АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

08 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09 квітня 2012 року

в цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регрессу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування ,-

ВСТАНОВИЛА :

У жовтні 2011 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ кошти в розмірі понесених витрат в сумі 12 564, 02 грн., витрати за послуги аварійного комісара в сумі 620,00 грн., витрати за юридичні послуги в сумі 2 000 грн., а також судовий збір в розмірі 131, 84 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 15 435, 86 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 09 квітня 2012 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ в порядку регресу витрати, пов'язані із виплатою страхового відшкодування в сумі 12 564, 02 грн., понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 131, 84 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

В решті вимог відмовлено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.02.2017 р. заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.2012 р. у даній цивільній справі залишено без задоволення.

Не погодившись із заочним рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою. Вважає заочне рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує, що у порушення вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо оповіщення МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду у 3-денний термін, із повідомленням про ДТП другий учасник дорожньо-транспортної пригоди звернувся до МТСБУ лише через 26 діб. Однак суд першої інстанції на вказану обставину уваги не звернув. Зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного заочного рішення було помилково взято до уваги Звіт № 3975 «Про оцінку автомобіля ВАЗ-21093 д.н.з. НОМЕР_5» від 19.12.2008 року, оскільки зазначене експертне дослідження судом не призначалося. Окрім того, матеріали даної справи не містять копії первісної довідки ДАІ, яка є обов'язковим документом, який містить в собі перелік пошкоджених частин та елементів транспортного засобу.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник МТСБУ в судове засідання не з'явився,повідомлений належним чином .Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Деліктне зобов'язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов'язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов'язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягнувши з відповідача витрати, пов'язані із виплатою страхового відшкодування в сумі 12 564, 02 грн., суд виходив з того, МТСБУ в порядку ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» відшкодувало третій особі шкоду, що була заподіяна її майну, що підтверджується належними доказами, а тому в порядку ст. 1191 ЦК України позовні вимоги про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягають задоволенню.

Колегія суддів ці висновки суду вважає правильними.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 09. 11.2008 року на вул. Володимирській в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ВАЗ, д.н.з.НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля ВАЗ д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_3

ДТП сталась внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2008 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 68,00 грн.

На дату скоєння ДТП цивільно -правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_6 ОСОБА_1 не була застрахована.

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль ВАЗ-21093, д.н.з. НОМЕР_5, що належить ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ЗАТ СК «Провідна» відповідно до Полісу № ВВ/3784349.

05.12.2008 р. ОСОБА_3 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду, а 23.12.2008 р. - із заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження належного йому транспортного засобу у розмірі 15 076, 83 грн. (а.с. 12).

Розмір матеріальних збитків, завданих ОСОБА_3 внаслідок ДТП, був визначений відповідно до Звіту № 3975 про оцінку автомобіля ВАЗ-21093, держномер НОМЕР_5 від 19.12.2008 року, який був виконаний аварійним комісаром ФОП ОСОБА_4 на підставі договору (заяви), укладеного з МТСБУ від 08.12.2008 р. (а.с. 16-20).

Відповідно до наказу заступника Генерального директора МТСБУ № 211 від 23.01.2009 р. та платіжного доручення № 368 від 26.01.2009 р., ОСОБА_3 було сплачено страхове відшкодування у розмірі 12 564, 02 грн. (а.с. 28, 29).

Частина 1 ст. 1191 ЦК України визначає право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, на зворотню вимогу (регрес) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з підпунктом 38.2. ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону.

ОСОБА_1 не було надано до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він звільняється від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України відповідно до ст. 13 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Оскільки ОСОБА_3, автомобіль якого було пошкоджено під час ДТП, що сталася з вини ОСОБА_1, звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспорту пригоду та заявою про відшкодування шкоди з урахуванням тієї обставини, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як власника наземного транспортного засобу не була застрахована у встановленому законом порядку, а МТСБУ сплатила ОСОБА_3 страхове відшкодування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню 12 564, 02 грн., що відповідає розміру страхового відшкодування, сплаченого МТСБУ ОСОБА_3

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення потерпілою особою позивача про настання страхового випадку у триденний термін не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 р. у справі № 6-284 цс 15 і є обов'язковою для всіх судів України в силу положень ст. 360-7 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про неналежність наданих позивачем доказів колегія суддів вважає безпідставними, а клопотання про витребування матеріалів ДАІ по ДТП яка відбулася 9 років тому і строк зберігання яких сплинув, таким що направлено на уникнення майнової відповідальності відповідача за заподіяння шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційні скарги не містять.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 2-11854/11

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4967/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Фролова І.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.