Справа № 212/5126/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2017 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Деменко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
22 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Вказаний будинок їй належить на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.10.2012, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, що зареєстрований в реєстрі за №2539. Крім неї у вищевказаній квартирі у серпні 2013 року зареєстровано відповідача ОСОБА_2. Відповідач вже тривалий час не мешкає за зазначеною адресою, і його реєстрація в спірній квартирі унеможливлює здійснення позивачем права користуватися нею, крім того позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг, в звязку з чим позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 25.10.2017.
Ухвалою суду від 25.10.2017 в звязку з неявкою учасників судового процесу судовий розгляд відкладено на 23.11.2017.
23.11.2017 в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та розгляд справи відкладено для надання позивачем оригіналу акту про не проживання відповідача у спірній квартирі.
Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Крім того, надала суду оригінал акту від 14.08.2017 про не проживання відповідача у спірній квартирі.
Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд або відкладення розгляду справи за їх відсутності не надав, в звязку з чим за згодою представника позивача судом 20.12.2017 було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносина, у 2013 році відповідачу потрібна була реєстрація, та зі згоди її бабусі ОСОБА_1 зареєструвала відповідача в своїй квартирі. З 2013 року вона припинила фактичні відносини з ОСОБА_2, просила його знятися з реєстрації в квартирі позивача. Крім того, вказала, що ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає з 2013 року, особистих речей в квартирі не має.
Свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона мешкає по сусідству з позивачкою понад пять років, відповідача ніколи не бачила, їй відомо, що відповідач колишній співмешканець ОСОБА_4
Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступне.
Квартира АДРЕСА_2 (Вознесенського) в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу ВТА №605046 зареєстрованого 26.10.2012 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за №2539, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №36125005 від 05.11.2012 (а.с.6).
Згідно довідки №215 від 19.08.2017 за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Рекордна, 1/49 зареєстровані власник квартир ОСОБА_1 та інша особа ОСОБА_2 (а.с.7).
Відповідач ОСОБА_2 за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Рекордна,1/49 не мешкає з листопада 2014 року, що підтверджується актом від 14 серпня 2017 року, який складений ТОВ «Керуча компанія «ДОМ.КОМ» зі слів сусідів ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с.39).
У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до вимог ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо буде встановлено, що вона не проживає у житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин.
Таким чином, враховуючи факт належності спірної квартири позивачеві на праві особистої приватної власності, не проживання відповідача понад шість місяців без поважних причин, який є підтвердженим, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житлом, та право позивача, в силу ст. 150 ЖК України, як порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 640,00 гривень.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою №49 будинку № 1 по вулиці Рекордна в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір в розмірі 640 грн.(шістсот сорок гривень 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 20 грудня 2017 року і підписано без його проголошення.

Суддя: О. В. Колочко