У Х В А Л А

04 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Лященко Н.П.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про перегляд судових рішень у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на майно,

встановила:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 30 січня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2017 року касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено, рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій з ухваленням нового рішення про задоволення позову, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 37-39 Закону України «Про іпотеку».

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року, 02 листопада 2016 року, 15 лютого 2017 року, 22 лютого 2017 року, 22 березня 2017 року, 15 березня 2017 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання до Верховного Суду України заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Постановляючи ухвалу 01 червня 2017 року, про перегляд якої, зокрема, подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в позові з огляду на те, що сторонами іпотечного договору за взаємною згодою було визначено умови саме позасудового способу захисту за застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, що є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно. Окрім того, позивач не реалізував передбаченого договором способу позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки передбачений в п.12.3.1 іпотечного договору, не надав доказів звернення до нотаріуса з вимогою про реєстрацію права власності на підставі вказаного пункту, який є договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в п. 12.3.1, а також відмови нотаріуса в реєстрації права власності на предмет іпотеки за позивачем.

Проте у наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року, 02 листопада 2016 року, 15 лютого 2017 року, 22 лютого 2017 року, 22 березня 2017 року, 15 березня 2017 року суд касаційної інстанції виходив з того, що суди не звернули уваги на те, що в разі встановлення в договорі такого пособу звернення стягнення на предмет іпотеки як набуття іпотекодержателем права власності на обтяжене майно та відмовою іпотекодавця від виконання умов, передбачених договором іпотеки, банк вправі вимагати застосування такого способу звернення стягнення у судовому порядку.

Верховний Суд України вже вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні зазначених заявником норм права у подібних правовідносинах та висловлював свою правову позицію.

Зокрема, в постановах Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1219цс16, від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1243цс16, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1685цс16 року, від 02 листопада 2016 року у справі №6-2457цс16, від 22 березня 2017 року у справі №6-2967цс16 суд висловив правову позицію та виходив з того, що позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Оскільки рішення у справі, про перегляд якого, зокрема, подано заяву, відповідає правовій позиції Верховного Суду України, колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження у вищезазначеній справі.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на майно за заявою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук