Справа № 603/334/17
Провадження №2/603/164/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2017 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Іванчука В. М.

за участі секретаря судового засідання Швець Н.С.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області

про визнання права на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в Монастириський районний суду Тернопільської області з позовом про визнання за нею права на земельну частку (пай) у господарстві селянської спілки «Світанок» згідно зареєстрованого сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати - ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) у господарстві спілка селян «Світанок» згідно зареєстрованого сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1

На випадок своєї смерті на вказане майно ОСОБА_3 було складено заповіт на ім'я позивача.

Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку.

Позивач - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача Коропецької селищної ради в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 66 років в смт.Коропець Монастириського району Тернопільської області померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, актовий запис №53.

Ще за життя ОСОБА_3 належала земельна частка (пай) у господарстві: спілка селян «Світанок» згідно зареєстрованого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, що підтверджується інформацією про грошову оцінку земельної ділянки (паю) НОМЕР_3 від 09.11.2016 року виданої відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області.

Згідно заповіту, складеного 24.09.1999 року, зареєстрованого у реєстрі за №584 спадкодавець ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право - дочці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Родинні відносини між померлою ОСОБА_3 та позивачем по справі ОСОБА_1 підтверджуються наступними документами:

-свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 виданого повторно 06.12.2016 року, згідно якого ОСОБА_3 є мамою ОСОБА_5;

-довідкою про укладення шлюбу №79 виданою архівом відділу по Усть-Ілімському району і м.Усть-Ілімську в управлінні державної реєстрації служби запису актів громадянського стану Іркутської області, згідно якого ОСОБА_3 змінила своє дошлюбне прізвище з «ОСОБА_11» на «ОСОБА_11»;

-свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 згідно якого шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірвано 06.06.1995 року;

-свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 07.07.1995 року згідно якого ОСОБА_6 змінила своє прізвище «ОСОБА_11» на «ОСОБА_11».

Спірні відносини, що виникли між сторонами пов'язані із реалізацією позивачем свого права на спадкування, а тому регулюються нормами книги «Спадкове право» Цивільного кодекс України (далі - ЦК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Щодо спадкового майна, яке належало ОСОБА_3, а саме, земельної частки (пай) у господарстві: спілка селян «Світанок» згідно зареєстрованого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 і яке фактично прийняла ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (16.01.2003р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Як вбачається з матеріалів справи на час смерті ОСОБА_3, тобто на час відкриття спадщини, був чинним ЦК Української РСР 1963 року, тому при вирішенні питання про прийняття ОСОБА_1 спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії НОМЕР_1 на право на земельну частку (пай) в господарстві спілка селян «Світанок» та визнання за нею права на це майно в порядку спадкування за заповітом необхідно керуватися ст. 549 ЦК Української РСР в якій зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 534 ЦК Української РСР в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкове майно ОСОБА_1 фактично прийняла, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області за №761/1007 від 04.05.2017 року.

Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до п.3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу Пивоварчук О.Є. №68/02-14 від 10.05.2017 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як слідує з матеріалів справи оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) був втрачений про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» №18 (7201) від 12.05.2017 року.

Згідно даного повідомлення вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий селянською спілкою «Світанок» 25.10.1996 року ОСОБА_9 - загублений.

На даний час виготовити правовстановлюючі документи на вищевказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті.

Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну частку (пай) згідно заповіту після смерті ОСОБА_3 в нотаріальній конторі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним в позовній заяві, а отже, він, як спадкоємець за заповітом має право на земельну частку (пай), інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно судом встановлено не було.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а позивач фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, тому є підстави визнати за нею право на зазначене майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права позивачем на спадкове майно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216,1218, 1222, 1223, 1268 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право на:

-земельну частку (пай) у господарстві селянської спілки «Світанок» згідно зареєстрованого сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1, виданого на ім'я ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя В. М. Іванчук