Справа № 367/8571/15-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/341/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 30.05.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Гуля В.В., Іванової І.В.,

за участю секретаря: Тимошевської І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03 лютого 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛ-ЛІЗИНГ» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛ-ЛІЗИНГ» (надалі позивач та/або ТОВ) звернулось з вищенаведеним позовом посилаючись на те, що 29.08.2015 року о 21 год. 09 хв., на перехресті вул. Леніна та вул. Інтернаціоналістів в смт. Гостомель, сталася дорожньо-транспортна пригода з вини ОСОБА_2 (далі відповідач), який керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1, та за участю транспортного засобу SKODA Octavia, д.н.з. НОМЕР_2, власником якого є ТОВ «ОЛ-ЛІЗИНГ». Для встановлення вартості матеріального збитку, було проведено незалежну оцінку автомобіля НОМЕР_3. Зазначають, що відповідно до звіту №576 від 01.10.2015 року їм завдано матеріальну шкоду на суму 164 447,36 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім», яка відшкодувала їм завдані збитки в розмірі 49 500 грн.

В звязку з вищевикладеним просили стягнути на їх користь суму невідшкодованої майнової шкоди в розмірі 114 947,36 грн. та судовий збір 1 724,22 грн.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 03 лютого 2016 року позов задоволено.

У своїй апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на необґрунтованість рішення та порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач не довів у суді належними доказами факт проведення (здійснення) ремонту автомобіля, також не надав суду й акти виконаних робіт, які б свідчили про реальну вартість відновлювального ремонту автомобіля. Також вважає, що звіт № 576 від 01.10.2015 року виконаний з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки транспортних засобів, оскільки його не було повідомлено про дату, час та місце огляду та оцінки транспортного засобу, що є важливим фактом.

Сторони належним чином повідомлені про час розгляду справи згідно вимог ч.5 ст.74 ЦПК України (повістки повернулись із відміткою пошти «не запит» та «за закінченням терміну зберігання»), їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що саме з вини відповідача позивачу заподіяна шкода, яка підлягає стягненню з відповідача в частині, яка не відшкодована страховою компанією.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками, так як вони не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.08.2015 року о 21 год. 09 хв., на перехресті вул. Леніна та вул. Інтернаціоналістів в смт. Гостомель, сталася дорожньо-транспортна пригода з вини ОСОБА_2, який керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1, та за участю транспортного засобу SKODA Octavia, д.н.з. НОМЕР_2, власником якого є ТОВ «ОЛ-ЛІЗИНГ» (а.с.7-9).

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 15.09.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Місцевим судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім», яка відшкодувала ТОВ «ОЛ-ЛІЗИНГ» завдані збитки в розмірі 49 500 грн. (а.с.11).

Для встановлення вартості матеріального збитку, позивачем було проведено незалежну оцінку автомобіля НОМЕР_3 та відповідно до звіту №576 від 01.10.2015 року ТОВ «ОЛ-ЛІЗИНГ» завдано матеріальну шкоду на суму 164 447,36 грн. (а.с.12-13), яка була поставлена під сумнів відповідачем відповідною рецензією (а.с.92-94) та врахована колегією суддів припризначенні автотоварознавчної експертизи (а.с.98-99), оскільки вважала, що вищенаведений висновок не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна.

24 березня 2017 року на адресу апеляційного суду надійшло повідомлення про неможливість надання експертного висновку (а.с.114-115) в звязку з ненаданням позивачем на огляд автомобіля та відповідно, - неможливістю проведення дослідження.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до вимог ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Зазначені положення передбачають ситуацію, коли особа понесла реальні збитки, тобто відремонтувала пошкоджений автомобіль і розмір цих витрат підтверджує певними доказами.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предметі спору на власний розсуд; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач поніс реальні збитки, - відремонтував автомобіль, прийняв його ремонт згідно акту виконаних робіт та відповідно , - сплатив вартість такого ремонту.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, є помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про відмову у позові.

Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з позивача на користь апелянта підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 895,55 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛ-ЛІЗИНГ» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛ-ЛІЗИНГ» на користь ОСОБА_2 у розмірі 1 895,55 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: