Справа № 336/1655/17
Провадження № 2/336/1259/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Марко Я.Р., при секретарі Палубінській К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяних в результаті надання неякісних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальний збиток у розмірі 1710 грн., заподіяну моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та понесені судові витрати у розмірі 3840 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що він, прокинувшись 17.01.2017 року близько 6 години ранку, виявив, що холодильник марки LG модель GR-409GVQA не працює. Того ж дня, повернувшись з роботи, від сусідів, позивач дізнався, що в ніч з 16 на 17 січня у їх будинку за адресою м. Запоріжжя, вул. Восьмого Березня, буд. 78 відбувалися перепади напруги в електричній мережі. Наступного дня, позивач був змушений викликати спеціаліста з ремонту холодильників для діагностики та ремонту його холодильника. Після проведення діагностики, спеціаліст з ремонту холодильників підтвердив здогадки позивача та зазначив, що пошкодження сталось в результаті перепаду електричної напруги про що й зазначив в акті виконаних робіт № 1901. Позивачем було здійснено оплату за виклик спеціаліста, проведення діагностики та ремонтних робіт на загальну суму 1710, 00грн.

20.01.2017 року до позивача прийшла комісія у складі інженера-енергетика КП «Наше місто», майстра ділянки № 2 КП «Наше місто» та майстра ділянки № 6 КП «Запоріжміськсвітло» за висновком якої причиною виходу з ладу його холодильника стала аварійна ситуація в трансформаторній підстанції № 243 яка знаходиться на балансі ВАТ «Запоріжжяобленерго», про що складено акт від 20.01.2017 року.

Як зазначає позивач, в результаті надання йому неякісних послуг зі сторони відповідача, було заподіяно шкоду майну позивача у розмірі 1710 грн. На підставі вказаного, він 27.01.2017 року звернувся до відповідача з заявою про компенсацію витрат, здійснених на ремонт холодильника, проте відповіді не отримав.

Крім того, позивач зазначає про те, що витратив багато власного часу та коштів на спроби ремонту холодильника, отримання юридичних консультацій з приводу ситуації, що склалася та зібранням усіх документів, внаслідок пошкодження холодильника всі його продукти, які знаходились в холодильнику зіпсувалися, у звязку з чим він відчував постійний нервовий стрес впродовж декількох днів. Ситуація, що склалася є неодмінно психотравмуючою за своєю суттю та створює переживання, емоційну напруженість, порушує життєві плани та змінює звичайний життєвий устрій. На думку позивача, в результаті надання неякісних послуг відповідачем позивачу була заподіяна також моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 10 000 грн.

Окрім того, між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Олега Головкова» був укладений договір № 20-01/17 про надання правової допомоги від 20.01.2017 року, предметом якого стали послуги з надання юридичних консультацій з питань захисту прав споживачів, а також підготовка, складання та оформлення позовної заяви та складання будь-яких інших процесуальних документів.

Судові витрати на отримання правової допомоги у розмірі 3840 грн. позивач просить суд стягнути з відповідача.

Позивач та його представник у судовому засіданні, яке відбулось 10.05.2017 року позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту, що перепад напруги в квартирі позивача в результаті якої вийшла з ладу його побутова техніка, стався з вини відповідача. Крім того, посилався на акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, як на доказ того факту, що відповідальність за надання неякісних послуг в даному випадку покладається на МКП "Основаніє", оскільки внутрішньобудинкові електромережі будинку, в якому мешкає позивач, перебувають на балансі МКП "Основаніє". В задоволенні позову просив відмовити.

В судове засідання призначене на 07.06.2017 року сторони по справі не зявились. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій зазначив, що проти винесення рішення за його відсутності він не заперечує та просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач та представник позивача у судове засідання призначене на 07.06.2017 року не зявились, представник позивача надіслав на адресу суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи, оскільки він не може зявитися в судове засідання у звязку з складанням іспиту в НЮУ ім. Ярослава Мудрого, водночас, жодних доказів на підтвердження даного факту суду не надав.

Розглянувши клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, суд вважає його необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з частиною 3 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до частини 1 статті 157 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи протягом розумного строку, яле не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватись наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у даній справі було відкрито 23.03.2017 року, ухвалою суду від 15.05.2017 року продовжено строк розгляду справи понад встановлений двомісячний термін та відкладено розгляд справи на 07.06.2017 року.

Суд зазначає, що нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі, тому неможливість одного з представників позивача бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника судового процесу на участь у судовому засіданні його іншого представника. Проте, позивач наданими йому процесуальними правами не скористався.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Частинами 1 та 2 статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Як встановлено статтею 24 Закону України «Про електроенергетику» та пунктом 38 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 26.07.1999 року № 1357, енергопостачальник зобов'язується, зокрема, забезпечувати надійне постачання електричної енергії згідно з умовами ліцензій та договором.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про електроенергетику» споживачі електричної енергії мають право на:

приєднання та підключення до електричної мережі, за умови виконання правил приєднання електроустановок до електричних мереж;

вибір постачальника електричної енергії;

отримання інформації щодо якості електричної енергії, цін, порядку оплати, умов та режимів її споживання;

отримання електричної енергії, якісні характеристики якої визначені державними стандартами;

відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, згідно з законодавством.

Захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюються цим Законом, законами України "Про захист прав споживачів", "Про захист економічної конкуренції", "Про енергозбереження", іншими нормативно-правовими актами.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним наданням відповідачем послуг постачання електроенергії, внаслідок чого позивачу було заподіяно шкоду майнового характеру у розмірі 1710 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Судом встановлено, що позивач, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 користується електроенергією і є її споживачем на підставі договору № 38436013 про користування електричною енергією від 03.01.2007 року (а.с.11-14) надалі Договір).

Згідно з пунктом 9.1 Договору споживач електричної енергії зобов'язується дотримуватись вимог нормативно-технічних документів, цього Договору та Правил користування електричною енергією для населення.

Пунктами 49-52 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 26.07.1999 року № 1357 передбачено, що у разі порушення енергопостачальником умов договору побутовий споживач викликає представника енергопостачальника для складання та підписання акта-претензії побутового споживача, в якому зазначаються терміни, види, відхилення показників з надання послуг тощо (форму типового акта-претензії наведено у додатку 2).

Акт-претензія складається побутовим споживачем та представником енергопостачальника і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника енергопостачальника протягом 3 днів з дня звернення у містах або 7 днів - у сільській місцевості побутовий споживач має право скласти акт-претензію у довільній формі. У разі відмови представника енергопостачальника від підписання акта, акт вважається дійсним, якщо його підписали не менше ніж три побутових споживачі або побутовий споживач і виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоврядування.

Акт-претензія побутового споживача подається енергопостачальнику, який у десятиденний термін усуває недоліки або надає побутовому споживачеві обґрунтовану відмову щодо задоволення його претензій.

У разі відмови енергопостачальника провести необхідні заміри параметрів якості електричної енергії побутовий споживач має право сам організувати проведення таких замірів. Проводити заміри параметрів якості електроенергії може організація, яка має відповідні повноваження або дозволи. У цьому випадку енергопостачальник повинен відшкодувати витрати побутового споживача.

Відповідно до пунктів 29, 30 Договору у разі порушення енергопостачальником умов договору споживач викликає представника енергопостачальника для складання та підписання акта-претензії, в якому зазначаються терміни, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником енергопостачальника і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника енергопостачальника у встановлений термін споживач має право скласти акт-претензію у довільній формі. У разі відмови представника енергопостачальника від підписання, акт вважається дійсним, якщо його підписали не менше ніж три споживачі або споживач і виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоврядування. Акт-претензія споживача подається енергопостачальнику, який у десятиденний термін усуває недоліки або надає побутовому споживачеві обґрунтовану відмову щодо задоволення його претензій.

Відповідно до статті 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 57 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтями 58, 59 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з статтею 179 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано суду акт виконаних робіт № 1901 від 19.01.2017 року (а.с.8) та рахунок № 1901 від 19.01.2017 року (а.с.9), видані ФОП ОСОБА_2, за змістом яких останній надав позивачу наступні послуги: виклик майстра вартість послуги 100, 00 грн.; діагностика вартість послуги 30. 00 грн.; ремонт електричного модуля (заміна процесора прошивки) холодильник LG No Frost вартість послуги 1580, 00 грн., а всього на суму 1710, 00 грн. та зазначено, що в результаті діагностичних робіт було виявлено, що техніка вийшла з ладу внаслідок перепаду напруги.

Крім того, в обґрунтування позову позивач посилається на акт (а.с.10) складений 20.01.2017 року комісією у складі інженера-енергетика КП «Наше місто», майстра ділянки № 2 КП «Наше місто», майстра ділянки № 6 КП «Запоріжміськсвітло», в присутності позивача ОСОБА_1, відповідно до якого комісія виявила, що причиною виходу зі строю холодильника марки LG модель GR-409GVQA стала аварійна ситуація в трансформаторній підстанції № 243 яка знаходиться на балансі ВАТ «Запоріжжяобленерго».

Вищевказний акт від 20.01.2017 року суд не може вважати допустимим та належним доказом, оскільки висновки викладені у даному акті ґрунтуються на припущеннях, він складений за відсутності представника електропостачальника, в ньому не зазначено терміни, види, відхилення показників електричної напруги, а суду не надано доказів щодо наявності відповідного дозволу (ліцензії) у вказаних осіб на здійснення діяльності з надання таких висновків.

Висновок про причину виходу з ладу електроприладу, який міститься в акті виконаних робіт № 1901 також не може бути належним доказом на підтвердження обставин наведених позивачем в обґрунтування позову, оскільки, суду не надано доказів того, що вказаний висновок зроблений щодо холодильника марки LG модель GR-409GVQA, на який вказує позивач у позові та особою, яка має спеціальні знання у відповідній галузі.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.01.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою, за змістом якої просив компенсувати йому повну вартість ремонту холодильника у розмірі 1710 грн. (а.с.15).

У відповідь на вищевказану заяву, відповідач, листом № 55/13-121 від 28.02.2017 року (а.с.72) повідомив позивача про те, що в електричній мережі ЗМЕМ диспетчерською службою не було зафіксовано порушення в електропостачанні споживачів житлового будинку по вул. Восьмого Березня, 78, споживачі електроенергії, що проживають за вказаною адресою зі скаргами на якість електропостачання не звертались.

Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до енергопостачальника з вимогою про складання акту-претензії або здійснював інші дії, які передбачені Договором та Правилами користування електричною енергією для населення з метою фіксації факту порушення умов надання послуг постачання електричної енергії.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що позивачем не дотримано порядку оформлення порушення умов постачання електроенергії енергопостачальною організацією передбаченого пунктами 49-52 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 26.07.1999 року № 1357 та Договором.

Не містять матеріали справи і доказів того, що в ніч з 16 на 17 січня 2017 року за адресою: м. Запоріжжя, вул. Восьмого Березня, буд. 78 відбувались перепади напруги, чи проводились будь-які роботи або відбулася аварія. Сам по собі факт виходу з ладу електроприладу (холодильника) на який посилається сторона позивача як на підставу своїх позовних вимог не може слугувати достатньою підставою для покладання відповідальності на відповідача.

Слід звернути увагу на те, що в судовому засіданні представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, посилався також на акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (а.с.55-57), відповідно до якого внутрішньо - будинкові електромережі будинку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя вул. Восьмого Березня, буд. 78 (ТП-243), перебуває на балансі МКП "Основаніє", проте, договору про укладання спільного використання технологічних електричних мереж або інших доказів на підтвердження цієї обставини суду не надав.

Для з'ясування обставин, що мають значення при вирішенні спору, який виник між сторонами, а саме щодо причин виходу з ладу електроприладу, необхідні спеціальні знання у галузі науки, техніки тощо.

Відповідно до частини 1 статті 143 Цивільного процесуального кодексу України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Судом, з урахуванням приписів частини 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, було розяснено сторонам право щодо можливості заявляти клопотання про призначення відповідної експертизи, однак під час розгляду даної справи сторонами заяв про призначення відповідної судової технічної та товарознавчої експертиз у порядку, передбаченому статтею 143 Цивільного процесуального кодексу України, не подавалось.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що, позивач не довів належними, достовірними та допустимими доказами факт порушення відповідачем умов Договору та постачання електроенергії неналежної якості, параметри якої не відповідають нормативно-технічним вимогам, наявності його вини в заподіянні шкоди майну позивача, а також наявності причинного звязку між діями відповідача щодо постачання електроенергії неналежної якості та виходом з ладу побутової техніки позивача, а тому правові підстави для відшкодування завданої матеріальної шкоди відсутні, відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 1710,00 грн. задовленню не підлягають.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд приймає до уваги, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від встановлення судом неправомірності дій відповідача та факту постачання електроенергії неналежної якості, зокрема, відхилення показників напруги в електричній мережі,в ніч з 16 на 17 січня 2017 року у будинку за адресою м. Запоріжжя, вул. Восьмого Березня, буд. 78, тому, відмовляючи у позові про стягнення матеріальної шкоди, суд відмовляє у позові про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не розглядає питання про розподіл судових витрат, у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 179, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяних в результаті надання неякісних послуг відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Я.Р.Марко