Справа № 636 / 129 / 17-ц
2 / 636 / 455 / 2017
Р І Ш Е Н Н Я

І МЕ Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі : головуючого судді Ковригіна О.С.

при секретарі - Фатєєвої С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 49261,00 грн., 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 4236,16 грн., судові витрати на надання правової допомоги в сумі 2000,00 грн., та сплату судового збору в розмірі 551,21 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивача пояснив, що 02.12.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_2 позичила 25000,00 грн. та зобов'язалася повернути грошові кошти до 25.12.2010 року. В підтвердження отримання коштів, відповідачем було власноруч складено розписку про отримання коштів.

Однак, відповідач виконала свій обов'язок лише частково, а саме сплатила лише (в сукупності) 1194 грн. 00 коп. (200 грн. 00 коп. відповідач сплатила в першій половині 2013 року готівкою; 398 грн. 00 коп. сплатила 19.06.2015 року; 398 грн. 00 коп. сплатила 11.03.2015 року; 198 грн.00 коп. сплатила 02.02.2016 року, шляхом перерахування коштів позивачу на банківську картку), що підтверджується випискою по картці/рахунку від 24.11.2016 року. Отже, борг у сумі 23 806 грн.00 коп. відповідач так і не повернула й до сьогодні.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та представлені докази, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Саття 509 ЦК України вказує, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Строк користування відповідачем позикою за період з 25.12.2010 року по 29.11.2016 року складає 2165 днів.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, судом встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений договір позики відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 88 ЦПК України встановлює, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже з відповідача на користь позивача повинні бути стягнені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

На підставі зазначеного, керуючись: ст.ст. 526, 530, 612, 625, 1046 - 1050 ЦК, ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 223 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 49261,00 грн., три процента річних від простроченої суми боргу у розмірі 4236,16 грн., вартість правової допомоги у розмірі 2000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., всього в сумі 56048 (п'ятдесят шість тисяч сорок вісім) грн. 36 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя -