Номер справи 623/1025/16-ц
Номер провадження 2/623/29/2017
РІШЕННЯ

іменем України

15 березня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Гуренко М. О.

з участю: секретаря - Телешевській В. Ю.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідачів: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за позовом Державного підприємства "Ізюмське лісове господарство" до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визнання рішення незаконним і скасування рішення II сесії VII скликання від 04 грудня 2015 року № 20 про затвердження «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1», рішення III сесії VII скликання від 15 грудня 2015 року № 27 про затвердження «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Придонецьке на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області», рішення IV сесії VII скликання від 24 грудня 2015 року № 32 про затвердження «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Придонецьке на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області» та зобов'язання ОСОБА_2 звільнити земельну лісову ділянку під кадастровим номером НОМЕР_1, ОСОБА_4 звільнити земельну лісову ділянку під кадастровим номером НОМЕР_2 та ОСОБА_5 звільнити земельну лісову ділянку під кадастровим номером НОМЕР_3, що знаходиться на землях державного лісового фонду державного підприємства «Ізюмське лісове господарство» в Придонецькому лісництві в кварталі № 517 виділ № 10,

в с т а н о в и в :

В квітні 2016 року Державне підприємство "Ізюмське лісове господарство" звернулось до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, посилаючись на те, що працівниками державної лісової охорони в межах державного лісового фонду, наданих в постійне користування ДП "Ізюмське лісове господарство", в кварталі № 517 виділ № 10 Придінецького лісництва на землях Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області в березні 2016 року виявлено протиправне зайняття громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 земельних лісових ділянок.

Просить визнати незаконнимита скасувати рішення II сесії VII скликання від 04 грудня 2015 року № 20 про затвердження «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1», рішення III сесії VII скликання від 15 грудня 2015 року № 27 про затвердження «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Придонецьке на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області», рішення IV сесії VII скликання від 24 грудня 2015 року № 32 про затвердження «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Придонецьке на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області» та зобов'язати ОСОБА_2 звільнити земельну лісову ділянку під кадастровим номером НОМЕР_1, ОСОБА_4 звільнити земельну лісову ділянку під кадастровим номером НОМЕР_2 та ОСОБА_5 звільнити земельну лісову ділянку під кадастровим номером НОМЕР_3, що знаходиться на землях державного лісового фонду державного підприємства «Ізюмське лісове господарство» в Придонецькому лісництві в кварталі № 517 виділ № 10. Стягнути з відповідачів судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовільнити.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка за довіреністю представляє його інтереси та інтереси ОСОБА_4, в судовому засіданні проти позову заперечували.

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечував в повному обсязі.

Заводська сільська рада Ізюмського району Харківської областів судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі.

В судовому засіданні встановлено, що працівниками державної лісової охорони в межах державного лісового фонду, наданих в постійне користування ДП "Ізюмське лісове господарство", в кварталі № 517 виділ № 10 Придінецького лісництва на землях Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області в березні 2016 року виявлено протиправне зайняття громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 земельних лісових ділянок, що підтверджується рапортом, актом огляду місця вчинення порушення лісового господарства і схемою розміщення земельної ділянки (а.с.10-12).

16.03.2016 року ДП "Ізюмське лісове господарство" листом № 11-06/144 направило заяву керівнику Ізюмської місцевої прокуратури з проханням перевірити встановлені факти. (а.с.13). 21.03.2016 боку заява була переадресована до Ізюмського відділу поліції. (а.с.14).

Також 16.03.2016 року ДП "Ізюмське лісове господарство" листом № 11-06/143 направило заяву начальнику Ізюмського відділу ГУ Національної поліції в Харківській області з проханням проведення перевірки встановлених фактів. (а.с.15).

25.03.2016 року за вих. № 4205/119-81/01-2016 від Ізюмського відділу ГУ Національної поліції в Харківській області отримано відповідь, в якій зазначено, що земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3 належать на праві власності громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно наданих ними Свідоцтв про право власності. (а.с.16).

Рішенням III сесії VII скликання від 15грудня 2015 року № 27 Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Придонецьке, площею 0,1300 га та передано йому у приватну власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення. (а.с.20).

Рішенням II сесії VII скликання від 04грудня 2015 року № 20 Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1600 га та передано йому у приватну власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення. (а.с.22).

Рішенням IV сесії VII скликання від 24 грудня 2015 року № 32Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_3, у власність ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Придонецьке, площею 0,2500 га та передано йому у приватну власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення. (а.с.23).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.12.2015 року виданого Ізюмським міськрайонним управлінням юстиції Харківської області, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,16 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номероб'єкта нерухомого майна: 28. (а.с.81,82).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2015 року виданого Ізюмським міськрайонним управлінням юстиції Харківської області, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,13 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Придонецьке, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 28. (а.с.84,85).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2015 року виданого Ізюмським міськрайонним управлінням юстиції Харківської області, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Придонецьке, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 28. (а.с.93,94).

Харківська обласна Рада народних депутатів рішенням від 18 квітня 1991 року внесла в адміністративно - територіальний устрій окремих районів такі зміни:в Ізюмському районі відновила села, взяла їх на облік і підпорядкувала село Придонецьке Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області. (а.с.148,149).

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Ст. 14 Конституції України унормовано, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Приписами ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 3 ст. 22 ЗК України, яка кореспондується із ч. 1 ст. 33 цього ж Кодексу визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства.

Згідно із ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно із положеннями п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної та комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - в розмірі не більше 2,0 га.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного орган) виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (п.б). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення і смольної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки. що обумовлюються угодою сторін (п.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно приписів ст. 14 Конституції України, керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 81, 118, 121, 122 ЗК України, відповідачі звернулися до Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області із клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Заводської сільської ради в с. Придонецьке в межах населеного пункту, орієнтовною площею 0,1600 га, підтверджуючи, що вони не отримували земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в рамках безоплатної передачі земельних ділянок.

Рішеннями від 09.09.2014 р. № 352, 353 Заводської сільської ради відповідачам надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,1600га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованої на території Заводської сільської ради в селі Придонецьке (далі - земельні ділянки) з метою подальшої передачі у приватну власність.

На підставі наведених рішень відповідачі замовили виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснюєгаку реєстрацію, подаються: відповідна заява, оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки.

На виконання зазначених вимог для державної реєстрації земельних ділянок до відділу Державного земельного кадастру Управління Держземагентства в Ізюмському районі Харківської області виконавцем землевпорядних робіт були надані проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Придонецьке на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області проекти землеустрою, які містять довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) станом на 01.01.2014 року, відповідно до яких правовий статус земельної ділянки відзначено як землі, не надані у власність або постійне користування; комунальна форма власності, цільовим призначенням земельної ділянки є сільськогосподарське, категорії і складу - сільськогосподарські угіддя: рілля, не відноситься до особливо цінних земель, без додаткової інформації; викопіювання з кадастрової карти (плану), які містять інформацію про межі населеного пункту - с. Придонецьке. інших суміжників викопіювання не містить; позитивні висновки щодо погодження документації із землеустрою Управління Держземагентства в Ізюмському районі Харківської області.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2015 року по справі № 820/7711/15 визнано протиправними дії Управління Держземагентства в Ізюмському районі Харківської області щодо відмов у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Придонецьке на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, скасовано рішення Управління Держземагентства в Ізюмському районі Харківської області у формі висновків про відмову в погодженні документації із землеустрою № 12 від 05.01.2015 року, № 162 від 22.01.2015 року, № 2487 від 24.04.2015 року та наказ № 71 від 12.12.2014 року про скасування висновку № 193-е/14 щодо погодження документації із землеустрою № 5140 від 05.12.2014 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 р. по справі № 820/7710/15 визнано протиправними дії Управління Держземагентства в Ізюмському районі Харківської області щодо відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Придонецьке на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, визнано протиправним та скасовано рішення Управління Держземагентства в Ізюмському районі Харківської області у формі висновку про відмову в погодженні документації із землеустрою № 2486 від 24.04.2015 року.

Отже, наведені судові рішення, які не були оскаржені в апеляційному порядку та набрали чинності, свідчать про відповідність закону наведених проектів землеустрою, про законність оскаржуваних рішень сільської ради, та, відповідно, про правомірність у власність спірних земельних ділянок.

Необхідно врахувати, що згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» терміни вживаються в такому значенні: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості проправа на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

В силу ч. 2 ст. 3 цього Закону держава гарантує достовірність зареєстрованих прав нанерухоме майно та їх обтяжень.

У ст. 3 вказаного Закону унормовано, що права на нерухоме майно га їх обтяження,що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Також, виходячи з чинних положень ст. 193 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» всі відомості про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами містяться в єдиній державній геоінформаційній системі - Державному земельному кадастрі, призначенням якого є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування., заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання га охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обгрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою (ст. 194 ЗК України).

Згідно із ст. 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості Державною земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі: витягів з Державного земельного кадастру про об'єкт Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території) за формою, встановленою Порядком ведення Державною земельного кадастру; викопіювань з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру.

Згідно із нормами ст. 181-184, 202-204 ЗК України, законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про землеустрій» дані державного земельного кадастру - це документальне підтвердження відомостей про правовий режим земель, їх цільове призначення, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, які ґрунтуються на підставі землевпорядної документації.

Згідно із ст. 49 Лісового кодексу України Державний лісовий кадастр на території України ведеться з метою ефективної організації охорони і захисту лісів, раціональною використання лісовою фонду України, відтворення лісів, здійснення систематичною контролю за якісними і кількісними змінами лісів. Державний лісовий кадастр ведеться на основі державного земельного кадастру.

Відповідно до п.1.4 Порядку присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам для ведення Державного реєстру земель, затверджених вказівкою Держкомзему України від 20.03.2002 р. № 12, кадастровий номер земельної ділянки - це унікальний на території України код, який присвоюється кожній земельній ділянці з метою її ідентифікації і залишається незмінним протягом усього часу фізичного та юридичного існування земельної ділянки як єдиного цілого.

Згідно із п. 10, 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051,відомостями Державного земельного кадастру є всі відомості, які підлягають внесенню до нього згідно з цим Порядком та у порядку інформаційної взаємодії з іншими кадастрами та інформаційними системами, а також відомості, одержані внаслідок їх оброблення, систематизації та узагальнення. Відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Отже, з аналізу наведених вище правових норм вбачається, що правовий статус земельних ділянок лісового фонду визначається нормами земельного та лісового законодавства відповідно до їх цільового призначення за даними Державного земельного кадастру.

Відповідно до ст. 173 ЗК України визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Відтак, як свідчить «Проект установлення границ сельских населенных пунктов Заводского сельського Совета народних депутатов Изюмського района Харьковской области» та Публічна кадастрова карти України, спірні земельні ділянки за даними Державного земельного кадастру перебувають в межах села Придонецьке.

Водночас, згідно із ч. 2 ст. 3 ЗК України земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

При цьому, у постанові від 24.12.14 р. по справі № 6-212цс14 Верховний Суд України наголосив, що при визначенні правового режиму земель лісогосподарського призначення повинно базуватися на пріоритетності норм земельного законодавства над лісовим.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 56 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств.

Також, згідно із абз. 2 ст. 5 Лісового кодексу України віднесення земельних ділянок до складу земель лісового фонду, визначення їх меж провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зважаючи на це випливає, що Заводською сільською радою прийнято спірні рішення в межах наданих Законом повноважень, у сільської ради не існувало правових підстав для відмови у наданні земельної ділянки на підставі вище наведених правових норм.

Верховний Суд України у постанові від 11 листопада 2014 року у справі № 21-405а 14 зазначив, що позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки такі рішення органу місцевого самоврядування вичерпали свою дію шляхом виконання. Їх скасування не породжує наслідків для власників земельних ділянок, оскільки у таких осіб виникло право власності і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах, а обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Відповідну правову позицію про неможливість скасування ненормативних правових актів, які є актами одноразового застосування та вичерпують свою дію фактом їх виконання, висловив Верховний Суд України у постанові від 04.06.2013 року у справі № 21-64а13. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 06.06.2011 року у справі № 21-50а11, від 24.10.2011 року у справі № 21-309а11.

Відтак, пункт 3 позовних вимог не відповідає способам захисту прав, передбаченим ст. 16 ЦК України та прямо суперечить приписам рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 у справі № 1-9/2009, рішенням Верховного суду України та ст. 3, 4 Європейської хартії місцевого самоврядування від 15.10.1985 р., ратифікованої Законом № 452/97-ВР від 15.07.97 р.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані рішення є повністю реалізованими, тобто втратили силу фактом їх виконання, що виключає подальше скасування виконаних рішень органу місцевого самоврядування та позбавлення громадян права власності на земельні ділянки.

І це право не може бути обмежене будь-яким нормативно-правовим актом або рішенням будь-якого органу, оскільки, відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Щодо посилань позивача на висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 27.01.2015 р. по справі № 21-570а14, то вони не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, з тих мотивів, що обставини справ є різними.

П.6 Розділу II Прикінцевий та перехідних положень Закону № 5245-УІ встановлено, що у разі, якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердженняздійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; замежами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.

Таким чином позивач не надав суду ніяких доказів та інформації які дії ним вчинено з метою приведення свого права користування земельними ділянками лісового фонду у правову площину та оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право користування ними.

Тож є недоречними посилання позивача на ч. 5 ст. 116 ЗК України, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Адже припиняти можливо лише ті права, які виникли, які с зареєстровані у ДЗК і щодо яких с правовстановлюючий документ, а таких доказів позивач не надав. Наведені ж в позові історичні дані не підміняють правових норм та правовстановлюючих документів

Суд вважає, що надані позивачем до позову докази не містять правовстановлюючого документу на спірні земельні ділянки, не вказують на наявність порушення законодавства з боку відповідачів, а навпаки: лист Ізюмського відділу ГУ Національної поліції в Харківській області від 23.03.2016 р. № 4203/118-81/01-2016 свідчить про відсутність ознак будь-якого кримінального або адміністративного порушення в діях відповідачів. Інші надані до справи матеріали не містять ідентифікованих даних про спірні земельні ділянки, в тому числі, з проекту організації та розвитку лісового господарства позивача, з акту узгодження площі земель лісгоспу з органами впорядкування від 21.01.2011 р. не вбачається, що до складу наведених в них ділянок входять спірні з кадастровими номерами НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6.

Також, згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить і цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт вважається недійсним.

Таким чином, якщо правовий акт індивідуальної дії органу місцевого самоврядування суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси окремих осіб, він може бути скасований у судовому порядку.

Водночас, позивач не зазначив, які саме законодавчі норми порушено Заводською сільською радою при прийнятті спірних рішень, яким саме нормам права суперечать чи не відповідають оскаржувані рішення, в чому полягає їх незаконність, на якій правовій підставірада мала відмовити відповідачам у переданні земельних ділянок у власність.

Тому відсутнє правове підґрунтя для задоволення позову, адже відсутній факт як порушення законодавства з боку сільської ради та інших відповідачів, так і факт порушення прав позивача у зв'язку із прийняттям відповідачем оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином суд вважає, що позивач не надав до суду належного документального підтвердження порушень права, про захист якого він звернувся до суду, не зазначив, яким чином оскаржуване рішення порушує його права в аспекті визнаного за власником права на землю та не наводить порушених сільською радою норм права, які б встановлювали загальнообов'язкові правила поведінки по відношенню до позивача, тому позовна заява Державного підприємства "Ізюмське лісове господарство" задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 12, 20,21, 152, 181-184, 202-204 ЗК України, Законом України «Про державний земельний кадастр», Законом України « Про землеустрій», суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Ізюмське лісове господарство" до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Заводської сільської ради Ізюмського району про визнання рішень незаконними та зобов'язання звільнити земельні лісові ділянки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: М. О. Гуренко