Провадження № 4-с/760/171/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою Комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Інститут кримінально-виконавчої служби, ОСОБА_1. про визнання дій неправомірними, визнання неправомірною та скасування постанови, суд

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду зі скаргою і просить:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. при накладенні штрафу на ДПтС України у розмірі 5100,00 грн.;

-визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення штрафу на ДПтС України у розмірі 5100,00 грн. від 25.05.2017 року, винесену головним державним виконавцем ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України Рагімовою А.Н. у виконавчому провадженні № 52371417.

Посилається в скарзі на те, що 06.06.2017 року Комісією із ліквідації Державної пенітенціарної служби України отримано вимогу головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. щодо виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20.09.2016 у справі № 760/10666/15-ц та одночасно постанову про накладення на ДПтС України штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, які датовані одним днем- 25 травня 2017 року.

Вважає постанову про накладення на ДПтС України штрафу протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Виходячи з того, що вимога державного виконавця про виконання рішення суду була отримана вперше, просить задовольнити скаргу.

Представник заявника та представник заінтересованої особи - Інституту кримінально-виконавчої служби в судовому засіданні скаргу підтримали.

Представник заінтересованої особи- Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮ України проти скарги заперечувала.

Зазначила, що підтверджуючих документів про виконання рішення суду після відкриття виконавчого провадження до відділу не надходило, а тому постановою головного державного виконавця Рагімової А.Н. на боржника у виконавчому провадженні - заявника в справі був накладений штраф у розмірі 5 100, 00 гр.

Оскільки рішення суду і після цього не було виконано, постановою від 12 червня 2017 року на боржника був накладений штраф у розмірі 10 200,00 гр.

Виходячи з цього, вважає дії головного державного виконавця законними і просить відмовити в задоволенні скарги.

Заінтересована особа ОСОБА_1. проти скарги заперечував.

В подальшому, після надання пояснень у справі, представники заінтересованих осіб та заінтересована особа ОСОБА_1. в судове засідання не з»явилися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставили, а тому суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.1 Закону України « Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року позивач поновлений на роботі на посаді завідуючого кафедрою спеціальної підготовки Інституту кримінально-виконавчої служби.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 27.09.2016 року на підставі ст. 17, 19,21,25,31 Закону України "Про виконавче провадження" відкрито виконавче провадження ВП52371417, яка була направлена на виконання до Державної пенетенціарної служби України.

Постановою Кабінету Міністрів України №343 від 18 травня 2016 року та розпорядження Кабінету Міністрів України № 697-р від 22 вересня 2016 року функції і повноваження ДПтС України, що ліквідується, покладено на Міністерство юстиції України.

Листом від 11 жовтня 2016 року Державна пенетенціарна служба України звернулася до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮ України про звернення до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Солом»янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року подання головного державного виконавця Рагімової А.Н. про заміну сторони виконавчого провадження було задоволено.

Замінено боржника - Державну пенетенціарну службу України на Міністерство юстиції України.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року ухвала суду була скасована, а справа передана на новий судовий розгляд.

Постановою головного державного виконавця від 25 травня 2017 року був скасований процесуальний документ - про заміну сторони виконавчого провадження від 04 січня 2017 року, виданий на підстави ухвали суду від 13 грудня 2016 року.

В цей же день боржнику була направлена вимога про виконання рішення суду та постанова про накладення штрафу в зв»язку з його невиконанням у розмірі 5 100, 00 гр.

/ а.с. 5 - 8 /

Відповідно до ст.65 Закону України « Про виконавче провадження » рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

В статті 75 Закону зазначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Представник заявника в судовому засіданні зазначила, що вимога державного виконавця про виконання рішення суду та постанова про накладення штрафу надійшли в установу одночасно - 06 червня 2017 року.

З вимоги державного виконавця від 25 травня 2017 року вбачається, що рішення суду боржником мало бути виконане негайно.

При цьому сторони не спростовували, що дана вимога боржнику була направлена поштою.

Даних обставин представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮ України в судовому засіданні не спростовував.

Постановою головного державного виконавця від 24 липня 2017 року виконавче провадження було закінчене.

/ а.с.45 - 49; 51; 53 - 54; 58 - 61; 69 - 71; 73;76 - 82; 84;87 - 91 /

За змістом ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

В п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що дії державного виконавця в частині винесення постанови про накладення штрафу на боржника не відповідають вимогам закону, а тому суд приходить до висновку про обгрунтованість скарги.

Суд вважає, що вчинені державним виконавцем дії з виконання рішення суду відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 вересня 2016 року до встановлених у процесі виконання обставин, а саме ліквідації Державної пенетенціарної служби, та вчинення відповідних дій з урахуванням цих обставин, не може свідчити про невиконання боржником рішення суду без поважних причин, яке давало право на накладення штрафу за його невиконання.

Керуючись ст.ст.1, ч.1 ст. 2, п. 1 ч. 2 ст. 11, п.9 ч.1 ст.47, ч.ч.1,4 ст.51 Закону України « Про виконавче провадження», ст. 383-388 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. про накладення штрафу.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення штрафу на Державну пенетенціарну службу України від 25 травня 2017 року, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімовою А.Н. у виконавчому провадженні № 52371417.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: