Справа № 161/9532/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/773/819/17 Категорія: 59 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Осіпука В.В., Матвійчук Л.В.,

з участю:

секретаря Лимаря Р.С.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти, науки та молоді ОСОБА_4 обласної державної адміністрації, ОСОБА_4 обласної ради про скасування наказів, розпоряджень та поновлення на роботі, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із даним позовом посилаючись на те, що згідно з наказом Управління освіти, науки та молоді ОСОБА_4 обласної державної адміністрації від 02.07.2016 року №108-к, який виданий на підставі розпорядження ОСОБА_4 обласної ради «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Нововолинського ліцею-інтернату ОСОБА_4 обласної ради» від 13.06.2016 року №199-р, його було звільнено з посади директора Нововолинського ліцею-інтернату ОСОБА_4 обласної ради у звязку із закінченням дії контракту, відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Вказував, що укладення з ним контракту суперечить чинному законодавству і його умови не можуть розглядатись як підстава припинення з ним трудового договору; розпорядження ОСОБА_4 обласної ради, що стало підставою для його звільнення, не відповідає вимогам закону, оскільки прийняте без відповідних на те повноважень; при його призначенні та звільненні не дотримана процедура призначення та звільнення керівника навчального закладу, визначена ч.4 ст.20 Закону України «Про освіту»; наказ про його звільнення 13.06.2016 року Управлінням освіти, науки та молоді ОСОБА_4 ОДА був виданий 02.07.2016 року, тобто дія трудового договору була продовжена з ним на невизначений строк; із наказами про звільнення та призначення тимчасово виконуючим обовязки директора ознайомлений не був, розрахунок в день звільнення з ним не проведений та трудова книжка в цей день йому не видана; посада тимчасово виконуючого обовязки директора, на яку він був призначений 14.06.2016 року, не відповідає «Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963, що позбавляє його права на спеціальний стаж для пенсійного забезпечення у майбутньому.

З урахуванням наведеного просив суд скасувати накази Управління освіти, науки та молоді ОСОБА_4 обласної державної адміністрації від 02.07.2016 року №108-к про його звільнення з 13.06.2016 року з посади директора Нововолинського ліцею-інтернату ОСОБА_4 обласної ради та від 02.07.2016 року №109-к про його призначення з 14.06.2016 року тимчасово виконуючим обовязки директора цього ліцею та розпорядження ОСОБА_4 обласної ради від 13.06.2016 року №199-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Нововолинського ліцею-інтернату ОСОБА_4 обласної ради» та від 13.06.2016 року №200-р «Про тимчасово виконувача обовязків директора Нововолинського ліцею-інтернату ОСОБА_4 обласної ради» і поновити його на посаді директора Нововолинського ліцею-інтернату ОСОБА_4 обласної ради з 13.06.2016 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначав, що, відмовляючи у задоволенні позову, суд не взяв до уваги, що його не було ознайомлено з розпорядженням ОСОБА_4 обласної ради № 199-р, а також не врахував положення Конституції України та Рішення Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення норм Кодексу законів про працю України, в яких вказано, що відповідно до ст. 9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Позивач вказував, що його не попереджено про зміну істотних умов праці, а тому він вважає припинення контракту з підстав закінчення його строку та призначення його тимчасово виконувачем обовязків директора є незаконними.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, а рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Представники відповідача ОСОБА_4 обласної ради ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з такого.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивача звільнено на підставі розпорядження голови ОСОБА_4 обласної ради у зв'язку із закінченням строку дії контракту, що не суперечить нормам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає встановленим судом обставинам справи та вимогам закону, підтверджується наявними у справі доказами, яким суд дав належну оцінку.

Згідно з вимогами ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За змістом ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням ОСОБА_4 обласної ради від 10.04.2013 року №18/39 «Про призначення ОСОБА_1 на посаду директора Нововолинського ліцею-інтернату ОСОБА_4 обласної ради» останній був призначений на вказану посаду з 13.06.2013 року на контрактній основі терміном на 3 роки, враховуючи клопотання ОСОБА_4 ОДА та рішення постійної комісії обласної ради з питань духовності, релігій, освіти і науки, культури, засобів масової інформації (а.с.81).

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_4 обласної ради від 10.04.2013 року управлінням освіти і науки ОСОБА_4 ОДА 12.06.2013 року був виданий наказ №114-к «Про призначення ОСОБА_1О.», за яким позивач був призначений 13.06.2013 року директором Нововолинського ліцею-інтернату ОСОБА_4 обласної ради на контрактній основі (а.с.112).

Зі змісту контракту від 13.06.2013 року, укладеного з ОСОБА_4 обласною радою, ОСОБА_1 був призначений на посаду директора Нововолинського ліцею-інтернату на термін з 13.06.2013 року по 13.06.2016 року, відповідно до умов п.п.а. п.20 якого контракт припиняється у разі закінчення терміну його дії (а.с.82-84).

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (ч. 3 ст. 21 КЗпП України).

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Київської міської ради від 09.07.1998 р. № 12-рп/98, незважаючи на застереження, що містяться в Кодексі законів про працю України та інших актах трудового законодавства і спрямовані на захист прав громадян під час укладання ними трудових договорів у формі контрактів, сторонами в контракті можуть передбачатися невигідні для працівника умови: зокрема, це, як правило, тимчасовий характер трудових відносин, підвищена відповідальність працівника, додаткові підстави розірвання договору тощо. Тому сфера застосування контракту під час оформлення трудових відносин не може бути безмежною, вона визначається законами України, чинними міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також постановами Верховної Ради України, указами Президента України, декретами і постановами Кабінету Міністрів України, прийнятими в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Пленум Верховного Суду України роз'яснив у п. 7 постанови № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»,що контракт є особливою формою трудового договору і укладається він, коли його застосування відповідає законодавству (ст. 21 КЗпП України). Власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом (наприклад, керівники підприємств).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є закінчення строку (п. п. 2 і 3 ст. 23 КЗпП України), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або іншого волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору контракту він виявив, коли звертався із заявою про прийняття на роботу за строковим трудовим договором - контрактом. У цей же час він виразив і волю на припинення такого контракту після закінчення строку, на який він був укладений. Власник не зобов'язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Судом також встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до розпорядження голови ОСОБА_4 обласної ради від 13.06.2016 року №199-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Нововолинського ліцею-інтернату ОСОБА_4 обласної ради», враховуючи рішення постійної комісії обласної ради з питань освіти, науки, інформаційного простору, культури та мови, національного і духовного розвитку, сімї, молоді, спорту та туризму від 13.06.2016 року, позивач звільнений з посади у звязку із закінченням терміну дії контракту відповідно до п.п.а. п.20 контракту, укладеного 13.06.2013 року, та п.2 ст.36 КЗпП України (а.с.8).

Розпорядженням голови ОСОБА_4 обласної ради від 13.06.2016 року №200-р «Про тимчасово виконувача обовязків директора Нововолинського ліцею-інтернату ОСОБА_4 обласної ради», враховуючи зазначене рішення профільної комісії, ОСОБА_1 з 14.06.2016 року тимчасово призначено виконуючим обовязки директора ліцею-інтернату до призначення директора ліцею-інтернату (а.с.27).

Згідно з наказом Управління освіти, науки та молоді ОСОБА_4 ОДА від 02.07.2016 року №108-к ОСОБА_5 звільнено з посади директора Нововолинського ліцею-інтернату ОСОБА_4 обласної ради» 13.06.2016 року у звязку із закінченням дії контракту відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України. Як підстава зазначене розпорядження ОСОБА_4 обласної ради від 13.06.2016 року №199-р (а.с.9).

Відповідно до наказу управління освіти, науки та молоді ОСОБА_4 ОДА від 02.07.2016 року №109-к ОСОБА_5 призначено тимчасово виконуючим обовязки директора Нововолинського ліцею-інтернату ОСОБА_4 обласної ради до призначення директора ліцею-інтернату. Як підстава зазначене розпорядження ОСОБА_4 обласної ради від 13.06.2016 року №200-р (а.с.9).

Із дослідженої судом копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що підставами внесення записів про призначення його директором Нововолинського ліцею-інтернату ОСОБА_4 обласної ради, звільнення з посади та призначення тимчасово виконуючим обовязки директора ліцею-інтернату зазначені відповідні рішення та розпорядження ОСОБА_4 обласної ради.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.20 ЗУ «Про освіту» навчальний заклад очолює його керівник (завідуючий, директор, ректор, президент тощо). Керівники навчальних закладів, що є комунальною власністю, призначаються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері освіти, відповідними обласними, міськими, районними органами управління освітою за попереднім погодженням з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

За змістом частини першої статті 26 Закону України «Про загальну середню освіту» трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із Положенням №778, затвердженим постановою КМУ від 27 серпня 2010 р оку «Про затвердження Положення про загальноосвітній навчальний заклад», загальноосвітній навчальний заклад у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України «Про освіту», «Про загальну середню освіту», іншими законодавчими актами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, Кабінету Міністрів України, наказами МОН, інших центральних органів виконавчої влади, рішеннями місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, цим Положенням та Статутом такого закладу.

Заклад може бути заснований на державній, комунальній чи приватній формі власності. Заклад є юридичною особою, має рахунки в установах банків, самостійний баланс, штамп, печатку.

Пунктом 93 Положення №778 передбачено, що керівник державного та комунального закладу і його заступники призначаються на посаду та звільняються з посади відповідним органом управління освітою згідно із законодавством.

Матеріалами справи встановлено, що Нововолинський ліцей-інтернат є загальноосвітнім навчальним закладом, що забезпечує реалізацію права громадян на загальну середню освіту. Заклад заснований на комунальній формі власності, власником майна є ОСОБА_4 обласна рада, функції оперативного управління майном здійснює управління освіти і науки облдержадміністрації.

Згідно з п.20 ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються в установленому законом порядку питання щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.

Пунктом 18 ч.6 ст.55 цього Закону встановлено, що голова районної, обласної, районної у місті ради вирішує питання, доручені йому радою.

Положенням про порядок призначення та звільнення керівників підприємств, установ, організацій спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, затвердженим рішенням обласної ради від 11.06.2004 року №11/20 з подальшими змінами, передбачено, що призначення на посаду керівника підприємства, установи, організації, що належать до обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, здійснюється за рішенням обласної ради.

Відповідно до п.8.3. рішення ОСОБА_4 обласної ради від 11.06.2004 року вирішено доручити голові обласної ради в період між сесіями обласної ради за погодженням з профільною комісією обласної ради призначати і звільняти розпорядженням керівників обєктів спільної власності територіальних громад.

Даний пункт 8.3 рішення ОСОБА_4 обласної ради від 11.06.2004 року узгоджується з п.5.1 Статуту Нововолинського ліцею-інтернату, відповідно до якого директор призначається обласною радою за погодженням з управлінням освіти і науки облдержадміністрації (а.с.106-111).

У разі найму керівника комунального закладу з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 03.02.2016 року в справі №6-1451ц-15.

У п.7 постанови ПленумуВерховного Суду України "Про практику розгляду трудових спорів" від 6 листопада 1992 року №9 розяснено, що власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом.

За змістом ч.3 ст.54 Закону України "Про освіту" педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 р. N963 (з подальшими змінами) затверджено перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, до яких віднесено у т.ч. і посаду директора загальноосвітнього навчального закладу.

Крім того, п.10 контракту визначено, що саме орган управління майном (обласна рада) звільняє керівника у разі закінчення контракту, достроково за вимогою керівника, а також у випадку порушення ним законодавства та умов контракту.

Зі змісту пунктів 19 та 24 зазначеного контракту вбачається, що сторонами обумовлено випадки припинення дії контракту, зокрема у разі закінчення терміну його дії, та на протязі двох останніх місяців строку дії контракту сторони можуть укласти угоду про продовження дії контракту на новий строк. Якщо така угода до дня закінчення дії контракту не буде укладена, контракт вважається припиненим.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 07 червня 2016 року звернувся із письмовою заявою до голови ОСОБА_4 обласної ради з просьбою переукласти з ним контракт, однак рішенням Постійної комісії обласної ради з питань освіти, науки, інформаційного простору, культури та мови, національного і духовного розвитку, сім»ї, молоді, спорту та туризму ОСОБА_4 обласної ради № 8/1 від 13 червня 2016 року , рекомендовано голові обласної ради припинити у звязку із завершенням термін дії контракту з директором Нововолинського ліцею-інтернату ОСОБА_1 та Призначити його тимчасово виконуючим обовязки директора і внести питання про директора на чергове пленарне засідання обласної ради.(а.с.44-46 т.1).

З наведеного вбачається, що голові ОСОБА_4 обласної ради в міжсесійний період делеговані відповідні повноваження, зокрема і щодо звільнення ОСОБА_1 з посади директора Нововолинського ліцею-інтернату ОСОБА_4 обласної ради за закінченням строку контракту. А отже, таке розпорядження є правомірним та законним, а разом з тим призначення позивача виконуючим обовязки директора ліцею-інтернату до призначення директором особи, з якою буде укладено у встановленому порядку контракт, суд вважає жодним чином не порушує прав ОСОБА_1, тому і покликання в апеляційній скарзі як на підставу поновлення позивача на роботі на необізнаність з вищезазначеним розпорядженням №200-р про призначення тимчасово виконуючим обовязки директора не є підставою для поновлення його на посаді директора навчального закладу, враховуючи, що дія попереднього контракту закінчилась 13 червня 2016 року.

Доводи апеляційної скарги щодо скасування наказів Управління освіти, науки та молоді ОСОБА_4 обласної державної адміністрації № 108-к та №109-к від 02.07.2016 року не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції відмовив у задоволенні цих вимог з тих підстав, що зазначені накази були скасовані наказами Управління № 137-к від 22.08.2016 року та № 142-к від 23.09.2016 року (а.с.22.35 т.1).

За таких обставин суд дійшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача, оскільки його було звільнено у зв'язку із закінченням строку дії контракту, що не суперечить нормам чинного законодавства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні та спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді