АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/3661/2017 Головуючий у 1-й інстанції: Луценко О.М.
справа №756/5711/16-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 26 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання наявності або відсутності прав у відповідача; визнання права позивача тлумачити зміст правочину; визнання правочину таким, що відбувався та визнання його дійсним; зобов»язання відповідача виконати правочин в натурі та передати результати робіт; стягнення штрафних санкції за порушення договірних зобов»язань та прав споживача, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнював та остаточно просив ухвалити рішення, яким :

- визнати наявність або відсутність прав ФОП ОСОБА_2 щодо його цивільної право і дієздатності, господарської компетентності (спеціальної правосуб'єктності), правового режиму та правової форми майнової основи господарювання за вчиненим правочином на промбазі;

- визнати наявності прав ОСОБА_1 тлумачити зміст вчиненого правочину з виробництва і реалізації пиломатеріалів власного виробництва ФОП ОСОБА_2 - дошки для підлоги від 26 вересня 2012 року, за усним довгостроковим Договором №01/02 від 15 серпня 2012 року;

- визнати правочин з виробництва і реалізації пиломатеріалів власного виробництва ФОП ОСОБА_2 - дошки для підлоги від 26 вересня 2012 року, за усним довгостроковим Договором №01/02 від 15 серпня 2012 року, як реального юридичного факту, що відбувся і що він є дійсним, що він не визнавався судом недійсним та залишається обтяженим правовими наслідками за умисні і усвідомлені цивільні та господарські правопорушення з неналежного виконання, прострочення виконання і відмову від виконання господарських зобов'язань ФОП ОСОБА_2;

- присудити до примусово виконання ФОП ОСОБА_2 господарського зобов'язання в натурі за вчиненим правочином з виробництва і реалізації пиломатеріалів власного виробництва ФОП ОСОБА_2 - дошки для підлоги від 26 вересня 2012 року, за усним довгостроковим Договором №01/02 від 15 серпня 2012 року та передати ОСОБА_1 за актом відтворені в натурі правостворюючі розрахункові документи, за місцем виконання правочину;

- стягнути з ФОП ОСОБА_2 відшкодування штрафних санкцій - пені, у відповідності до вимог, норм і положень Законодавства про захист прав споживачів, за умисні і усвідомлені цивільні та господарські правопорушення з неналежного виконання, прострочення виконання і відмову від виконання господарських зобов'язань за вчиненим правочином з виробництва і реалізації пиломатеріалів власного виробництва ФОП ОСОБА_2, дошки для підлоги від 26 вересня 2012 року, за усним довгостроковим Договором №01/02 від 15 серпня 2012 року, зараховану на користь ОСОБА_1, станом на 26 січня 2017 року, у розмірі 332430 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 15 серпня 2012 року сторони уклали усний договір №01/02, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_2 зобов»язався виготовити та реалізувати продукцію з пиломатеріалів власними силами та засобами в термін 1-1,5 року. Замовлена продукція необхідна ОСОБА_1 для виконання власного будівельного проекту, початок робіт за яким відбувся лише 03 липня 2014 року.

Замовлена продукція була виготовлена, оплачена, проте будь-яких розрахункових документів ФОП ОСОБА_2 не надав.

Вказує також, що 26 вересня 2012 року сторони узгодили корегування до усного договору №01/02 від 15 серпня 2012 року щодо обсягів замовлення та порядку оплати. ОСОБА_1 прийняв замовлення, проте товарно-транспортних та платіжних документів йому не було надано.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 26 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує порушенням норм матеріального та процесуального права, зазначаючи, що судом не застосовано положень законодавства про захист прав споживачів. Посилається на помилковість висновку суду про не підтвердження наявності правовідношення між сторонами.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності відповідача, що не з»явився в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне..

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо укладення між сторонами договору.

Проте, ураховуючи зміст та обсяг позовних вимог, а також підстави заявленого позову, ухвалене судом першої інстанції рішення є таким, що не відповідає вимогам ст.215 ЦПК України, відтак рішення не можна визнати законним та обґрунтованим.

Вирішуючи справу, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Звертаючись до суду, позивач обґрунтовує свої вимоги укладенням з відповідачем усного договору на виготовлення та реалізацію продукції з пиломатеріалів.

Вимоги позивача щодо визнання такого правочину дійсним не підлягають задоволенню, оскільки за приписами ст.220 ЦК України однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину.

Проте, у разі укладення сторонами договору на виготовлення та реалізацію продукції з пиломатеріалів не вимагається нотаріального посвідчення такого договору

За приписами статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений як стороною (сторонами), так і на вимогу однієї або обох сторін судом.

Зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з»ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов»язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб виконання сторонами умов правочину, змісту правочину відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

Відтак, у розумінні ст.213 ЦК України сторонам правочину надано право на тлумачення його змісту та визнання такого права в судовому порядку не вимагається.

Підставою для тлумачення правочину судом є наявність спору між його сторонами щодо змісту, невизначеності або незрозумілості, проте таких позовних вимог не заявлено.

Окрім того, звертаючись до суду із вимогами про присудження до примусового виконання відповідачем господарського зобов»язання в натурі та передання розрахункових документів, не доведено, що між сторонами досягнуто усіх істотних умов договору, що давало б підстави уважати про укладення договору на визначених сторонами умовах; не викладено сам зміст зобов»язання, яке підлягає виконанню; відтак відсутні підстави для задоволення таких позовних вимог.

Законом України «Про захист прав споживачів» визначено договір як усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Проте позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення усного правочину з ФОП ОСОБА_2

У контексті одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін - вирішальним фактором є обов»язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Вимога, якою позивач просить визнати наявність або відсутність прав ФОП ОСОБА_2 щодо його цивільної право і дієздатності, господарської компетентності (спеціальної правосуб'єктності), правового режиму та правової форми майнової основи господарювання за вчиненим правочином на промбазі не обґрунтована необхідністю застосування такого способу захисту права, який би кореспондувався із підставами позову.

Ураховуючи, що позивачем не доведено факт укладення з відповідачем усного договору із визначеними умовами, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 26 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов