У Х В А Л А

20 грудня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним та стягнення процентів за договором позики, та за позовом, ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_6 про визнання договору позики нікчемним,

В С Т А Н О В И В:

В моєму провадженні перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсним договір дарування житлового будинку № 35 по вул. Чапаєва у м. Маріуполі від 24.03.2012 року та стягнення сум заборгованості.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя суду від 19.12.2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_6 про визнання договору позики-застави від 18.05.2010 року нікчемним було обєднанно із цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним та стягнення процентів за договором позики від 18.05.2010 року, та передано справу на розгляд суддя Хараджі Н.В.

Вважаю за необхідне заявити собі самовідвід у розгляді вказаної справи, оскільки під моїм головуванням була розглянута цивільна справа (№263/13638/15-ц) за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення сум боргу за договором позики від 18.05.2010 року, під час розгляду якої мною давалась оцінка та досліджувались обставини, що мали місце під час укладення договору позики від 18.05.2010 року, та були зроблені певні висновки стосовно правовідносин за вказаним договором за участі сторін по справі.

Так, вказаний позов був задоволений та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 18.05.2010 року в розмірі 1 541 600 гривень.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів діяльності судці, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_7 ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобовязані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням V з'їзду судців України 24 жовтня 2002 року (у редакції, затвердженій XI черговим з'їздом судців України 22 лютого 2013 року), затвердженим рішенням ОСОБА_7 суддів України від 04 лютого 2016 року № 1 необхідно пам'ятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосудця неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

За вказаних обставин, з метою виключення будь-яких сумнівів у неупередженості судді, приходжу до висновку, що вказана заява про самовідвід підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36,40 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И Л А:

Заяву про самовідвід судді Хараджі Н.В. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним та стягнення процентів за договором позики, та за позовом, ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_6 про визнання договору позики нікчемним - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В. Хараджа