Ухвала

іменем україни

31 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 07 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в мережі Інтернет єсайт інтернет порталу «Кампот» ІНФОРМАЦІЯ_3 із матеріалом від ІНФОРМАЦІЯ_2 року під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», в якому йдеться про те, що 16 жовтня винесено вирок у справі щодо ОСОБА_4

Позивач зазначив, що відповідач є адміністратором та засновником інтернет сторінки «Кампот», на якій він розповсюдив щодо позивача неправдиві чутки, неодноразово були висловлені образи та погрози щодо нього як мусульманина, звертався із закликами до протиправних дій щодо позивача. Крім того, відповідач розповсюджує щодо позивача конфіденційну інформацію, яка не підлягає широкому загалу. Вважає, що розповсюдження такої статті є втручанням у діяльність апеляційного суду Хмельницької області та тиском на суд, який буде розглядати справу. Відповідач у своїй статті закликає до знищення мусульман та незаборонених об'єднань за релігійною ознакою. Матеріал містить докази про виготовлення і розповсюдження творів про релігійну нетерпимість, що є злочином. Такі злочинні дії відповідача, на думку позивача, направлені на розпалювання міжрелігійної ворожнечі між громадянами міста, приниження честі та гідності і завдають позивачу непомірних душевних хвилювань, переживань, страждань, та тягнуть за собою погіршення морального та фізичного стану, втрату звичайного способу життя та зв'язків із оточуючими та родичами.

У зв'язку з наведеним позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 1 млн грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 15 тис. грн.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 07 листопада 2016 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_4, рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2016 року залишено без змін.

Звільнено ОСОБА_4 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд обґрунтовано погодився із висновками суду про відмову в задоволенні указаного позову у зв'язку з відсутністю передбачених законом підстав для спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовуючи свої висновки, апеляційний суд правильно виходив із того, що відповідач ОСОБА_7 не викладав на вищевказаній web-сторінці недостовірної інформації, а реалізував своє право, передбачене ст. 34 Конституції України, на свободу думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань та висловив оціночні судження з приводу покарання ОСОБА_4

Такий висновок суду є правильним, законним та обгрунтованим, відповідає ч. 1 ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (свобода вираження поглядів), згідно з якою кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку, що судом правильно застосовані норми матеріального права, а саме: ст. 34 Конституції України, ст. 30 Закону України «Про інформацію», ст. 277 ЦК України, порушень процесуального закону, які були б підставою для скасування рішення, судом не допущено.

На спростування доводів апеляційної скарги про те, що суд позбавив позивача права на ознайомлення з матеріалами справи та можливості отримати копії матеріалів, із журналом судового засідання, звукозаписом судового засідання, можливості виступу в дебатах, не вирішив заявлені судді відводи та суддя не взяла самовідвід, апеляційний суд зазначив, що під час розгляду справи в апеляційному суді, на забезпечення процесуальних прав позивача як сторони у цивільному процесі, позивачу направлено у Вінницьке УВП № 1, де він відбуває покарання, для ознайомлення копії усіх матеріалів цивільної справи № 676/818/15-ц, у тому числі журналів і звукозапису судових засідань; факт отримання копій матеріалів цивільної справи позивач підтвердив під час апеляційного розгляду справи.

Також апеляційний суд обгрунтовано вважав таким, що спростовується матеріалами справи, посилання в апеляційній скарзі на те, що суддя ОСОБА_8 не вирішила питання про відвід, оскільки ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 27 жовтня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді відмовлено за відсутності передбачених законом підстав (а. с. 122). У той же час апеляційним судом не встановлено, що під час розгляду справи в першій інстанції були підстави для заявлення суддею самовідводу.

За таких обставин безпідставними є аналогічні доводи касаційної скарги позивача щодо відводу судді ОСОБА_8

Із досліджених матеріалів справи та наведених у касаційній скарзі доводів, а саме: щодо «кришування» суддями апеляційного суду «усіх злочинів», порушень судді ОСОБА_8; «фальсифікації» матеріалів справи; залишення апеляційним судом поза увагою допущені суддею порушення ст. ст. 5, 13, 27, 31, 57, 292, 293 ЦПК України, а саме: недолучення до матеріалів справи довіреності представника позивача, заяви про зміну позову, апеляційної скарги на ухвалу від 21 квітня 2016 року, натомість долучення статтей, фото з мережі Інтернет на користь відповідача навіть без клопотань сторін, а також відсутність у справі відомостей щодо розподілу справи судді ОСОБА_8, - не вбачається порушень апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, які б свідчили про неправильність висновків суду по суті вирішеного спору. Разом із тим, вказані доводи не підтверджені дожним доказом, а згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Отже, ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою, постановленою із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для її скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вона підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 07 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

А.В.Маляренко