Дата документу 15.06.2017
Справа № 501/3038/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі Тимко М.Л.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Стройтехснаб», публічного акціонерного товариства «Фінансова компанія «СТС-Інвест» про стягнення неустойки та пені за несвоєчасне виконання зобовязань, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом в якому просить на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» стягнути з ПАТ «Фінансова компанія «СТС-Інвест» (відповідача-1) неустойку (штраф) в розмірі 42700,50 грн. за прострочення та неналежне надання фінансової послуги з управління майном, стягнути з ТОВ «Стройтехснаб» (відповідача-2) неустойку (пеню) в розмірі 15 585 682,93 грн. за несвоєчасне виконання зобовязань з будівництва обєкту та передачі у власність обєкту інвестування (а.с.1-6).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.06.2014 року він уклав з ПАТ «Фінансова компанія «СТС-Інвест» угоду №12/11 про участь у фонді фінансування будівництва.

Відповідно до умов угоди обєктом будівництва є будинок за адресою: м. Іллічівськ, вул. Карла Маркса 4, буд.7 (будівельна адреса), обєктом інвестування є 2-кімнатна квартира №20 загальною площею 72,31 кв.м. на 4 поверсі цього будинку. Позивач посилається на те, що свої зобовязання щодо внесення вартості обєкту інвестування виконав належним чином та у повному обсязі, передав ПАТ «Фінансова компанія «СТС-Інвест» на рахунок фонду фінансування будівництва грошові кошти, що підтверджується записом у Свідоцтві про участь у фонді фінансування будівництва виду А від 19.06.2014 року.

Позивач зазначив, що у п.2.2.1. угоди №12/11 визначений орієнтовний (запланований) термін здачі обєкта будівництва І квартал 2015 року але ці умови є невиконаними, у звязку з чим порушені його права та інтереси як добросовісного довірителя та споживача фінансових послуг.

В обґрунтування вимог до ПАТ «Фінансова компанія «СТС-Інвест» позивач послався на те, що відповідач-1 не здійснив передбачених ст.ст. 10, 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» заходів впливу на забудовника ТОВ «Стройтехснаб», чим допустив порушення передбачених п.2.2.1. угоди №12/11 термінів здачі обєкту будівництва більше ніж на 90 днів.

Вказав, що забудовник ТОВ «Стройтехснаб» декілька разів переносив строк здачі обєкта будівництва в експлуатацію, про що ПАТ «Фінансова компанія «СТС-Інвест» його (позивача) не повідомляв, чим порушив вимоги Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Ліцензійних умов провадження діяльності із залучення коштів установників управління майном для фінансування об'єктів будівництва та/або здійснення операцій з нерухомістю, затверджених розпорядженням Держфінпослуг №1225 від 24.06.2004 року, про що зазначено в ОСОБА_1 про порушення законодавства у сфері фінансових послуг ПАТ«ФК «СТС-Інвест» від 01.02.2012 року №ФК-167/422/3-ап.

В обґрунтування вимог до ТОВ «Стройтехснаб» позивач послався на те, що угода №4 від 22.04.2005 року, за якою ПАТ «ФК «СТС-Інвест» (відповідач-1) замовив ТОВ «Стройтехснаб» (відповідачу-2) будівництво багатоповерхового будинку за адресою: м. Іллічівськ, вул. Карла Маркса 4, буд. 7-11, відповідно до визначень ч.1 ст.636 ЦК України є договором на користь третьої особи (на користь позивача), створює правовідносини між ним (позивачем) та забудовником (відповідачем-2) і згідно ст.511 ЦК України породжує у позивача права до забудовника (відповідача-2), в тому числі, стосовно строків виконання зобовязання щодо закінчення обєкту будівництва.

Позивач, вказуючи на те, що відповідачі допустили недобросовісну поведінку по відношенню до нього як довірителя фонду, що угода №12/11 не містить відповідальності управителя ПАТ «Фінансова компанія «СТС-Інвест» та забудовника ТОВ «Стройтехснаб» за повноту та своєчасність виконання своїх зобовязань перед ним (позивачем), посилаючись на положення ч.2 ст. 627 ЦК України та п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист справ споживачів», а також положення ч.1 ст.8 ЦК України, просив застосувати до спірних правовідносин законодавство про захист прав споживачів, зокрема у питанні визначення способу та розміру відповідальності.

Необхідність застосування положень Закону України «По захист прав споживачів» для вирішення спірних правовідносин позивач обґрунтував тим, що фінансування будівництва обєкта інвестування здійснено ним з метою задоволення власних побутових потреб, та посилаючись на аналіз діючого законодавства, позицією Верховного Суду України, викладену в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» №5 від 12.04.1996 року, Узагальненні судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.) від 01.02.2013 року, та у Висновках Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за I півріччя 2015 року.

З урахуванням вищевикладених обставин позивач просив суд задовольнити позовні вимоги та застосувати до відповідачів відповідальність передбачену ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов.

Представники відповідачів проти позову заперечували посилаючись на те, що за угодою №12/11 позивач та відповідачі є учасниками інвестиційного процесу та правовідносини між ними регулюються Законом України «Про інвестиційну діяльність» та Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю».

Зауважили, що спеціальним законом, який встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами є Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Цим Законом та укладеними відповідно до нього договорами урегульована система фінансово-кредитних механізмів при будівництві житла та операціях з нерухомістю, тобто дії суб'єктів цієї системи (довірителів, управителів, забудовників та інш.) при організації будівництва житла, фінансуванні цього будівництва та здійсненні операцій з нерухомістю (ст. 3 Закону). А у відповідності до ст. 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» ПАТ «ФК «СТС-Інвест» є управителем фонду фінансування будівництва фінансовою установою, яка від свого імені діє в інтересах установників управління майном і здійснює управління залученими коштами згідно із законодавством та Правилами фонду системою норм, затверджених та оприлюднених управителем фонду, якої мають дотримуватися учасники системи фінансування будівництва житла для досягнення мети управління майном.

Заперечуючи проти доводів позивача про порядок застосування ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачі посилаються на те, що згідно ст.ст.2, 6, 11 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» фонд фінансування будівництва (ФФБ) це кошти, передані в управління, а відповідно до визначень ст.ст.177, 179 ЦК України грошові кошти це речі, у звязку з чим, передані позивачем на рахунок фонду фінансування будівництва у довірче управління грошові кошти, - це речі над якими здійснюється управління.

Посилаючись на те, що відповідно до положень ст.2, ч.6 ст.6 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та ч.3 ст.1030 ЦК України право власності на кошти передані до фонду фінансування будівництва від довірителя (позивача) до управителя ПАТ «ФК «СТС-Інвест» не переходить, представники відповідачів зазначили, що комплекс дій направлених на управління цими коштами і є замовленням в розумінні пунктів 17 та 22 ч.1 ст.1, ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів».

У звязку із вищенаведеним, наполягали, що вартість саме цих послуг має братися для розрахунку відповідальності згідно ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», а не вартість обєкта інвестування.

Заперечуючи проти розміру заявленої неустойки (штрафу) до ПАТ «ФК «СТС-Інвест» посилались на те, що згідно п.16.1 Правил ФФБ затверджених 22.04.2005 року протоколом №8 дирекції ПАТ «ФК «СТС-Інвест» за здійснення управління Фондом довіритель управителю винагороду не сплачує, тобто вартість такої послуги/замовлення дорівнює нулю, тому будь-які розрахунки в порядку ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» дорівнюють нулю, у звязку з цим, просили відмовити позивачу у задоволенні позову щодо ПАТ «ФК «СТС-Інвест».

Заперечуючи проти вимог до ТОВ «Стройтехснаб» представники зазначили, що не згодні з доводами позивача про застосування до спірних правовідносин ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» по причині того, що спеціальне законодавство, яке регулює відносини між учасниками інвестиційного процесу при будівництві житла та угода №12/11 не захищають інтереси позивача від порушень збоку відповідачів.

Зауважили, що аналогія права та положення Закону України «Про захист прав споживачів» можуть застосовуватись тільки у разі, якщо правовідносини не врегульовані спеціальним законом.

Вказали, що відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» у разі порушення забудовником строків спорудження об'єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов'язків, передбачених частиною першою цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів.

Представники відповідачів зазначили, що посилаючись на вину забудовника ТОВ «Стройтехснаб» та протиправну бездіяльність управителя фонду ПАТ «ФК «СТС-Інвест», позивач не надав суду належних доказів того, що звертався до управителя фондом ПАТ «ФК «СТС-Інвест» із заявами про розірвання угоди №12/11, вихід з учасників фонду фінансування будівництва та повернення коштів внесених до фонду фінансування будівництва або доказів про звернення до відповідачів чи суду щодо неналежного стану введеного в експлуатацію об'єкта інвестування.

Також вказували, що позивач не може захищати своє право щодо строків закінчення обєкту будівництва шляхом застосування до ТОВ «Стройтехснаб» неустойки (пені) на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» оскільки відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 квітня 1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" - неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом.

Зазначили про неможливість застосування неустойки (пені) до ТОВ «Стройтехснаб» (відповідача-2) у звязку з відсутністю прямих відносин між позивачем та відповідачем-2.

З урахуванням вищевикладених обставин представники відповідачів просили суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, розглянувши подані сторонами документи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.04.2005 року між ТОВ «ФК «СТС-Інвест», правонаступником якого є відповідач-1 у справі ПАТ «ФК «СТС-Інвест», та ТОВ «Стройтехснаб» укладена угода №04 про фінансування будівництва з залученням коштів наданих в управління Фонду фінансування будівництва (а.с.7-15).

Як вбачається з п.п. 2.2., 2.3. зазначеної угоди управитель ПАТ «ФК «СТС-Інвест» замовляє забудовнику ТОВ «Стройтехснаб» збудувати обєкт будівництва 19-23-поверховий житловий комплекс, розташований за адресою: м. Іллічівськ, вул. Карла Маркса 4, буд. №7;8;9;10;11 (будівельна адреса) із вбудованими приміщеннями соціально-побутового призначення згідно затвердженої проектно-кошторисної і технічної документації, ввести його в експлуатацію та передати обєкт будівництва установникам на умовах і в термін, визначені цією угодою та правилами Фонду.

Пунктом 4.6. угоди №04 управитель наділений правами здійснювати контроль цільового використання забудовником коштів, спрямованих на фінансування будівництва, контролювати дотримання забудовником виконання умов та зобовязань за угодою з метою своєчасного запобігання виникнення ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що можуть призвести до зростання вартості будівництва більш ніж на 5 відсотків, збільшення строків будівництва більш ніж на 30 календарних днів, припинити фінансування будівництва, розірвати угоду, вимагати повернення всіх коштів спрямованих на це будівництво.

Пунктом 7.3. угоди №04 встановлена відповідальність забудовника у разі порушення термінів будівництва, введення обєкта в експлуатацію, передачі обєкта інвестування у власність довірителям, а також за порушення термінів оформлення права власності на житло і передачі оформлених документів довірителям перед управителем у вигляді штрафу в розмірі 0,01% від загальної суми фінансування будівництва за кожні 10 днів порушення термінів.

Згідно п.11.2 угоди №04 у всьому, що не врегульовано даною угодою, сторони керуються Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», Правилами Фонду та діючим законодавством України.

19 квітня 2014 року між ОСОБА_4, як довірителем та ПАТ «Фінансова компанія «СТС-Інвест», як управителем укладено угоду №12/11 про участь у фонді фінансування будівництва Обєкт будівництва за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Карла Маркса 4, буд.7.

Відповідно до п.п.1.1., 1.3. угоди №12/11 довіритель, на підставі повного визнання ним Правил Фонду фінансування будівництва виду А, дає згоду на участь у Фонді, бере на себе зобовязання виконувати Правила Фонду, передає кошти управителю у довірче управління з метою отримання у власність об'єкту інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій управителя з управління цими коштами, а управитель приймає кошти на рахунок Фонду у довірче управління з подальшим використанням коштів Фонду у порядку визначеному Правилами Фонду. При укладанні цієї Угоди управитель закріплює за довірителем обраний ним обєкт інвестування, характеристики якого визначені у Свідоцтві про участь у Фонді, яке є невідємною частиною цієї Угоди.

Пунктом 2.2. угоди №12/11 визначений обєкт інвестування 2-кімнатна квартира №20 на 4 поверсі, загальна площа квартири 72,31 кв.м., (вказані розміри квартири є проектними).

Пунктом 2.4 угоди №12/11 визначена загальна вартість обєкта інвестування, яка становить 275573,41 грн., що еквівалентно 53509,40 дол. США за комерційним курсом.

Пунктом 4.5 угоди №12/11 визначено, що ціна вимірної одиниці обєкта інвестування становить на день укладання договору еквівалентно 740 доларів США. У разі зміни комерційного курсу оплата за неоплачені вимірні одиниці провадиться з урахуванням нового курсу.

Позивачем вартість обєкта інвестування внесена у повному обсязі, що не заперечувалось відповідачем та про що видане Свідоцтво про участь у фонді фінансування будівництва виду А від 19.06.2014 року.

Пунктом 2.2.1. угоди №12/11 визначений орієнтовний (запланований) термін здачі обєкта будівництва І квартал 2015 року.

Відповідно до п.п.1.1., 9.3. угоди №12/11 правовідносини, що породжуються нею регулюються Правилами Фонду, а у всьому, що не врегульовано даною Угодою, Сторони керуються діючим законодавством України.

01.02.2012 року Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України було складено ОСОБА_1 про порушення законодавства у сфері фінансових послуг ПАТ «ФК «СТС-Інвест» від 01.02.2012 року №ФК-167/422/3-ап (а.с.16-23).

Цим актом встановлені порушення Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», яких припустився відповідач та які свідчать про недбальство, не забезпечення інтересів довірителя, повноту і своєчасність виконання своїх зобов'язань перед ним, неналежне виконання відповідачем, як управителем, своїх зобов'язань щодо контролю за строками прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва, а також того, що збільшення строків будівництва об'єкта сталося внаслідок бездіяльності зі сторони відповідача.

Так, актом встановлені факти нездійснення відповідачем заходів щодо захисту інтересів позивача та зменшення чи усунення факторів, що призвели до ризиків у роботі забудовника у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що призвели до збільшення строків будівництва більше ніж на дев'яносто днів, а також здійснив нецільове використання коштів, що були отримані ним в управління.

Також актом встановлено, що ТОВ «Стройтехснаб» декілька разів переносив строк здачі будинку в експлуатацію, про що відповідач не повідомив позивача та не вніс відповідні зміни до свідоцтва про участь у фонді фінансуванні будівництва.

Відповідно до ст.214 ЦПК України одними із питань, які вирішує суд під час ухвалення рішення є: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини щодо надання фінансової послуги по залученню коштів в управління з метою фінансування будівництва житла, а тому при вирішенні спору застосуванню підлягають норми глави 70 Цивільного кодексу України, Закон України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України у цій сфері.

Статтею 1 Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління при будівництві житла та операціях з нерухомістю» встановлено, що цей Закон встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами.

За ст.3 цього ж Закону системою фінансово-кредитних механізмів при будівництві житла та операціях з нерухомістю за цим Законом є врегульовані цим Законом та договорами дії суб'єктів системи при організації будівництва житла, фінансуванні цього будівництва та здійсненні операцій з нерухомістю. Суб'єктами такої системи, зокрема, є довірителі, управителі, забудовники.

На ряду з цим правовідносини, що породжує угода №12/11 від 19.06.2014 року про участь у Фонді фінансування будівництва, не можуть регулюватись Законом України «Про інвестиційну діяльність» виходячи із природи предмету правовідносин між управителем та довірителем. Встановлюючи в преамбулі, що цей Закон визначає загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України, в його ст.1 уточняється, що інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Укладаючи договір про участь у фонді фінансування будівництва багатоквартирного жилого будинку, позивач ставив собі за мету набути у власність квартиру в цьому будинку, а не створити прибуток (доход) чи досягти соціального ефекту. За таких обставин його участь у фонді фінансування будівництві будинку не є інвестиціями в розумінні зазначеного Закону України «Про інвестиційну діяльність».

У відповідності до ст.2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю»:

●ПАТ «ФК «СТС-Інвест» це управитель фонду фінансування будівництва фінансова установа, яка від свого імені діє в інтересах установників управління майном і здійснює управління залученими коштами згідно із законодавством та Правилами фонду та відповідає вимогам, встановленим цим Законом;

●Правила фонду система норм, затверджена та оприлюднена управителем цього фонду, якої мають дотримуватися всі суб'єкти системи фінансово-кредитних механізмів будівництва житла для досягнення мети управління майном, визначеної установником управління, що повинні відповідати вимогам цього Закону;

●Позивач це установник управління майном особа, яка передає майно управителю в довірчу власність на підставі договору управління майном;

●угода №12/11 від 19.06.2014 року це договір управління майном договір, за яким установник управління передає управителю у довірчу власність майно з метою досягнення визначених ним цілей та встановлює обмеження щодо окремих дій управителя з управління цим майном.

Пунктом 6.4. угоди №12/11 встановлено, що якщо довіритель виконав усі зобов'язання перед управителем та після введення об'єкта будівництва до експлуатації підписав акт прийому-передачі закріпленого за ним об'єкта інвестування, умови цієї угоди про участь в ФФБ вважаються виконаними та управління майном припиняється.

За змістом ч.11 ст.20 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми при будівництві житла та операціях з нерухомістю» для встановлення факту виконання відповідачем умов договору про участь у ФФБ та факту припинення управління майном, необхідне настання всіх трьох наступних умов у їх поєднанні: виконання довірителем всіх зобов'язань перед управителем ФФБ; введення об'єкта до експлуатації; підписання довірителем із забудовником акту прийому-передачі закріпленого за ним об'єкта інвестування, після введення об'єкта в експлуатацію.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобовязання довірителя перед управителем фонду фінансування будівництва ПАТ «ФК «СТС-Інвест».

Приписами ч.5 ст.39 Закону України від 17 лютого 2011 року №3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461, передбачено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта є дата реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ДО-18 від 13.11.2015 року (а.с.74-78) вбачається, що багатоповерховий житловий будинок (секція 7-8) із вбудовано-прибудованими приміщеннями (офісами і апартаментами), розташований за адресою: м. Іллічівськ, вул. Карла Маркса 4 (13 МКР) прийнятий в експлуатацію 13.11.2015 року.

Разом з тим, доказів виконання обовязку з передачі позивачу обєкту інвестування після прийняття об'єкта будівництва до експлуатації не надано і в судовому засіданні.

Укладаючи угоду №12/11 позивач та ПАТ «ФК «СТС-Інвест» домовлялись про орієнтовний термін здачі обєкту будівництва І квартал 2015 року.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», в редакції яка діяла на час укладення сторонами угоди №12/11, управитель зобовязаний був здійснювати контроль за дотриманням забудовником виконання умов та зобовязань за договором з метою своєчасного запобігання виникнення ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій будівництва, що можуть призвести, зокрема, до збільшення строків будівництва більше ніж на 90 днів.

Стаття 7 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» встановлює, що управитель при реалізації права довірчої власності несе відповідальність за дотримання вимог цього Закону Правил фонду, договору управління майном та за забезпечення інтересів установника управління, повноту і своєчасність виконання своїх зобов'язань перед ним.

Станом на день розгляду справи Угода №12/11 від 19.06.2015 року відповідачем ПАТ «ФК «СТС-Інвест» не виконана.

Відтак, існують підстави для притягнення ПАТ «ФК «СТС-Інвест» до відповідальності.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Аналізуючи правову природу взаємовідносин між позивачем та ПАТ «ФК «СТС-Інвест», слід визначити, що предмет договору між ними це замовлення позивачем на будівництво житла для власних потреб. В зв'язку з чим, це угода про послугу, результатом якої є отримання житла у власність. Ця теза підтверджується п. 1.1. Договору, відповідно до якої довіритель передає у довірчу власність управителю кошти з метою отримання у власність об'єкт інвестування, визначеного у розділі 2 Угоди.

Згідно до п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Частиною 2 ст.627 ЦК України встановлено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

На підставі ст.8 ч.8 ЦПК України в разі, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства.

Закон України «Про захист прав споживачів» має застосовуватися й у відносинах між управителем, забудовником та довірителем з приводу виконання умов договору про участь у фонді фінансування будівництва, особливо в тій частині, в якій спеціальним законом не врегульовані права та гарантії споживача послуги.

Вирішуючи питання про порядок застосування ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» та розмір відповідальності суд виходить з наступного.

Частиною 5 ст.10 Закон України «Про захист прав споживачів», встановлено, що в разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Позивач просив суд на підставі ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» стягнути з ПАТ «Фінансова компанія «СТС-Інвест» неустойку (штраф) в розмірі 42700,50 грн. (3% вартості обєкта інвестування)за прострочення та неналежне надання фінансової послуги з управління майном.

Суд ставиться критично до заявленого позивачем порядку розрахунку.

Виходячи з правової природи взаємовідносин, угода №12/11 від 19.06.2015 року це договір управління майном.

Згідно ст.1029 ЦК України, за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителю) на певний термін майно в управління, а друга сторона зобовязується за плату управляти від свого імені цим майном в інтересах установника управління або зазначеної ним особи (вигодонабувача).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель фонду на праві довірчої власності здійснює управління фондом та для досягнення мети управління майном, визначеної установниками цього фонду, перераховує частину отриманих коштів у напрямах, зазначених у Правилах фінансування будівництва.

Статтею 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначено, що фонд фінансування будівництва кошти, передані управителю ФФБ в управління, які використані чи будуть використані управителем у майбутньому на умовах Правил фонду та договорів про участь у ФФБ.

Згідно ч.6 ст.6 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» кошти учасників фондів, отримані управителем в управління, відокремлюються від іншого майна управителя, а також від коштів інших фондів.

Особливим різновидом речей є гроші (грошові кошти). З аналізу вищевказаних норм права вбачається, що передані позивачем на рахунок фонду фінансування будівництва у довірче управління 275573,41 це речі над якими здійснюється управління, а саме управління фондом і є послугою (замовленням) в розумінні п. 17 ч. 1 ст. 1, ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Пунктом 16.1 Правил ФФБ затверджених 22.04.2005 року протоколом №8 дирекції ПАТ «ФК «СТС-Інвест» визначено, що за здійснення управління Фондом довіритель управителю винагороду не сплачує.

Згідно п. 1.1. угоди №12/11 позивач повністю визнав Правила ФФБ. Відповідно до ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Підписання Позивачем угоди №12/11 свідчить про те, що всі її умови йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов наведений у ч.3 ст.18 Закону, який не є вичерпним.

Суд зауважує, що безкоштовне надання послуг з управління фондом фінансування будівництва не забороняється положеннями Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» чи положеннями інших нормативно-правових актів, які регулюють відносини залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла і не вносить дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Частина 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що неустойка нараховується на вартість простроченої (невиконаної) послуги (замовлення).

Враховуючи те, що послугу з управління майном згідно угоди №12/11 та Правил ФФБ позивач отримує безкоштовно, то заявлені ним вимоги до ПАТ «ФК «СТС-Інвест» не підлягають задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову до ТОВ «Стройтехснаб» суд виходив з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи правовідносини між позивачем та відповідачами виникли щодо виконання договору про участь у фонді фінансування будівництва, у сфері відносин залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла.

Законом, який встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами є Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління при будівництві житла та операціях з нерухомістю».

Верховний Суд України у своїх узагальненнях прийшов до висновку, що Закон України «Про захист прав споживачів» має застосовуватися до указаних правовідносин, які виникають на підставі Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» в частині, не врегульованій спеціальним законом.

Суд ставиться критично доводів позивача про застосування до спірних правовідносин ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» по причині того, що спеціальне законодавство, яке регулює відносини між учасниками інвестиційного процесу при будівництві житла та угода №12/11 не захищають інтереси позивача від порушень збоку відповідачів.

Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю»у разі порушення забудовником строків спорудження об'єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов'язків, передбачених частиною першою цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів.

Проте, такі позовні вимоги позивачем не заявлялись.

Посилаючись на вину забудовника ТОВ «Стройтехснаб» та протиправну бездіяльність управителя фонду ПАТ «ФК «СТС-Інвест», позивач не надав суду належних доказів того, що звертався до управителя фондом ПАТ «ФК «СТС-Інвест» із заявами про розірвання угоди №12/11, вихід з учасників фонду фінансування будівництва та повернення коштів внесених до фонду фінансування будівництва.

Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 квітня 1996 року"Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом.

Згідно ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України.

З огляду на викладені обставини, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів неустойки (пені) не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Стройтехснаб», публічного акціонерного товариства «Фінансова компанія «СТС-Інвест» про стягнення неустойки та пені за несвоєчасне виконання зобовязань відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя