Справа № 128/5001/14-ц Провадження № 22-ц/772/1491/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50 Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.

За участю секретаря: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

встановила:

10 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На час звернення до суду ОСОБА_4 був студентом третього курсу коледжу економіки і права Вінницького кооперативного інституту, стипендію не отримував та перебував на утриманні матері. В звязку з тим, що власних коштів на навчання сина у позивача не вистачає, а добровільно відповідач такої допомоги не надає, просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її користь по ? частині зі всіх видів його заробітку (доходів) на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання до досягнення 23 років.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.11.2014 року позов задоволено, вирішено стягувати з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який продовжує навчання, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2014 року, і до закінчення навчання, але не довше досягнення ОСОБА_4 23-х років. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 17.02.2017 року вищезазначене заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який продовжує навчання, в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2014 року, і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_4 23-х років.

В інший частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Допущено рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове пор відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 працездатний, фізично здоровий та отримує допомогу по здійсненню догляду за престарілою матірю в сумі 14,55 грн., відомості по офіційні доходи відсутні, а тому останній має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину ,який продовжує навчання у сумі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо.

По справі встановлено, що сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18.12.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 5).

В шлюбі у сторін 16.08.1996 року народився син ОСОБА_4, батьком якого в свідоцтві про народження дитини записаний відповідач (а.с. 6).

З довідок № 2898 та № 2899, виданих Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області 06.10.2014 року вбачається, що син сторін ОСОБА_4 проживав разом з матірю ОСОБА_3 та перебував на її утриманні (а.с. 9, 10).

Згідно з довідкою виданою Вінницьким кооперативним інститутом від 17.09.2014 року № 682, станом на день звернення до суду ОСОБА_4 навчався у коледжі економіки і права Вінницького кооперативного інституту І рівня акредитацій на 3-му курсі денного відділення за спеціальністю: «Товарознавство та комерційна діяльність», спеціалізація: «Товарознавство в митній справі» з 01.09.2012 року по 30.06.2015 року на контрактній основі, стипендії не отримував, оплата за навчання в 2014 2015 рр. становила 6100 грн. (а.с. 7).

Відповідно до довідки Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області від 28.11.2016 року №1115 ОСОБА_2 здійснює догляд за своєю матірю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2014 року по теперішній час, іншими соціальними службами послуги не надаються (а.с.42).

Відповідно до довідки Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області від 02.12.2016 року №1130 ОСОБА_2 проживає без реєстрації з 01.01.2014 року у с. Пиківська слобідка, вул. Центральна, 37, Літинського району Вінницької області (а.с.43).

З довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця від 17.07.2015 року №1021 вбачається, що ОСОБА_2 не перебуває на обліку в управлінні та не отримує пенсію (а.с.44).

ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Літинської РДА та йому з 20.07.2015 року по 06.03.2021 року призначено допомогу по догляду за престарілою матірю розміром 14, 55 грн., що підтверджується довідкою від 28.11.2016 року № 1265 (а.с.45).

З довідок про доходи ОСОБА_2, які видані ВОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області вбачається, що за період з 01.04.2014 року по 31.12.2014 року та з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року у ОСОБА_2 відсутні будь-які доходи (а.с.46-47).

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як розяснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розглядісправ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд першої інстанції повно встановивши обставини справи, належної оцінки їм не надав, зокрема щодо матеріального стану відповідача та можливості останнього надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання.

Згідно з довідками Управління праці та соціального захисту населення Літинської райдержадміністрації від 29.06.2016 року №682 та від 18.05.2017 року № 506 ОСОБА_2 продовжує перебувати на обліку в управлінні та йому призначено допомогу по догляду за престарілою матірю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 14, 55 грн. (а.с. 88, 96).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків ДФС України від 24.05.2017 №28539 за період з 01.01.2017 по 31.03.2017 року інформація про доходи ОСОБА_2 відсутня.

Пунктом 1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 р. N 558 встановлено, що непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата (далі - компенсація).

Таким чином для призначення відповідної допомоги особа повинна бути непрацюючою та у останньої повинні бути відсутні доходи.

Суд першої інстанції на дані обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, що отримуваний ОСОБА_2 дохід надає йому змогу надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи.

Оскільки відсутня одна із ознак, яка є підставою для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу, позовні вимоги не підлягають до задоволення.

За таких обставин, відповідно до ст. 309 ЦПК України , рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.292, 307, 309, 314, 316, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 квітня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з ориігналом: