Ухвала

Іменем України

Справа №712/15118/17

ПРОВАДЖЕННЯ 6/712/414/17

18 грудня 2017 року

Соснівський районний суд м.Черкаси у складі:

Головуючого-судді Марцішевської О.М.

секретарі - Олефіренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у Черкаському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області знаходиться виконавче провадження №53023897 за виконавчим листом № 2/707/1236/16 від 31.10.2016р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на його утримання в розмірі 1/15 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 21.09.2016р. довічно. Боржник тривалий час ухиляється від виконання судового рішення, станом на 01.11.2017р. утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 2239,06 грн., вжитими виконавцем заходами встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення. Просить суд обмежити боржника - громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за кордон за межі України до виконання зобов"язань, покладених на нього виконавчим листом №2/707/1236/16 від 31.10.2016р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на його утримання в розмірі 1/15 частини всіх доходів щомісячно, починаючи з 21.09.2016р. і довічно.

Відповідно до п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року,справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею ( ч.2 ст.441 ЦПК України).

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення ( ч.3 ст.441 ЦПК України).

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця ( ч.4 ст.441 ЦПК України).

Суд також враховує, що у статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Хлюстов проти Росії» від 11 липня 2013 року, суд визнав порушення п. 2 та п. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції по захисту прав людини та основоположних свобод, в зв'язку з необґрунтованим втручанням в право заявника на виїзд з країни. Оскільки в якості обґрунтування обмеження права заявника на виїзд з країни, служба судових виконань посилалась на несплату заборгованості по судовому рішенню добровільно, не зазначивши ніяких інших причин для застосування даної міри, не пояснивши, як обмеження на виїзд може допомогти меті стягнення заборгованості і не вивчивши особистого становища заявника та інші відповідні обставини справи. З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що національна влада не виконала своїх обовязків по забезпеченню того, що будь-яке втручання в право особи на виїзд з країни, виправдано і співрозмірно на протязі всього терміну його дії у відповідних обставинах справи. Таким чином, втручання не було необхідним в демократичному суспільстві.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що для виконання приписів ст.441 ЦПК України необхідно здійснити виклик державного виконавця в судове засідання, для повного зясування обставин та прийняття обєктивного рішення необхідно витребувати для вивченні в судовому засідання матеріали виконавчого провадження, також розгляд справи необхідно провести з повідомленням учасників виконавчого провадження, виходячи із загального принципу відкритості та гласності судового процесу, який забезпечує кожній особі можливість бути обізнаною про судовий розгляд щодо втручання в її права, аргументи щодо обгрунтованості такого втручання та мати можливість надати відповідь стосовно заявлених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.441 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Здійснити виклик в судове засідання державного виконавця, учасників виконавчого провадження та витребувати для вивчення в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження.

Суддя