АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Конецька Д.Г.

за участю ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, треті особи приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_3, Чернівецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 5 жовтня 2017 року,

встановила:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом.

Просила:

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24 листопада 2016 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 1767, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нежилі приміщення підвалу, які знаходяться в житловому будинку літера «А» по вулиці Міцкевича, 1 в місті Чернівці, загальна площа 78,4 кв.м., що складаються з приміщень XIV-XVIII, XX;

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24 листопада 2016 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 1768 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нежиле приміщення, магазин промислових товарів, загальною площею 60,0 кв.м., який розташований по вулиці Міцкевича, 1 в місті Чернівці.

Посилалася на те, що 11 квітня 2008 року між сторонами був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №113, згідно умов якого позивачу були дані кредитні кошти на поточні потреби.

Того ж дня між сторонами укладено договори іпотеки №113 та 113/1, згідно умов яких позивач в рахунок забезпечення зобовязань за вказаним вище кредитним договором передав в іпотеку нежилі приміщення підвалу, які знаходяться в житловому будинку літера «А» по вулиці Міцкевича, 1 в місті Чернівці та нежиле приміщення, магазин промислових товарів, загальною площею 60,0 кв.м., який розташований за тією ж адресою.

Постановами державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області відкрито два виконавчі провадження щодо виконання виконавчих написів, вчинених 24 листопада 2016 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованих в реєстрі за № 1767 та 1768.

Зазначав, що відкриття двох виконавчих проваджень щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, яке стосується забезпечення одного і того самого договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №113 дає можливість кредитору стягнути з боржника подвійну суму.

Вважав, що заборгованість за кредитним договором не є безспірною та не може вважатися обґрунтованою.

Заборгованість за виконавчими написами нотаріуса стягнута за період з 21 травня 2010 року по 1 травня 2016 року, тобто за шість років, чим порушено законодавство, що визначає строки позовної давності.

Крім того, рішенням постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договорах кредиту в сумі 751 004 гривні, в тому числі, по договору № 113 від 11 квітня 2008 року - станом на 1 серпня 2013 року в сумі 544 053 гривень 90 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 335 386 гривень 14 копійок, заборгованості за процентами в сумі 175 108 гривень 73 копійки, пені за прострочення по кредиту в сумі 10 579 гривень 90 копійок, пені за прострочення по процентам в сумі 21 740 гривень 74 копійки, інфляційних втрат (за кредитом та процентами) в сумі 1238 гривень 39 копійок.

Згідно виконавчих написів стягнення проводиться за період з 21 травня 2010 року по 1 травня 2016 року, тобто, має місце подвійне стягнення.

Строк повернення кредиту настав 28 травня 2013 року після надіслання та вручення позивачці відповідної вимоги банку, а не 15 липня 2016 року, як зазначено в оспорюваних виконавчих написах нотаріуса.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 5 жовтня 2017 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24 листопада 2016 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 1767, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нежилі приміщення підвалу, які знаходяться в житловому будинку літера «А» по вулиці Міцкевича, 1 в місті Чернівці, загальна площа 78,4 кв.м., що складаються з приміщень XIV-XVIII, XX.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24 листопада 2016 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 1768 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нежиле приміщення, магазин промислових товарів, загальною площею 60,0 кв.м., який розташований по вулиці Міцкевича, 1 в місті Чернівці.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Так, статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» 2 вересня 1993 року N 3425-XII нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не

більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що 11 квітня 2008 року між сторонами був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №113, згідно умов якого позивачу були дані кредитні кошти на поточні потреби (а.с.28-30).

21 квітня 2008 року та 26 серпня 2009 року між сторонами були укладені договір №1 та договір №2 про зміну умов договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №113 (а.с.23,24)

11 квітня 2008 року між сторонами укладено договір іпотеки №113, згідно умов яких позивач в рахунок забезпечення зобовязань за вказаним вище кредитним договором передав в іпотеку нежилі приміщення підвалу, які знаходяться в житловому будинку літера «А» по вулиці Міцкевича, 1 в місті Чернівці (а.с.15-17).

21 квітня 2008 року та 26 серпня 2009 року між сторонами були укладені договір №1 та договір №2 про зміну умов іпотечного договору №113 (а.с.18,19-20).

11 квітня 2008 року між сторонами укладено договір іпотеки №113/1, згідно умов яких позивач в рахунок забезпечення зобовязань за вказаним вище кредитним договором передав в іпотеку нежиле приміщення магазину промислових товарів, загальною площею 60,0 кв.м., який розташований по вулиці Міцкевича, 1 в місті Чернівці (а.с.22-24)..

21 квітня 2008 року та 26 серпня 2009 року між сторонами були укладені договір №1 та договір №2 про зміну умов іпотечного договору №113/1 від 11 квітня 2008 року (а.с.24-25,25-26).

24 листопада 2016 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_3, вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення на нежилі приміщення підвалу, які знаходяться в житловому будинку літера «А» по вулиці Міцкевича, 1 в місті Чернівці, загальна площа 78,4 кв.м., що складаються з приміщень XIV-XVIII, XX (а.с.20-21).

24 листопада 2016 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення на нежиле приміщення магазину промислових товарів, загальною площею 60,0 кв.м., який розташований по вулиці Міцкевича, 1 в місті Чернівці (а.с.26-27).

Рішенням Третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2014 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договорах кредиту в сумі 751 004 гривні 40 копійок, в тому числі за договором № 113 від 11 квітня 2008 року станом на 1 серпня 2013 року в сумі 544 053 гривень 90 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 335 386 гривень 14 копійок, заборгованості за процентами в сумі 175 108 гривень 73 копійки, пені за прострочення по кредиту в сумі 10 579 гривень 90 копійок, пені за прострочення по процентам в сумі 21 740 гривень 74 копійки, інфляційних втрат (за кредитом та процентами) в сумі 1238 гривень 39 копійок (а.с.49-50).

Суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі Правила) рекомендоване поштове відправлення це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M"), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу.

З огляду на зазначене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Таку правову позицію Верховний Суд України виклав в постанові від 30 листопада 2016 року у справі № 6-82 цс 16.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «Укрсоцбанк» не надав суду доказів, які би підтверджували той факт , що ОСОБА_2 був вручений лист , який був направлений їй банком 13 червня 2016 року про дострокове погашення кредиту із зазначенням розміру заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів вважає, що заборгованість за кредитним договором не є безспірною та приватний нотаріус, вчиняючи виконавчий напис не врахував те, що з дня виникнення права вимоги у банку до відповідача минуло більше трьох років.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як вбачається із змісту виконавчих написів нотаріуса від 24 листопада 2016 року нотаріус звернув стягнення на предмети іпотеки для погашення боргів за кредитними договорами за період з 21 травня 2010 року по 1 травня 2016 року.

Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до вимоги частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Тобто новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після предявлення позову.

Таку правову позицію Верховний Суд України виклав в постанові від 7 червня 2017 року у справі № 6-298 цс 17.

Як вбачається з матеріалів справи 23 квітня 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» направив ОСОБА_2 письмову вимогу № 19.101-86/96-5511 про дострокове повернення коштів отриманих за вищевказаними кредитними договорами у звязку з невиконанням позивачкою умов кредитних договорів. ОСОБА_2 отримала таку вимогу 29 квітня 2013 року (а.с. 52).

Вказані обставини ОСОБА_2 визнає.

Отже банк відповідно до правил ст. 1050 ЦК України скористався своїм право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та змінив строк повернення кредиту і цей строк відповідно до умов договорів настав 28 травня 2013 року.

В серпні 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитними договорами (а.с. 51).

Рішенням постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договорах кредиту в сумі 751 004 гривні, в тому числі, по договору № 113 від 11 квітня 2008 року - станом на 1 серпня 2013 року в сумі 544 053 гривень 90 копійок( а.с. 49, 50).

Отже строки позовної давності щодо вимог банку до позивачки були перервані відповідно до правил ст. 264 ЦК України та почали спливати заново в серпні 2013 року.

За таких обставинна станом на 24 листопада 2016 року тобто на день вчинення нотаріусом виконавчих написів минуло не більше трьох років з дня виникнення права вимоги у банку до ОСОБА_2 про погашення боргу за кредитними договорами .

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема помилковими є доводи скарги про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не повинен перевіряти безспірність заборгованості.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості.

Проте не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Таку правову позицію Верховний Суд України виклав в постанові від 5 липня 2017 року №6-887цс17.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 5 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: А.І. Владичан

ОСОБА_5