Справа № 363/3532/16-ц Головуючий у І інстанції Котлярова І. Ю.
Провадження № 22-ц/780/2499/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 07.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Фінагєєва В.О,

при секретарі: Волошину В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що 18.07.2016р. близько о 18.00 год. в с. Лютіж, Вишгородського району, Київської області, по вул. Визволителів, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4. В подальшому автомобіль НОМЕР_3 від удару, викинуло на смугу зустрічного руху, де сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5, який належить ОСОБА_3. Винною особою у вчиненні ДТП було визнано водія ОСОБА_2, цивільна-правова відповідальність якого була застрахована за полісом обовязкового страхування у ПрАТ «Київський страховий дім». Відповідно до полісу загальнообовязкового страхування ПрАТ «Київський страховий дім» виплатило ОСОБА_6 страхову суму у розмірі 50000,00 грн., проте вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 347230,55 гривень. Оскільки відповідач у досудовому порядку не відшкодовую різницю між нанесеною шкодою та страховою виплатою, позивач вимушений звернутися до суду та просить, стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 297230,55 грн. та судові витрати. Під час розгляду справи, позивач зменшив позовні вимоги та просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму страхового відшкодування в розмірі 246789,00 грн. та витрати повязані зі сплатою судового збору.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 березня 2017 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування заподіяної шкоди суму у розмірі 246789,00 грн. та сплачені судові витрати у розмірі 2467,89 грн..

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не вірно дослідив письмові докази по справі, а саме: калькуляцію витрат від 02.09.16р, рахунок №196 від 02.09.2016 р., акт виконаних робіт №196 від 17.10.2016 р., та квитанцію до прибуткового касового ордеру №1-№30, що в свою чергу призвело до незаконного рішення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позов заявлений правомірно, оскільки з вини відповідача було завдано матеріальну шкоду автомобілю позивача, в свою чергу ПрАТ «Київський страховий дім» виконала усі зобовязання та виплатила позивачці суму страхового відшкодування у межах страхового договору, тому з відповідача підлягає стягненню 246789,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди, тобто різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушенного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст.6 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи , відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно ст. 22 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну

третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 4 ОСОБА_7 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду.

Пунктом 14 ОСОБА_7 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, передбачено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливо, потерпілому відшкодовуються у повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. ОСОБА_7 також передбачено, що у разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду.

Встановлено, що 18.07.2016р. близько о 18.00 год. в с. Лютіж, Вишгородського району, Київської області, по вул. Визволителів, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4. В подальшому автомобіль НОМЕР_3 від удару, викинуло на смугу зустрічного руху, де сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5, який належить ОСОБА_3 (а.с. 4-6).

ОСОБА_7 Вишгородського районного суду від 18.08.2016р. ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 41).

Відповідно до полісу обовязкового страхування АЕ № 6703746 від 16.11.2015р., цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», строк дії страхового полісу до 16.11.2016 року (а.с. 114).

20.07.2016 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» із повідомленням про подію, що може бути визнана страховою, в якому зазначив, що ОСОБА_2, 18.07.2016р. керуючи автомобілем НОМЕР_1, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, у подальшому автомобіль НОМЕР_3, від удару, викинуло на смугу зустрічного руху, де сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5, та який належить ОСОБА_3 (а.с. 115).

Крім того, 20.07.2016 року, ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» із повідомленням про подію, що може бути визнана страховою, в якому зазначив, що 18.07.2016р. сталося ДТП, за участю автомобілем НОМЕР_1, водій якого ОСОБА_2, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, у подальшому автомобіль НОМЕР_3, від удару, викинуло на смугу зустрічного руху, де сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5, та який належить ОСОБА_3 (а.с. 127).

Згідно з полісом обовязкового страхування АІ № 9492635 від 10.03.2016р., автомобіль НОМЕР_4 було застраховано у АТ «СК «АХА Страхування», строк дії страхового полісу до 16.03.2017 року (а.с. 137).

20.07.2016р. страховиком було складено ОСОБА_6 огляду транспортного засобу «Porsche Panamera» держаний номер НОМЕР_5 та описані усі пошкодження транспортного засобу (а.с. 138).

Разом із цим, 28.07.2016р. судовим експертом ОСОБА_8 було зроблено експертний висновок № 507/16 з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. Відповідно до вказаного висновку, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 347230,55 грн. (а.с. 57-89). Також, із долучених документів вбачається, що відповідач по справі був повідомлений про час та місце огляду транспортного засобу.

ОСОБА_3 звернулась 19.09.2016р. із заявою до ПрАТ «Київський страховий дім» про виплату страхового відшкодування. Після чого страховиком було складено страховий ОСОБА_6 № 712-6835/1 від 27.10.2016р., Наказ № 712-6835/1/1 від 27.10.2016р. про виплату страхового відшкодування та 30.11.2016р., ОСОБА_3 було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 15839 від 30.11.2016р. (а.с. 139-140,141,142,143).

Згідно з наданих до суду документів, а саме: калькуляції № 196 від 02.09.2016р., зробленої ФОП ОСОБА_9 СТО «Пегас», рахунку № 196 від 02.09.2016р., ОСОБА_6 виконаних робіт № 196 від 17.10.2016р. та квитанцій до прибуткового касового ордеру № 1- № 30, ОСОБА_3 відремонтувала власний автомобіль НОМЕР_4, вартість відновлювальних робіт склала 296789,00 грн. (а.с. 146-158). Таким чином, сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 становить: 296789,00 (фактичні витрати на ремонт) 50000,00 (страхова виплата) = 246789,00 гривень.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов заявлений правомірно, оскількиз вини відповідача було завдано матеріальну шкоду автомобілю позивача, в свою чергу ПрАТ «Київський страховий дім» виконала усі зобовязання та виплатила позивачці суму страхового відшкодування у межах страхового договору, тому з відповідача підлягає стягненню 246789, 00 грн. в рахунок відшкодування шкоди, тобто різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не вірно дослідив калькуляцію витрат від 02.09.16р, рахунок №196 від 02.09.2016 р., акт виконаних робіт №196 від 17.10.2016 р., та квитанцію до прибуткового касового ордеру №1-№30, що в свою чергу призвело до незаконного рішення, не заслуговують на увагу, оскільки калькуляція та акт виконаних робіт містять чітко зазначений перелік ремонтних робіт, запасних частин (деталей) та матеріалів на які фактично було витрачено кошти та в них наявні всі реквізити необхідні для дійсності цих документів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: