№ 201/4129/17 провадження 2/201/1499/2017
УХВАЛА

21 березня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про встановлення факту, що має юридичне значення, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20 березня 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Дніпрогаз» про визнання безпідставними, протиправними певні дії, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Але вказана позовна заява не відповідає вимогам: п. п. 2, 3, 5 ч. 2, ч. ч. 3, 4, 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120 ЦПК України:

●позивачу у позовній заяві в якості третьої особи слід вказати ОСОБА_2 з зазначенням її зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування), поштового індексу, оскільки спірні правовідносини торкаються і її інтересів і без неї справу розглянути не можливо;

●позивачу у позовній заяві слід уточнити виклад обставин (предмет та підстави позову), якими він обґрунтовує свої позовні вимоги та самі позовні вимоги, а саме: уточнити способи захисту відповідно до якого він просить захистити його порушенні права та інтереси з урахуванням ч. 2 ст. 16 ЦК України якою визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, оскільки при пред'явленні позову має бути викладено, яке саме право а порушено; коли і в чому це виявилося; способи захисту, яких суд може вжити;

●позивач в позовній заяві при викладі обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги зазначає, що йому було завдано моральну шкоду, однак доказів, що підтверджують завдану шкоду до позовної заяви недодає та не зазначає;

●позивачу слід уточнити обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, оскільки згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування немайнової (моральної) шкоди» слід зазначити, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, в чому полягає така шкода, якими доказами підтверджується її наявність;

●позивачем з урахуванням його позовних вимог не було сплачено судовий збір у розмірі відповідно до ст. 4, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір». Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору: отримувач коштів Управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра/Соборний район/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37989269; банк отримувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області; код банку отримувача (МФО) 805012; рахунок отримувача 0005; код класифікації доходів бюджету 22030101. Призначення платежу Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа). Також слід зазначити, що не можуть бути взяті до уваги посилання позивача, що на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільняється від сплати судового збору, оскільки першорядним нормативно-правовим актом національного законодавства, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір», то саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у статті 5 цього Закону, а саме: перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір». Пунктом 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» було передбачено, що споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, звільняються від сплати судового збору. Проте, Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності 01 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не передбачено. Відповідно до частини 3 статті 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Позивач звернувся з позовною заявою на момент чинності статті 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору. Однак, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному Закону, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню. Виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, а тому передбачені законом підстави для не сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви відсутні;

●позивачем при підписанні позовної заяви не було вказано дату її подання до суду;

●до позовної заяви з усуненими недоліками слід додати копії всіх документів, що додавалися до позовної заяви, для третьої особи;

●до позовної заяви з усуненими недоліками слід додати її копію та копії всіх документів, що будуть додаватися до неї, для відповідача та третьої особи.

Крім того слід зазначити, що у разі збільшення розміру позовних вимог або пред'явлення нових вимог несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК ( 1618-15 ). У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв'язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про встановлення факту, що має юридичне значення, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди залишити без руху та запропонувати позивачу у строк до 28 березня 2017 року, але не пізніше двох днів з дня отримання вказаної ухвали усунути недоліки з додержанням вимог п. п. 2, 3, 5 ч. 2, ч. ч. 3, 4, 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120 ЦПК України.

У разі невиконання ухвали в зазначений термін, позов вважається не поданим та повертається позивачу.

Суддя -