АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Кравець В.А.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Ощадбанк» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року про забезпечення позову в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

у лютому 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просило накласти арешт на частину грошових коштів у розмірі 80 485 грн. отриманих від реалізації предмета застави легкового автомобіля марки «Шевроле Лацетті», належного відповідачу, які відповідно до розпорядження державного виконавця ВДВС Сумського міського управління юстиції у м. Суми мають бути перераховані на рахунок відповідача, оскільки отриамання останнім цих коштів може унеможливити подальше виконання рішення суду у даній справі.

Справа № 759/1795/17 Апеляційне провадження № 22-ц-796/5204/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Сенько М.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.02.2017 року у задоволенні заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити заяву. Посилається на неправильне застосування норм процесуального права. А саме, суд не взяв до уваги, що кошти, що перебували на депозиті ВДВС Сумського міського управління юстиції у м. Суми, після утримання витрат, передбачних ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження» були перераховані банку як стягувачу у сумі 76 460, 75 грн. Виплата залишку коштів боржнику, який є відповідачем у даній справі може призвести до утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У судовому засіданні представник позивача Барановська С.А. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у його відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для забезпечення позову у спосіб, обраний позивачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам процесуального права.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 152 ЦПК України. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд керуючись вимогами зазначених норм дійшов правильних висновків про те, що підстав для забезпечення позову в обраний позивачем спосіб, а саме накладення арешту на грошові кошти, що залишилися від реалізації в рамках виконавчого провадження предмета застави немає.

Обраний позивачем спосіб забезпечення позову фактично призведе до зупинення виконавчого провадження.

Крім того, позивач не вказав, чи існує залишок коштів від продажу предмета застави, який належить боржнику та його розмір.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Ощадбанк» відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді