Справа № 161/1281/17 Провадження № 22-ц/773/684/17 Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Категорія: 2 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Бовчалюк З. А.,

секретар Вергун Т. С.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позов мотивовано тим, що 31.10.2002 року вона за власні кошти в сумі 8000 доларів США придбала автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO», 1997 року випуску, державний номерний знак 56624ВО, білого кольору, кузов № НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ВНС № 406370, виданого Луцьким МРЕВ ДАІ УМВС України 31.10.2002р. Оскільки посвідчення водія в позивача відсутнє, після придбання автомобіля ним керував відповідач. З 2006 року позивач та відповідач почали спільно проживати. 30.10.2015р. між позивачем та відповідачем виникла сварка, в ході якої останній повідомив, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO» більше не належить ОСОБА_4, так як 2012 р. він перереєстрував його на себе. Позивач вказує, що заяви від 18.10.2012 р. до Луцького МРЕВ щодо переоформлення автомобіля марки «MERCEDES-BENZ VITO», вона не подавала та не підписувала, а тому позивач просить суд витребувати у ОСОБА_2 автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO», 1997 року випуску, державний номерний знак 56624ВО та передати його їй.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2017 року позов задоволено та вирішено витребувати у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO», номер кузова НОМЕР_1, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 та передати його ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній наведених та просили її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу відповідача не визнав та просив її відхилити.

Інші особи в судове засідання не зявились.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, пояснення відповідача та представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO» вибув із володіння власника ОСОБА_4 не з його волі іншим шляхом, що підтверджується належними доказами, а тому вимога позову про витребування його у ОСОБА_2, який незаконно, без відповідної правової підстави заволодів ним, підлягає до задоволення.

Такий висновок суду не відповідає встановленим обставинам справи та нормам процесуального та матеріального права.

Так, з наявних у матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, убачається, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO», 1997 року випуску, кузов № НОМЕР_1, був зареєстрований за позивачем ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ВНС № 406370, виданим Луцьким МРЕВ ДАІ УМВС України від 31.10.2002р. та мав державний номерний знак НОМЕР_4 (а.с. 9).

30 жовтня 2012 року даний автомобіль на підставі довідки-рахунку ДПІ №693804 було перереєстровано на ОСОБА_2, що підтверджується довідками Територіального сервісного центру МВС України (а.с. 6,7), копіями реєстраційних карток (а.с 8), копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 9), копією заяв про зняття з обліку та реєстрацію (а.с. 10, 11).

18.10.2012 р. в заяві до Луцького МРЕВ № 03538746 (1739879) від 18.10.2012 р. щодо зняття автомобіля з обліку для реалізації поданої від гр. ОСОБА_4 в графі «підпис власника» наявний підпис ОСОБА_4 (а.с. 10) та заяві до Луцького МРЕВ № 03538746 (1739879) від 30.10.2012 р. щодо реєстрації транспортного засобу придбаного в торговельній організації поданої від ОСОБА_2 в графі «підпис власника» наявний підпис відповідача (а.с. 11, 8).

02.11.2015 р. позивачем було подано до Луцького МВ УМВС України у Волинській області заяву про кримінальне правопорушення у звязку з тим, що заяви від 18.10.2012 р. до Луцького МРЕВ щодо переоформлення автомобіля марки «MERCEDES-BENZ VITO» позивач не подавала та не підписувала. 22.12.2015 р. Луцьким ВП було внесено відомості до ЄРДР та зареєстровано кримінальне провадження № 0004084 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України (а.с. 12, 13, 14-15, 16, 17-18, 19-20, 21).

З висновку № 2719 від 26.10.206 року Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, якій міститься в матеріалах кримінального провадження, встановлено, що підписи виконані від імені ОСОБА_4 в графах: «підпис власника», «тимчасовий талон», «інформацію внесену до заяви підтверджую» заяви 03538746 (173965) від 18.10.2012р. ОСОБА_4 в Луцьке МРЕВ виконані не ОСОБА_4, а іншою особою (а.с. 22-25).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Одним з основних способів захисту права власності є віндикаційний позов, який визначають як позов про повернення свого майна з чужого незаконного володіння. Це вимога власника, який не володіє майном, повернути останнє в натурі.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч. 2 ст. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх видів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», одним із видів документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою є довідка-рахунок, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця та є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу.

Право власності на спірний автомобіль було зареєстровано за відповідачем на підставі довідки-рахунку ДПІ №693804 від 18.10.2012 року, яка ніким не оспорена в передбаченому законом порядку, та реєстрація права власності, оформлена за даною довідкою-рахунком, не оспорена та не скасована.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України.

Як наслідок, судом першої інстанції застосовано окремий спосіб захисту порушеного права, що не має відношення до правової природи реституції витребування майна в особи, яка є набувачем майна за договором, що не визнаний недійсними і не є предметом судового розгляду у даній справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, задовольняючи позов, суд першої інстанції покликався на висновок почеркознавчої експертизи, який наявний в матеріалах кримінального провадження за заявою ОСОБА_4 про вчинення злочину. Клопотання про призначення почеркознавчої експертизи сторони не заявляли. Матеріали кримінального провадження, по якому відсутній вирок, не є належними та допустимими доказами у даній справі, а тому висновок суду щодо відсутності волевиявлення власника майна на перереєстрацію автомобіля зроблено з порушенням норм процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2017 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді