АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3398/17 Головуючий 1 інст. Садовський К.С.
Справа № 640/8403/15-ц Доповідач Бурлака І.В.
Категорія: захист прав споживачів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» червня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Каюкова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживача шляхом визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк». В обґрунтування свого позову посилався на те, що 12 вересня 2014 року з метою погашення заборгованості перед банком за кредитними договорами № 401575540 від 16 січня 2014 року у сумі 12171,53 грн., № 500483614 від 13 травня 2014 року у сумі 21315,35 грн. він звернувся до Відділення «Салтівське» Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» для отримання фінансової послуги грошових коштів у кредит.

12 вересня 2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» в особі представника Відділення «Салтівське» за довіреністю ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 500959548, після чого його було завірено в тому, що заборгованість за попередніми договорами погашена і претензій до нього за попередніми договорами немає.

Зазначив, що підписуючи кредитний договір від 12 вересня 2014 року № 500959548 йому не було надано засвідченої належним чином копії довіреності ОСОБА_2, дані такої довіреності не внесені до преамбули кредитного договору та до реквізитів розділу № 9 договору. Якщо вказана особа мала довіреність, то не зясовано межі її повноважень. Кругла печатка на договорі свідчить про те, що вказаний кредитний договір укладено не з Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», а з його Відділенням «Салтівське». Посилань в договорі на те, що довіреність ОСОБА_2 або її засвідчена копія є невідємною частиною договору також немає.

Вказав, що у пункті 3 вказаного кредитного договору міститься посилання на розділ № 2 «Загальних умов кредитування (рефінансування) фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві «Альфа-Банк», затверджених Розпорядженням Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» № 1577 від 10 червня 2014 року, які є начебто невідємною частиною цього договору, що не вказані в розділі № 1 цього договору, та визначають інші істотні умови даного кредитного договору, однак з цими Умовами йому запропонували ознайомитись на сайті банку. У письмовому вигляді цих Умов для ознайомлення та фіксування його підписом йому запропоновано не було.

Зазначив, що перед підписанням ним спірного кредитного договору йому в письмовій формі не надано інформацію, передбачену п.2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, яким документом саме перед підписанням ним кредитного договору банком отримано його підтвердження про ознайомлення з наведеною інформацією, йому невідомо.

Вказав, що у відповідача немає його письмового підтвердження про ознайомлення з Умовами та Правилами перед укладенням кредитного договору, немає також і підписаних ним Умов.

У графіку платежів зазначено про необхідність сплати кожного місяця фіксованої суми вартості супутніх послуг банку у розмірі 632,90 грн., але обґрунтування вартості супутніх послуг ні кредитний договір, ні додаток до нього не містять, що є порушенням з боку банку п.3.4 Правил.

Вважав, що будь-які посилання банку на те, що невідємною частиною договору є вищенаведені Умови, якими визначаються істотні умови кредитного договору, є хибними, оскільки такі Умови мають бути зафіксовані на момент укладення кредитного договору підписами обох сторін у письмовому вигляді, у звязку з чим вони не є складовою частиною договору, а тому на їх підставі не виникло будь-яких правовідносин.

Зазначив, що має місце нечесна підприємницька практика банку, коли банк не надав йому на підпис Умов, але вимагає їх виконання, тобто вимагає виконання в частині не існуючих правовідносин за кредитним договором, що порушує його права споживача, така нечесна практика забороняється чинним законодавством.

Просив визнати кредитний договір від 12 вересня 2014 року № 500959548, укладений між ним та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» недійсним; припинити правовідносини між ним та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» за кредитним договором від 12 вересня 2014 року № 500959548; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на його користь та користь держави Україна судові витрати.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити. При цьому посилався на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав вимоги позовної заяви. При цьому зазначив, що суд не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували, що саме вказані Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника; що Умови, які долучені до матеріалів справи відповідачем не містять його підпису як позичальника, але вони пунктом 3 кредитного договору визначені істотними умовами; що скільки разів і в якій частині з моменту укладення кредитного договору ці Умови змінювались, достовірно встановити неможливо, оскільки лише зафіксовані підписом обох сторін умови є належними та допустимими доказами по даній справі при даних обставинах; що формування його волі як позичальника щодо укладення спірного правочину відбувалось за відсутності повної інформації, що створювало помилкове уявлення про дійсну ціну фінансової послуги; що повноваження ОСОБА_2 за довіреністю залишились недоведеними банком; що за відсутності спеціальних знань у юридичній і кредитно-банківській сфері про властивості фінансових послуг неможливо на момент укладення договору заявляти додаткові вимоги щодо умов спірного договору.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, заочне рішення суду залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що порушення прав ОСОБА_1 як споживача при укладанні кредитного договору не було.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» для отримання фінансової послуги.

12 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено кредитний договір для погашення заборгованості перед банком за кредитними договорами від 16 січня 2014 року в розмірі 12 171,53 грн. та 13 травня 2014 року в розмірі 21 315,35 грн. Строк дії договору визначено до 15 вересня 2019 року.

Відповідно до п. 2.4. кредитного договору від 12 вересня 2014 року кредит надається шляхом безготівкового перерахування для: погашення заборгованості за кредитним договором від 16 січня 2014 року на рахунок, що відкритий у ПАТ «Альфа-Банк», у розмірі 12 171,53 грн.; погашення заборгованості за кредитним договором від 13 травня 2014 року на рахунок, що відкритий у ПАТ «Альфа-Банк», у розмірі 21 315,35 грн.

За змістом статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 628, частини 1 статті 634 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 2 статті 215, частиною 1 статті 218, частиною 2 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним; якщо недійсність правочину встановлена законом (нікчемний правочин), визнання його судом недійсним не вимагається.

Із пункту 2.4. кредитного договору від 12 вересня 2014 року вбачається, що кредит надається шляхом безготівкового перерахування для: погашення заборгованості за кредитним договором від 16 січня 2014 року на рахунок, що відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Альфа-Банк», у розмірі 12 171,53 грн.; погашення заборгованості за кредитним договором від 13 травня 2014 року на рахунок, що відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Альфа-Банк», у розмірі 21 315,35 грн.

Із пункту 5 зазначеного кредитного договору вбачається, що його підписанням позичальник підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами Національного Банку України, які йому розяснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний; що він отримав свій примірник цього договору, який складається з першого та другого Розділів та додатків до нього на дату його укладення; що він в письмовій формі ознайомлений з Загальними умовами кредитування (рефінансування) фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві «Альфа-Банк», затвердженими Розпорядженням Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» № 1577 від 10 червня 2014 року, які оприлюднені на Інтернет сторінці Банку за електронною адресою alfabank.com.ua та які йому розяснені, зрозумілі та з якими він цілком згодний.

В матеріалах справи містяться анкета-заява на отримання кредиту (а. с. 66), кредитний договір від 12 вересня 2014 року (а. с. 67-70) та додаток № 1 до вказаного кредитного договору з графіком погашенням платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а. с. 71-72), які підписані ОСОБА_1 та представником банку з відтиском печатки.

Посилання ОСОБА_1 та його представника на те, що повноваження ОСОБА_2 за довіреністю залишились недоведеними банком є безпідставними, оскільки як вбачається з довіреністі від 16 жовтня 2013 року та додатку № 1 до вказаної довіреності (а. с. 59-65) ОСОБА_2 була уповноважена Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» на укладення та/або підписання від імені банку кредитних договорів на суму, що не перевищує 212 000 грн., додаткових угод та додатків до зазначених договорів.

Із матеріалів справи вбачається, що сума, на яку укладено кредитний договір дорівнює 33486, 88 грн., що в межах суми, на яку ОСОБА_2 має право укладати кредитні договори, додаткові угоди та додатки до зазначених договорів

Доводи ОСОБА_1 та його представника щодо того, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували, що саме вказані Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника; що Умови, які долучені до матеріалів справи відповідачем не містять його підпису як позичальника, але вони пунктом 3 кредитного договору визначені істотними умовами; що скільки разів і в якій частині з моменту укладення кредитного договору ці Умови змінювались, достовірно встановити неможливо, оскільки лише зафіксовані підписом обох сторін умови є належними та допустимими доказами по даній справі при даних обставинах; що формування його волі як позичальника щодо укладення спірного правочину відбувалось за відсутності повної інформації, що створювало помилкове уявлення про дійсну ціну фінансової послуги є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи. Доказів на підтвердження таких доводів матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 їх не надав, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із наданого розрахунку вбачається, що позивач здійснював часткові виплати за спірним кредитним договором, що є підтвердженням того, що ОСОБА_1 прийняв усі істотні умови договору.

Аналізуючи наведене слід зазначити, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; у матеріалах справи відсутні докази, що позивач на момент укладення договору заявляв додаткові вимоги щодо умов спірного договору, в подальшому виконував його умови; відповідач надав позивачу документи щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, про що вказано у додатках до кредитного договору «Загальна вартість кредиту» та «Графік погашення кредиту», які підписані позивачем.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснень причин протягом чотирнадцяти календарних днів, якщо він вважав, що його як споживача не повідомлено у письмовій формі про наданий кредит відповідно до частини 2 статті 11 зазначеного Закону.

Матеріали справи свідчать про те, що банк перерахував грошові кошти для погашення попередніх кредитних договорів у вересні 2014 року відповідно до підписаного сторонами договору. Будь яких звернень до банку або до суду протягом 8 місяців з цього приводу з боку ОСОБА_1 не було, що свідчить про те, що ОСОБА_1 погодився з усіма істотними умовами укладеного кредитного договору і питань щодо ціни фінансової послуги, яку вже було здійснено, у нього не виникало.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, зведені до посилання на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

Даних, які б вказували на наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин згідно статті 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії