Справа № 296/3073/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" квітня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Драча Ю.І.,

при секретарі Долецькій Ж.С.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного ОСОБА_1 "Фінанси та кредит" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного Акціонерного ОСОБА_1 «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 про визнання безпідставним нарахування щомісячної комісії за користування кредитом на підставі кредитного договору,

В С Т А Н О В И В

ПАТ ОСОБА_1 "Фінанси та кредит" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимоги просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість у розмірі 38850,00 грн., а саме: донарахована щомісячна комісія за користування кредитом в період з 15.01.2010 року по березень 2016 року 19425,00 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту, відсотків та щомісячної комісії станом на березень 2016 року 19425,00 грн. та судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.01.2007 року між ВАТ ОСОБА_1 "Фінанси та кредит" в особі філії «Центрального управління» АТ Банк "Фінанси та кредит" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 24-308/07-ШД про надання в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитні ресурси в сумі 15000,00 грн. за умовами даного договору позичальник зобовязувався щомісячно погашати заборгованість у розмірі 262,50 грн. та нараховані проценти відповідно до графіку, а також комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 262,50 грн.

11.10.2010 року рішенням Корольовського районного суду м. Житомира частково задоволено позов та стягнуто на користь банку заборгованість в розмірі 19500,00 грн. в березні місяці 2016 року відповідачі виконали рішення Корольовського районного суду м. Житомира та всю заборгованість було сплачено, однак вимоги про розірвання кредитного договору заявлено не було, тому відповідачу здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитними коштам та комісії, що станом на 11.03.2016 року складає 38850,00 грн.

05.07.2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до Публічного Акціонерного ОСОБА_1 «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 про визнання безпідставним нарахування щомісячної комісії за користування кредитом на підставі кредитного договору (а.с. 66-67).

Зустрічний позов обґрунтований тим, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11.10.2010 року частково задоволено позов ПАТ ОСОБА_1 "Фінанси та кредит" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та стягнуто на користь банку заборгованість в розмірі 19500,00 грн. рішення набрало законної сили та на час подання зустрічного позову відкрито виконавче провадження. Тому, у звязку із набранням рішенням законної сили банк повинен припинити нарахування комісії по кредитному договору від 24.01.2007 року.

Представник позивача за первісним позовом первісний позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в уточненій позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечив, вказав на його безпідставність.

Представник відповідача за первісним позовом вказав на безпідставність позовних вимог, просив застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні первісного позову. Зустрічну позовні заяву підтримав та просив задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст.. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Статтею 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку, якою згідно зі ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 543, ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що 09.01.2007 року між ПАТ „Банк „Фінанси та кредит" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 24-308/07-ШД, відповідно до умов якого відповідач у справі отримала кредит в сумі 15000, 00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом 0,0001 проценту річних (а.с. 7-8).

В забезпечення виконання вказаного кредитного договору 09.01.2007 року між ПАТ „Банк „Фінанси та кредит" та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 24- 308/07-ШД-П (а.с. 10-11).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11.10.2010 року у справі № 2-1602/10 за позовом ПАТ „Банк „Фінанси та кредит" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, частково задоволено позов, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ „Банк „Фінанси та кредит" заборгованість за кредитним договором № 24-308/07-ШД від 09.01.2007 року та договору поруки № 24-308/07-ШД-П Е.Л 09.01.2007 року в розмірі 19500,01 грн.. сплаченого судового збору в сумі 771, 39 грн. та 120 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення суду (а.с. 18).

Постановою старшого державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_5 від 04.02.2011 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1602 від 21.01.2011 року (а.с. 18).

10.03.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-1602 від 21.01.2011 року у звязку із виконанням рішення суду (а.с. 44).

Відповідно до п.4.7 кредитного договору позичальник щомісяця в строк з 1 по 10 число кожного місяця, сплачує комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 262,50 грн. У зазначений термін сплачується комісійна винагорода за попередній календарний місяць. Зазначена у цьому пункті договору комісійна винагорода банка сплачується позичальником щомісячно, за весь період до моменту повного виконання позичальником зобов'язань по поверненню отриманих кредитних ресурсів.

Відповідно до п. 6.1 договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати відсотків, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи, що сторонами позов про розірвання кредитного договору не було подано та вказане питання невирішене в позасудовому порядку, суд вважає, зобовязання з повернення кредитних коштів тривають до повного їх погашення, у звязку з чим позовна вимога про стягнення з відповідачів донарахованої щомісячної комісії за користування кредитом підлягає задоволенню.

Разом з тим, частиною 3 статі 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03.09.2014 року у справі № 6-100 цс 14, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Тому, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи відсутність прямих збитків у позивача через порушення відповідачем своїх зобов'язань, беручи до уваги ступінь виконання зобов'язання, суд вважає за можливе застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦПК України та зменшити пеню до 1600 грн.

Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 21025 грн.

При таких обставинах первісний позов підлягає частковому задоволенню.

Що стосується зустрічної позовної заяви, слід зазначити наступне.

Як було зазначено вище, п. п.4.7 кредитного договору передбачено, що позичальник щомісяця в строк з 1 по 10 число кожного місяця, сплачує комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 262,50 грн. У зазначений термін сплачується комісійна винагорода за попередній календарний місяць. Зазначена у цьому пункті договору комісійна винагорода банка сплачується позичальником щомісячно, за весь період до моменту повного виконання позичальником зобов'язань по поверненню отриманих кредитних ресурсів.

Відповідно до п. 7.3 кредитного договору строк дії кредитного договору визначений з моменту його підписання до дня повного виконання зобовязання.

З матеріалів справи вбачається, що остання проплата по тілу кредиту була зроблена відповідачами лише у березні місяці 2016 року, тому не можна вважати, що кредитні зобовязання були припинені між сторонами із винесенням рішення суду від 11.10.2010 року.

Таким чином, суд вважає, що позивач правомірно нараховував щомісяця комісійну винагороду, передбачену п.4.7 кредитного договору, тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Оскільки первісний позов заявлено обґрунтовано, при цьому сума пені зменшена судом самостійно, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в сумі, яка була сплачена при зверненні з позовом.

Керуючись ст. ст. 526, 546, 547, 549, 551, 629 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Публічного Акціонерного ОСОБА_1 "Фінанси та кредит" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ід.номер НОМЕР_1) та з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ід.номер НОМЕР_2) в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість в розмірі 21 025 (двадцять одна тисяча двадцять п"ять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ід.номер НОМЕР_1) та з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ід.номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" витрати по оплаті судового збору по 689,00 грн. з кожного.

В решті позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного Акціонерного ОСОБА_1 «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 про визнання безпідставним нарахування щомісячної комісії за користування кредитом на підставі кредитного договору - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю. І. Драч