеляційного суду Одеської області.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі перший заступник прокурора Одеської області Жученко О.Д. просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що достовірно встановлено факт заподіяння КП «Міські дороги» громадянами ОСОБА_8 та ОСОБА_6 унаслідок злочинних дій шкоди на загальну суму 1 129 017,68 гривень, а провадження у кримінальній справі закрито стосовно відповідачів з нереабілітуючих підстав, так як відсутність їх вини у судовому засіданні під час розгляду кримінальної справи доведена не була.

Однак відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання, а позивач, звернувшись до суду з даним позовом про відшкодування шкоди в солідарному порядку, не обґрунтував, у чому саме полягає солідарний обов'язок відповідачів та чому вони повинні нести солідарну відповідальність, а тому помилково послався на вищевказану норму закону.

Змінюючи мотивувальну частину рішення районного суду, апеляційний суд виходив з того, що законних підстав для задоволення позовних вимог відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_6 немає, оскільки позивач звернувся до суду з відповідним позовом до відповідачів не з тих підстав та з пропуском строку звернення до суду.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 14 червня 2010 року на засіданні тендерного комітету КП «Міські дороги» (протокол № 16/10/ТД) з організації процедур закупівлі товарів, робіт та послуг за рахунок бюджетних коштів міста прийнято рішення про проведення процедури придбання солі технічної (код 14.40.1) в кількості 10 000 тонн для КП «Міські дороги».

Згідно з п. 3 протоколу від 14 червня 2010 року № 16/10/ТД відповідальним за підготовку та збір інформації для проведення процедури закупівлі - відкритих торгів з придбання солі технічної за кодом 14.40.1 для комунального підприємства - призначений ОСОБА_6

Секретар тендерного комітету КП «Міські дороги» ОСОБА_7 на порушення п. 6 Положення про закупівлю товарів та послуг, робіт та послуг за державні кошти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2008 року № 921, внаслідок службової недбалості допустила до участі у конкурсі суб'єктів господарювання: фізичну особу - підприємця ОСОБА_9 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсон-Сіль» (далі - ТОВ «Херсон-Сіль»), які не мали права брати участі у конкурсі, оскільки не є вітчизняними виробниками, їх представниками, дилерами та дистриб'юторами, а також надала можливість замінити установчі документи одному з учасників конкурсних торгів.

Надалі в порушення вимог п. 28, п. 61 та п. 62 Положення про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2008 року № 921, тендерні пропозиції фізичної особи - підприємця ОСОБА_9 і TOB «Херсон-Сіль» не відхилено і не скасовано.

Аналогічні вимоги щодо підстав відхилення пропозицій конкурсних торгів та їх відміни містяться і у ст. ст. 29, 30 Закону України «Про здійснення державних закупівель».

У свою чергу, голова тендерного комітету КП «Міські дороги» ОСОБА_6, діючи в порушення п. п. 2.7, 2.8 Положення про тендерний комітет з організації процедур закупівель товарів, робіт та послуг за рахунок бюджетних коштів міста КП «Міські дороги» від 12 жовтня 2009 року, де визначено, що голова тендерного комітету здійснює керівництво тендерного комітету, організовує його роботу та несе особисту відповідальність за виконання покладених на тендерний комітет функцій, внаслідок службової недбалості, не перевіривши тендерну документацію, затвердив її.

Через допущені порушення переможцем торгів визнано фізичну особу -підприємця ОСОБА_9, з яким у подальшому директором КП «Міські дороги» ОСОБА_6 було укладено договір постачання 10 000 тонн солі за завищеною ціною на загальну суму 5 170 000 гривень.

Згідно з висновками судово-економічної експертизи від 26 червня 2012 року № 59 збиток, заподіяний державі в результаті закупівлі КП «Міські дороги» солі технічної за договором від 28 липня 2010 року № 3/ТР, порівняно з відпускною ціною офіційного дилера - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіль Україна» - на сіль технічну, з урахуванням залізничних тарифів на момент проведення процедури закупівлі і зазначених у вищезгаданому договорі, становить 1 129 017,68 гривен.

Вину в інкримінованому злочині ОСОБА_7 визнано в повному обсязі та постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2013 року у справі № 1519/17520/2012 її звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, у зв'язку зі зміною обстановки.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2012 року у справі № 1519/17520/2012, яку змінено постановою цього суду від 12 квітня 2014 року, ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України,звільнено на підставі п. «в» ст. 1 Закону України від 08 липня 2011 року «Про амністію у 2011 році», закрито провадження у кримінальній справі лише у відношенні ОСОБА_6 на підставі п. 4 ст. 6 КПК України (1960 року, зі змінами та доповненнями станом на червень 2010 року) і ст. 6 Закону України від 08 липня 2011 року «Про амністію у 2011 році».

Під час розгляду цієї кримінальної справи Малиновським районним судом м. Одеси було встановлено, що ОСОБА_7, будучи посадовою особою - секретарем тендерного комітету КП «Міські дороги» - внесла в офіційний документ протокол розкриття тендерних (цінових) пропозицій від 05 липня 2010 року відомості, які не відповідають дійсності, а саме: «оформлене належним чином, з дотриманням вимог тендерної документації», не повідомивши членам тендерного комітету КП «Міські дороги» про те, що пропозиції ФОП ОСОБА_9 і TOB «Херсон-Сіль» не відповідають вимогам Положення про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2008 року № 921.

Далі, продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на приховування службового підроблення, ОСОБА_7, будучи відповідальною за зберігання документів щодо здійснення закупівель, маючи доступ до тендерної документації ФОП ОСОБА_9 і TOB «Херсон-Сіль», замінила статут TOB «Херсон-Сіль» в редакції 31 жовтня 2006 року на статут TOB «Херсон-Сіль» у редакції 07 липня 2010 року, наданий ОСОБА_7 представником TOB «Херсон-Сіль», в якому засновником TOB «Херсон-Сіль» ОСОБА_9 не значиться.

ОСОБА_6, займаючи посаду директора КП «Міські дороги», будучи головою тендерного комітету КП «Міські дороги» та посадовою особою неналежно виконав свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді заподіяння матеріальних збитків, які в двісті п'ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Так, 15 червня 2010 року ОСОБА_6 будучи головою тендерного комітету КП «Міські дороги», не перевіривши належним чином складену тендерну документації, виготовлену на закупівлю товарів № 14.40.1, де в п. 4 додатка № 2, у переліку документів, необхідних для підтвердження відповідності пропозиції учасника кваліфікаційним та іншим вимогам замовника, незаконно зазначено, що учасник для підтвердження того, що він є виробником товару або його представником, дилером, дистриб'ютором подає копію договору про представництво або довідку від офіційного дилера, затвердив дану тендерну документацію.

Таким чином, тендерна документація, 15 червня 2010 року затверджена на засіданні тендерного комітету ОСОБА_6 і як наслідок в торгах взяли участь неналежні суб'єкти господарювання: TOB «Херсон-Сіль» і ФОП ОСОБА_9, які не є ні виробниками товару, ні представниками виробника, ні дилерами, ні дистриб'юторами, а надали довідки про те, що мають комерційне відношення з офіційними дилерами, що є порушенням п. 6 Положення про закупівлю товарів робіт і послуг за державні кошти, яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2008 року № 921.

Далі 05 липня 2010 року о 14 годині 00 хвилин у складі членів тендерного комітету відбулося розкриття тендерних (цінових) пропозицій учасників процедури закупівлі ФОП ОСОБА_9 і TOB «Херсон-Сіль». При цьому ОСОБА_6 будучи головою тендерного комітету КП «Міські дороги» в порушення п. 2.6 не залучив відповідно до законодавства незалежних кваліфікованих (технічних) експертів і консультантів при проведенні закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок бюджетних коштів міста КП «Міські дороги», чим сприяв закупівлі товарів за явно завищеними цінами.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Між тим винні дії, на підставі яких наступає відповідальність за завдану матеріальну шкоду, доводяться в цивільному процесі не тільки вироком суду, а сукупністю належних та допустимих доказів завдання шкоди майну фізичної або юридичної особи, саме особою, яка її завдала.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини).

За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (частина третя статті 233 КЗпП України).

Отже, строк звернення до суду у справах щодо трудових правовідносин врегульовано положеннями КЗпП України. Спірні правовідносини у справі, яка переглядається, регулюються положеннями КЗпП України, статтею 233 якого встановлено строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Як роз'яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Отже, прийняття постанови про порушення кримінальної справи не усуває юридичного значення доведених до відома юридичної особи або органу державного управління актів, висновків та інших документів, здатних підтвердити початок перебігу встановленого частиною третьою статті 233 КЗпП України строку звернення до суду.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що за змістом частини третьої статті 233 КЗпП України день прийняття постанови про порушення кримінальної справи відносно особи, яка є відповідачем у цивільній справі про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на працівника трудових обов'язків, не слід вважати днем виявлення шкоди, заподіяної цим працівником, у разі наявності акта або висновку, складених у результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що за змістом частини третьої статті 233 КЗпП України день прийняття постанови про порушення кримінальної справи відносно особи, яка є відповідачем у цивільній справі про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на працівника трудових обов'язків, не слід вважати днем виявлення шкоди, заподіяної цим працівником, у разі наявності акта або висновку, складених у результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року № 6-1263цс15.

З матеріалів справи вбачається, що не тільки внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження за підозрою у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого частиною другою ч. 2 ст. 364, ч 2 ст. 366 КК України, а ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а й судом першої інстанції винесені постанови від 23 листопада 2012 року, якою звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2011 році» та від 25 березня 2013 року, якою кримінальну справу у відношенні ОСОБА_7, обвинуваченої у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,закрито у зв'язку із зміною обстановки, та звільнено її від кримінальної відповідальності.

До суду з відповідним позовом позивач звернувся тільки 17 червня 2014 року, тобто з пропуском установленого статтею 233 КЗпП України річного строку для звернення в суд з відповідним позовом.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків апеляційного суду, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області Жученка Олега Дем'яновича відхилити.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук О.М. Ситнік О.В. Ступак