Справа №442/1042/17
Провадження №2/442/880/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді: Коваля Р.Г.

з участю секретаря: Бучок М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добрівлянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності за спадкове майно за заповітом,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_3 Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1.

06.02.2007 року її матір склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу.

Вказує на те, що зверталася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, а саме із заявою про прийняття спадщини на спадкове майно. Однак, їй в цьому було відмовлено через відсутність реєстрації правовстановлюючого документу на будинок в реєстрі речових прав на нерухоме майно та рекомендовано звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явилася. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на підстави, викладені в заяві. Просила задоволити позов.

Представник відповідача Добрівлянської сільської ради в судове засідання не з»явився, подавши заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Проти задоволення позову не заперечує.

У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що мати позивача - ОСОБА_3 була власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 21.03.2010 року.

З оглянутої копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17.09.2015 року вбачається, що матір позивача - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Остання за життя, 06.02.2007 року склала заповіт, згідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося, і взагалі все те, що належало їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй донці ОСОБА_1, позивачу по справі. Даний заповіт посвідчений сільським головою Добрівлянської сільської ради Грушкою Т.А., зареєстровано в реєстрі за №08.

З оглянутого лита від 23.12.2016 року за №1845/02-14 Державного нотаріуса Першої Дрогобицької Державної нотаріальної контор О.Кушніра вбачається, що останній відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність реєстрації правовстановлюючого документу на будинок в реєстрі речових прав на нерухоме майно

Згідно ч.ч.1,3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державна реєстрація прав є обов»язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації..

Частиною 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що і було зроблено позивачем.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В сукупності наведені вище докази свідчать про підставність позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Рішення виготовлено та постановлено в нарадчій кімнаті.

Суддя: Р.Г. Коваль