АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/1085/16-ц 22-ц/774/1310/К/17
Справа № 213/1085/16-ц Головуючий в і-й інстанції
Провадження №22ц/774/1310/К/17 суддя Соловйова Л.Я.
Категорія - 32 (ІІІ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Борщ А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діє адвокат Гричаний Сергій Володимирович, на рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 29 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Гричаний Сергій Володимирович

позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 16.12.2015 року, приблизно в 16 год. 45 хв., на нерегульованому перехресті вул. Салютна - вул. Наукова в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, сталася ДТП за участю автомобіля «ЗАЗ - 110380», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, який здійснив наїзд на велосипед «Україна», під керуванням ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. В результаті наїзду - ОСОБА_6 отримала ВЧМТ, забиття головного мозку, забиття кісток носу, обширну рану волосяної частини голови, ЖТЗ, мозкову кому 2-го ступеню і була госпіталізована в реанімаційне відділення 17-ї міської лікарні. ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, яка є дружиною позивача, померла у стаціонарному відділенні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2», від травм, отриманих внаслідок ДТП.

Пасажирка велосипеда - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, учениця 9-го класу, школи №5, донька загиблої та позивача, що знаходилась на задньому сидінні велосипеду (багажнику), внаслідок ДТП отримала ЗЧМТ, ЗГН, забиття потиличної області голови, забиття кісток носу та правої гомілки, була доставлена в 17 міську лікарню, потім госпіталізована в 8-му міську лікарню м. Кривого Рогу.

По факту вказаної дорожньо-транспортної пригоди в слідчому відділі Криворізького відділення ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області, було відкрите кримінальне провадження № 0000703 від 16.12.2015 р., за ознаками ч.2 ст. 286 КК України. Згідно постанови слідчого, позивач ОСОБА_4 був визнаний потерпілим по справі. Постановою досудового слідства від 17.03.2016 р., кримінальне провадження було закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Згідно постанови, в діях ОСОБА_6, яка рухалася на велосипеді, вбачається порушення п. 10.1, 16.13 ПДР України, що знаходилось в причинному зв'язку з наслідками ДТП.

За лікарські препарати на період знаходження загиблої в лікарняних установах, позивачем ОСОБА_4 сплачено 2 842 грн. 87 коп., а на поховання загиблої дружини - 12 500 грн. Вартість ритуальних предметів на поховання (труна, хрест, покривало, хустинки, вінки, корзина, катафалк, ікона) становила 6 621 грн. Крім того, ним було понесено витрати на організацію поминального обіду після поховання, а також на 9-й та на 40-й день, а всього матеріальна шкода становить 33 244 грн. 52 коп.

Також, позивач ОСОБА_4 ставить питання про відшкодування моральної шкоди, яка полягає у втратах немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, заподіяних діями водія автомобіля «ЗАЗ-110380» - ОСОБА_2, та значних, душевних, і моральних стражданнях, переживань після події ДТП, душевної болі та фізичних страждань від загибелі близького родича.

Посилаючись на вищевикладене, уточнивши позовні вимоги, просив суд: стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 матеріальний збиток в сумі 33 244 грн. 52 коп.; моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 29 березня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди - 22 564 грн. 02 коп., моральної шкоди - 50 000 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1 102 грн. 40 коп. на користь держави.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діє адвокат Гричаний С.В., просить змінити рішення суду в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, зменшивши розмір матеріальної шкоди до 19 609,02 грн., а моральної - до 25 000,00 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неврахування судом норм ст. 1193 ЦК України щодо зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого. При цьому, зазначає, що постановою слідчого, яка не оскаржена та є чинною, винною в ДТП визнано саме померлу ОСОБА_6, тоді як в його діях не було виявлено порушення Правил дорожнього руху, які призвели до ДТП. При цьому, відповідач посилається на неврахування судом його майнового стану (середньомісячна заробітна плата становить лише 3 812,69 грн. та наявність на утриманні неповнолітньої дитини) та вважає, що розмір матеріальної шкоди має бути зменшено лише на розмір понесених ним витрат на ремонт автомобіля, тобто на 2 955,00 грн. Моральну шкоду відповідач згоден відшкодовувати у розмірі 25 000,00 грн., що на його думку, буде відповідати засадам виваженості та справедливості.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу не оскаржується, а тому колегія суддів не перевіряє правильність висновків суду в цій частині позовних вимог, оскільки, згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 та його представника Гричаного С.В., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, позивача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів заявлених позовних вимог та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється сторонами, що 16.12.2015 року, приблизно в 16 год. 45 хв., на нерегульованому перехресті вул. Салютна - вул. Наукова в Інгулецькому районі м. Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ - 110380», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, та велосипеда «Україна», під керуванням ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка порушила п.п. 10.1., 16.13 Правил дорожнього руху України, що призвело до зіткнення велосипеда «Україна» з автомобілем «ЗАЗ - 110380», реєстраційний номер НОМЕР_1.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій велосипеда ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, внаслідок яких померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Постановою слідчого СВ КВП ГНПУ України в Дніпропетровській області від 17.03.2016 року закрито кримінальне провадження за ч. 2 ст. 286 КК України, у зв'язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 та ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення та у зв'язку зі смертю винної особи ОСОБА_6

При цьому, відповідно до вказаної постанови, слідчий прийшов до висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок грубого порушення водієм велосипеда ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв'язку з її загибеллю. Своїми необережними діями ОСОБА_6 вчинила злочин передбачений ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, спричинивши смерть останнього. Слідством зроблений висновок, про те, що дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм велосипеда ОСОБА_6, вимог глави п.п.10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України, які знаходились в причинному зв'язку з її смертельним травмуванням, однак не вбачається ознак складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, так як в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 була смертельно травмована внаслідок порушення нею Правил дорожнього руху України.

Зазначена постанова особами, які беруть участь у розгляді справи, оскаржена не була (а.с. 8-10).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з обов`язку ОСОБА_2, як володільця транспортного засобу, нести відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, та наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 1167, 1187, 1201 ЦК України для її відшкодування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Умовами ч.5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов'язку доказування та зобов'язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

З наведеного слід розуміти, що володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка стала наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини в цьому його володільця.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позов про відшкодування шкоди» (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6 роз'яснено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли інше не встановлено законом, розмір відшкодування, належного з володільця джерела підвищеної небезпеки, має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено.

З матеріалів справи убачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм велосипеда ОСОБА_6, вимог глави п.п.10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, від яких померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно висновку судової авто-технічної експертизи №19/10-32 від 12.03.2016 року в діях водія ОСОБА_2 по керуванню автомобілем «ЗАЗ - 110380», реєстраційний номер НОМЕР_1, невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору могли б перебувати у причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, не вбачається.

Проаналізувавши матеріали справи, слід зробити висновок, що судом не було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок умислу ОСОБА_6, як прямого, так і непрямого, на заподіяння собі шкоди. Порушення останньою Правил дорожнього руху України є грубою необережністю, що не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки, а лише передбачає зменшення розміру відшкодування завданої шкоди.

Разом з тим, ч. 3 ст. 1193 ЦК України передбачено, що вина потерпілого взагалі не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених ч.1 ст. 1195 ЦК України, тобто витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо; у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування витрат на лікування та поховання, суд виходив з того, що факт отримання ОСОБА_6 внаслідок ДТП тілесних ушкоджень та настання її смерті від цих ушкоджень підтверджується медичними документами, а розмір шкоди - чеками на придбання медикаментів, ритуальних речей для поховання (а.с. 11-40).

Враховуючи вищевикладене колегія суддів не знаходить підстав для зменшення розміру відшкодування завданої шкоди володільцем джерела підвищеної небезпеки у зв'язку з грубою необережністю потерпілої та відхиляє доводи апеляційної скарги у цій частині.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 1167 України відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо покладення відповідальності з відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, позивачеві ОСОБА_4 на ОСОБА_2 відповідає закону.

Однак, рішення суду в частині розміру відшкодування шкоди ОСОБА_4 підлягає зміні, оскільки суд першої інстанції в порушення вимог п.1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Під моральною шкодою розуміються витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я (роз'яснення Пленуму Верховного Суду України дані у п.3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р.).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи всі обставини справи, відсутність вини відповідача ОСОБА_2 у дорожньо-транспортій пригоді та наявність грубої необережності потерпілої ОСОБА_6, яка призвела до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, характер і обсяг фізичних і душевних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості суд визначає за необхідне зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди з 50 000 грн. до 25 000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діє адвокат Гричаний Сергій Володимирович, - задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 29 березня 2017 рокузмінити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 з 50 000 гривень до 25 000 (двадцяти п'яти тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: