Провадження № 2/752/2329/17
І м е н е м У к р а ї н и
14 вересня 2017 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Новак А.В.,
при секретарі Закаблуківській О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, трьох процентів річних від простроченої суми боргу та пені,-
позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 не виконує укладений між ними договір позики та повертати борг.
Про отримання грошових коштів, відповідачем було складено письмову розписку, копія якої містяться у матеріалах справи.
Позика мала бути повернута до10 лютого 2016 року, однак у встановлений строк відповідач борг не повернув, а тому як зазначає позивач він змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.
Також 14 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки за умовами якого ОСОБА_3 зобов'язався як поручитель відповідати субсидіарно перед ОСОБА_1, як позикодавцем за виконання ОСОБА_2 як позичальником зобов'язань що випливають з договору позики від 10 лютого 2014 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Позивач просить суд суд стягнути з відповідачів, солідарно на її користь суму боргу у розмірі 1321468.30 гривень.
Представник позивача надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутність. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки, яке міститься в матеріалах справи.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання.
Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали. Про причину неявки не повідомляли. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України та частини 4 ст. 169 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення.
Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.
В конкретному випадку, суд вважає, що сторонами спору є позивач ОСОБА_1, як позикодавець та відповідач ОСОБА_2, як позичальник і відповідач ОСОБА_3, як поручитель.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом.
Станом на 14 вересня 2017 року офіційний курс Національного банку України валюти долар США по відношенню до гривні становить 1 долар США = 26.019 гривень, а тому сума що підлягає стягненню у гривнях України становить 1300950 гривень.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення наданий позивачем розрахунок і вважає такий вірним. При цьому приймає до уваги, що на момент вчинення розрахунку офіційний курс Національного банку України валюти долар США по відношенню до гривні становить 1 долар США становив 26.43 гривні за 1 долар США.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Погоджуючись з наданим позивачем розрахунком, суд вважає обґрунтовано доведеними позовні вимоги ОСОБА_1 в частині можливості стягнення пені і вважає за можливе стягнути з відповідача пеню за період з 11.02.2016 року по 22.12.2016 року у розмірі 395862.80 гривень.
В той же час суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог пред'явлених до ОСОБА_3, як поручителя.
Здійснюючи такий висновок суд зазначає, що на момент пред'явлення позову порука є припиненою, оскільки закінчився строк встановлений у договору поруки, про що вбачається з п. 6.1 Договору поруки № 14/02 від 14.02.2014 року, що в силу правила ч. 4 ст. 559 ЦК України, а також п. 6.2 Договору поруки № 14/02 від 14.02.2014 року.
За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково.
Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України, а зокрема суму судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 6890 гривень.
Керуючись ст. ст. 208-209, 212-215, 294-296 ЦПК України, суд,-
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, трьох процентів річних від простроченої суми боргу та пені - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 430090 (чотириста тридцять тисяч дев'яносто) гривень 99 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6890(шість тисяч вісімсот дев'яносто) гривень судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Голосіївським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.
Суддя А.Новак