Справа № 466/5691/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/2412/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: представника відповідача ПрАТ «Українська

пожежно-страхова компанія» - Басюк Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з приватного акціонерного товариства (далі-ПрАТ) «Українська пожежно-страхова компанія» в особі його Західної філії, як із страховика забезпеченого транспортного засобу, та ОСОБА_5, як з винної особи, страхове відшкодування в сумі 17963 грн. 40 коп., що становить вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу «Toyota corolla» з реєстраційним номером НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП), що сталась 04.11.2015 року на перехресті вулиць Городоцької і Б.Лепкого у м.Львові, витрати, пов'язані з наданням експертних послуг в розмірі 850 грн., витрати, пов'язані з наданням сервісного обслуговування в розмірі 283 грн. 50 коп. та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29.12.2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі її Західної філії в користь ОСОБА_4 10692 грн. 22 коп. страхового відшкодування, 551 грн. 20 коп. судових витрат, а всього 11243 грн. 42 коп.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог оскаржив відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», просить його змінити з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким стягнути визначену судом суму страхового відшкодування та судових витрат з відповідачів солідарно.

Апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення вказаної вище суми страхового відшкодування та судових витрат лише із страхової компанії, оскільки позивач просила стягнути такі з двох відповідачів. Апелянт вважає, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоча цей договір укладений на користь третіх осіб, а тому винуватець ДТП несе повну матеріальну відповідальність. Апелянт зазначає, що такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15, який суд першої інстанції повинен був застосувати для вирішення даної справи.

Крім того, апелянт в судовому засіданні апеляційного суду наголосив, що позивач у квітні 2016 року звернулась до страхової компанії із заявою про виплату їй страхового відшкодування, строк розгляду якої на момент звернення до суду з вказаним позовом іще не настав, а тому вважає, що позов, пред'явлений позивачем до страхової компанії, є передчасним.

В судове засідання позивач, відповідач ОСОБА_5 та третя особа не з'явилися, про час та місце розгляду справи всі були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку шляхом надіслання судових повісток рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на відомі суду адреси зареєстрованого місця їхнього проживання (а.с.179-182), заяв про зміну місця свого проживання та клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони апелянта в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що з вини водія ОСОБА_5 (підтверджено європротоколом), який керував транспортним засобом марки «Fiat ducato» з реєстраційним номером НОМЕР_2, 04.11.2015 року на перехресті вулиць Городоцької і Б.Лепкого у м.Львові сталась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Toyota corolla» з реєстраційним номером НОМЕР_1, яким керувала позивач ОСОБА_4

Власником пошкодженого транспортного засобу є третя особа - ОСОБА_6

Згідно з полісом №АІ/5197568 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був чинний на момент вчинення ДТП (а.с.75), цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» і ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становив 50 тисяч гривень, франшиза - нуль гривень.

04.11.2015 року на адресу страховика було направлено повідомлення про ДТП, яке ним одержано 05.11.2015 року (а.с.76-77, 97).

За заявою страховика, 05.11.2015 року експертом-оцінювачем було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та проведено автотоварознавче дослідження, відповідно до висновку якого вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту зносу складає 13088 грн. 04 коп., а вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту зносу (вартість матеріального збитку) складає 10692 грн. 22 коп. (а.с.78-94).

05.04.2016 року позивачем була подана заява про страхове відшкодування (а.с.96). Рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті такого страховою компанією ще не прийнято.

У відповідності до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.ст.22, 1192 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), має право на їх повне відшкодування, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції, у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 цього Закону України встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати, пов'язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до вимог ст.12 Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно зі ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до п.37.1.3 ч.1 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Статтею 33-1 вказаного Закону визначено, що страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа.

З матеріалів справи встановлено і цей факт визнається страховою компанією, що останню було своєчасно повідомлено про ДТП (а.с. 76-77, 97), за заявою страховика зразу ж після ДТП було проведено огляд транспортного засобу (а.с.84) та 18.12.2015 року складено звіт про оцінку вартості матеріального збитку - відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу (а.с.78-83), власне з урахуванням якого судом першої інстанції було визначено розмір страхового відшкодування - 10692 грн. 22 коп. (в межах ліміту відповідальності страховика), тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу, яке в силу наведених вище норм ст.ст.22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягає стягненню саме із страховика забезпеченого транспортного засобу, оскільки за вказаним вище полісом сума франшизи є нульовою.

В стягненні решти суми матеріального збитку з відповідача ОСОБА_5 для повного відшкодування позивачеві шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, судом першої інстанції було відмовлено і позивач рішення суду не оскаржила, а тому підстав для перегляду апеляційним судом оскаржуваного рішення суду в іншій частині (в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог позивача) відповідно до вимог ст.303 ЦПК України немає.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (п.13), враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

З матеріалів справи встановлено, що власником пошкодженого транспортного засобу є ОСОБА_6, однак, позивач ОСОБА_4 на момент вчинення ДТП керувала транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом, подавала до страхової компанії заяву про виплату їй страхового відшкодування, власник транспортного засобу жодних заперечень щодо цього не висловлював, хоча був залучений до участі у справі як третя особа, а тому районний суд дійшов правильного висновку про стягнення зазначеної вище суми страхового відшкодування на користь позивача.

Доводи апелянта про передчасність пред'явлення позивачем позову до страхової компанії є безпідставними, оскільки строк розгляду заяви позивача про виплату страхового відшкодування вже давно минув і на момент розгляду справи у суді першої інстанції страхова компанія так і не прийняла рішення по суті заяви позивача, притому, що з наведених вище мотивів, правових підстав для відмови позивачеві у виплаті страхового відшкодування немає.

Безпідставними є також доводи апелянта про солідарний обов'язок страховика і винної особи сплатити суму визначеного судом страхового відшкодування, оскільки з наведених вище мотивів і в силу наведених вище норм Закону, визначена судом сума страхового відшкодування підлягає стягненню саме із страховика забезпеченого транспортного засобу, а солідарного обов'язку по виплаті такого страхового відшкодування Законом не передбачено.

Безпідставними є також посилання апелянта на порушення судом ст.11 ЦПК України, оскільки стягнена судом сума страхового відшкодування не виходить за межі розміру позовних вимог позивача.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну оцінку доказам, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.