Справа № 306/210/17
У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Мацунича М.В.,

при секретарі: Терпай С.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Свалявського районного суду від 10 березня 2017 року за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області та скасування документів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Свалявського районного суду від 10 березня 2017 р. у задоволенні скарги на дії державного виконавця відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу та постановити нову, якою скаргу задовольнити. Доводить про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Указує, що оскільки майно на реалізацію було передано за Законом, який діяв у редакції, чинній до 05 жовтня 2016 р., то державний виконавець не мав правових підстав передавати стягувачу майно за ціною третіх торгів, а мав запропонувати передати майно за початковою вартістю переданої на примусову реалізацію. Зазначає, що саме з цих підстав суд мав визнати дії державного виконавця протиправними.

У письмових запереченнях відділ примусового виконання рішень просить відхилити апеляційну скаргу як безпідставну, а ухвалу залишити без змін як законну.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1, виходив із того, що при здійснення виконавчих дій державним виконавцем було повністю дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала залишенню без змін, із таких мотивів.

Як видно з матеріалів справи, 09 березня 2016 р. Свалявським районним судом було видано виконавчий лист (а.с.36). Державне підприємство «СЕТАМ» повідомляло листами від 17.08.2016 р. (а.с.11), 28.09.2016 р. (а.с.12) і 16.11.2016 р. (а.с.13) боржника, стягувача та відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби про хід проведення реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів. Постановою головного державного виконавця 17 січня 2017 р. (а.с.9-10) було встановлено, що призначені на 17.12.2016 р. повторні електронні торги не відбулися у звязку з відсутністю допущених учасників торгів. 22.12.2016 р. державним виконавцем на адресу стягувачу було надіслано лист із пропозицією вирішити питання щодо залишення за собою непроданого майна. Стягувач своїм листом від 27.12.2016 р. (а.с.41) повідомив про готовність залишити за собою непродане майно боржника. Згідно з актом про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 17 січня 2017 р. у виконавчому провадженні № 50579031 (а.с.7-8) майно, яке належить боржнику (ОСОБА_1І.), передається стягувачу в рахунок погашення суми боргу в розмірі 2 065 000,00 грн. згідно з виконавчим листом № 306/1971/15-ц, виданим 09.03.2016 р. Свалявським районним судом.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що державний виконавець не мав права передавати стягувачу майно за ціною третіх електронних торгів, а повинен був запропонувати стягувачу передати майно за початковою вартістю переданої на примусову реалізацію (2 950 000 грн.). При цьому заявник указує на дію Закону України «Про виконавче провадження», який діяв у редакції, чинній до 05 жовтня 2016 р., у звязку з чим державний виконавець не мав правових підстав для передачі стягувачу майна за ціною третіх електронних торгів.

ОСОБА_1 доводи не заслуговують на увагу.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.6, ч.9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Як видно з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, державний виконавець повністю дотримався вимог ч.ч.6,9 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла у редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку та постановив законну ухвалу.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

2.Ухвалу Свалявського районного суду від 10 березня 2017 року залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: