Номер провадження: 22-ц/785/3674/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо наукова фірма «Зеленогірське» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та повернення земельної ділянки, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо наукова фірма «Зеленогірське» ОСОБА_3 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 01.02.2017 року,

встановила:

07.06.2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві приватної власності, згідно державного акту серія ОД №087507 від 11.03.2004 року, належить земельна ділянка площею 4,36 га, яка розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району, Одеської області, кадастровий номер :01:004:0218, яка знаходилася у користуванні ТОВ ВНФ «Зеленогірське», по договорам оренди, строк дії яких був до 2010 року. Більше жодних договорів оренди своєї землі вона не підписувала та не заключала, проте відповідач продовжував користуватися її земельною ділянкою. Орендну плату особисто вона не отримувала, отримували її родичі, яких вона не уповноважувала на розпорядження своїм майном. У звязку цим, вона декілька разів зверталася до керівництва ТОВ ВНФ «Зеленогірське» з проханням не користуватися її земельною ділянкою та повернути для самостійного обробітку.

В травні 2016 року вона отримала в конторі господарства договір оренди датований 21.12.2010 року, укладений нібито від її імені, який вона особисто не підписувала і про існування якого не знала. Договір був зареєстрований у відділі Держкомзему у Любашівському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 27.12.2011 року №00285.

Враховуючи те, що при укладенні договору оренди не було дотримано вимоги ч.3 ст.215 ЦК України, та положення ст.16 Закону України «Про оренду землі», ОСОБА_2 просила визнати договір від 21.12.2010 року оренди земельної ділянки, укладений між нею та ТОВ ВНФ «Зеленогірське», недійсним та зобовязати відповідача повернути їй спірну земельну далянку.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 01.02.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 21.12.2010 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ ВНФ «Зеленогірське», зареєстрований у відділі Держкомзему у Любашівському районі від 27.12.2011 року № 00285. Зобовязано ТОВ ВНФ «Зеленогірське» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку площею 4,36 га, розташовану на території Гвоздавської сільської ради, належну їй на підставі державного акту серія ОД №087507 від 11.03.2004 року, кадастровий номер :01:004:0218. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідача ТОВ ВНФ «Зеленогірське» ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було враховано те, що ОСОБА_2 були вчинені дії на укладення договору оренди землі, зокрема передано у користування земельну ділянку, надано підписаний запропонований орендарем договір оренди, надано необхідні для реєстрації договору оренди землі документи, отримувалась орендна плата за договором. ОСОБА_3 зазначає, що ТОВ ВНФ «Зеленогірське» не є експертною установою та не уповноважено здійснювати перевірку належності підписів власника земельної ділянки, а тому повернення підписаного договору власником землі та надання ним необхідних для державної реєстрації такого договору документів, на думку апелянта, є достатнім підтвердженням волевиявлення особи на вчинення правочину. На момент укладення договору оренди сторонами було погоджено усі істотні умови правочину, наявна згода сторін на такі правовідносини, здійснено передачу майна, здійснено державну реєстрацію договору, тобто, договір оренди землі не містить ознак неукладеності та вважати його таким неможливо.

Сторони в судове засідання не зявились. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялись належним чином, що підтверджується відповідними розписками.

Відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Справа розглянута судом на підставі ч. 2 ст. 197 та ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив наступні обставини справи, правовідносини між сторонами та дійшов таких висновків.

Відповідно до державного акту серія ОД № 087507 від 11.03.2004 року ОСОБА_2 (до шлюбне прізвище Нікітіна) належить земельна ділянка площею 4,36 га, яка розташована на території Гвоздавської сільської ради, Любашівського району, Одеської області, кадастровий номер :01:004:0218 (а.с.10).

В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка, яка належить позивачці обробляється ТОВ ВНФ «Зеленогірське» на підставі договору оренди землі від 21.12.2010 року, пунктом 8 якого визначено, що договір укладено на 10 років (а.с.12-14).

Зазначений договір зареєстрований у відділі Держкомзему в Любашівському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено відповідний запис.

Відповідно до Закону України «Про оренду землі» від 06101998 року із подальшими змінами та доповненнями договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Згідно ст.202 ЦК України, двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін.

Стаття 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

ОСОБА_2 категорично заперечувала факт підписання нею договору оренди землі із ТОВ ВНФ «Зеленогірське».

Судом першої інстанції на підставі проведеної судово-почеркознавчої експертизи від 30.12.2016 року №418-П, встановлено, що позивачка договір оренди землі від 21.12.2010 року та акт прийому-передачі не підписувала (а.с. 68 -77).

В матеріалах справи відсутні докази того, що вказаний договір був підписаний іншою особою за дорученням позивачки.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, суд відхилив заперечення представника відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що ВНФ «Зеленогірське» не є експертною установою та не уповноважено здійснювати перевірку належності підписів власника земельної ділянки, а тому повернення підписаного договору власником землі та надання ним необхідних для державної реєстрації такого договору документів, а тому на думку апелянта, є достатнім підтвердженням волевиявлення особи на вчинення правочину, як не спроможні, оскільки волевиявлення особи щодо укладення правочину має підтверджуватись підписом такої особи.

Разом з тим колегія суддів колегія суддів зазначає, що відповідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, а тому суд правильно вирішивши спір, помилково застосував ст. 1212 ЦК України, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині обґрунтування задоволення позову.

Так позов підлягає задоволення на підставі ст. ст. 215, 216 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 309, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо наукова фірма «Зеленогірське» ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 01.02.2017 року змінити в частині обґрунтування підстав для задоволення позову.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

ОСОБА_4