РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі с/з Білінській Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Богунського районного суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 14.04.1985 року зареєструвала шлюб з відповідачем, який був розірваний заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира 09.07.2015 року. За змістом позову, за час проживання у шлюбі сторони придбали автомобіль марки Renault Trafic, 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_3, та на даний час сторонами не досягнуто згоди щодо поділу майна, у зв'язку із чим позивач просить визнати вказаний транспортний засіб спільною сумісною власністю.

ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач пояснила суду, що автомобіль придбаний відповідачем у 2007 році за кордоном за спільні кошти. Пам'ятає як особисто перераховувала колишньому чоловіку гроші на купівлю транспортного засобу. Також вказала, що відповідач тоді працював у Португалії, а вона мала дохід від здачі в найм своєї квартири, а також квартир близьких та знайомих. За словами ОСОБА_2, на даний час автомобіль перебуває на штраф майданчику поліції, стоїть там близько 1,5 років. Жодних угод стосовно автомобіля між сторонами укладено не було.

Відповідач в судове засідання 08.06.2017 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судовому засіданні 24.05.2017 року спочатку не заперечував проти поділу спірного автомобіля, але потім зазначив, що йому необхідно з цього приводу порадитись з адвокатом. Підтвердив, що бус вилучили працівники поліції, оскільки син позивача за допомогою транспортного засобу вчиняв крадіжки.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.07.2015 року заочним рішення Богунського районного суду м. Житомира шлюб між сторонами був розірваний.

ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 15.07.2008 року, що підтверджується довідкою ТСЦ МВС 1841.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Відповідно до частини 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 2 статті 60 СК України встановлено презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а саме вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, що передбачено ч.1 ст.61 СК України.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна, тобто, коли джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 07.12.2016 року у справі № 6-1568цс16.

З огляду на викладене та встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку про доведення позивачем права спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки Renault Trafic, 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, як набутого у шлюбі майна. Доказів протилежного суду не надано та судом в ході розгляду справи не здобуто.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 57, 60, 61 СК України, ст.ст. 1, 3, 10, 11, 58-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 автомобіль марки Renault Trafic, 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов