Справа № 459/779/17
Провадження № 6/459/75/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Рудакова Д.І.

з участю секретаря судового засідання Головка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді подання державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням, у якому просила тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1, дата народження 21.10.1983 року, м. Червоноград, вул. Купчинського, 4/18, до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим листом № 2-3082/08 виданим 14.08.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи 09.07.2008 року і до повноліття дітей, але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць. В обгрунтування подання послалася на те, що на виконанні у Червоноградському міському відділі ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження № 49970847 щодо виконання вищевказаного виконавчого листа. 28.01.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити майно належне боржнику на праві власності відсутнє. 22.08.2016 року виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, боржник на виклик не зявився та не повідомив виконавця про причини неявки. Державною прикордонною службою України повідомлено, що ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ЕR№324247. Вважає, що ОСОБА_1. ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець у судове засідання не зявилася, подала клопотання про розгляд подання за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до копії виконавчого листа № 2-3082/08 виданого 14.08.2008 року Червоноградським міським судом Львівської області з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи 09.07.2008 року і до повноліття дітей, але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць.

Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 28.01.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа.

22.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та заборони його відчуження.

Державним виконавцем скеровано запити до компетентних органів на предмет наявності за боржником майна, на яке б можна було звернути стягнення. Згідно наданих відповідей, боржник на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м.Червонограді та Червоноградському міському центрі зайнятості не перебуває, за ним не зареєстровано нерухомого майна, останній не має у власності чи користуванні земельних ділянок на території Червоноградської міської ради.

Згідно повідомлення Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області від 22.07.2016 року №02-05/13741, ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ЕR№324247.

Відповідно до інформації наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 перетинає державний кордон України.

Згідно копій актів державного виконавця від 01.09.2016 року, 03.03.2017 року державним виконавцем здійснено виходи на дільницю за місцем проживання боржника за адресою: м.Червоноград, вул. Купчинського, 4/18, в ході яких встановлено, що майновий стан боржника не перевірено, дверей ніхто не відчинив, боржнику залишено виклик до ЧМВДВС ГТУЮ у Львівській області.

Відповідно до копії акту державного виконавця від 18.01.2017 року, до ЧМВДВС ГТУЮ у Львівській області зявилась стягувач, яка повідомлена, що боржник ухиляється від сплати аліментів, повідомлена про суму боргу та можливість звернутись до правоохоронних органів.

22.08.2016 року на адресу боржника державний виконавець скеровував попередження №В11/600/14700, що підтверджується його копією.

16.03.2017 року на адресу боржника скеровано виклик державного виконавця №11-49970847/3405, що підтверджується його копією. Однак у матеріалах справи відсутні відомості про те, що боржник отримав зазначені попередження та виклик, а додана до подання копія конверта про таке не свідчить, оскільки неможливо встановити, що саме та кому було направлено у цьому конверті.

Вирішуючи порушене державним виконавцем питання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1993 р.) та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права

передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи

свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім

тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки,

громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших

і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України", якими встановлено самостійні підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду - до виконання зобов'язань. Цією ж статтею встановлено способи реалізації встановлених обмежень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Виконавчими провадженнями поновлюються майнові та особисті немайнові права осіб шляхом застосування процесуальних засобів і способів примусу до осіб, які добровільно не виконали свої обов'язки у сфері матеріальних правовідносин.

За приписами п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесій здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, аналіз же перелічених вище норм дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Однак, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав суду доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду. В матеріалах справи відсутні докази того, що боржник отримав виклики до виконавчої служби і ухилявся від сплати аліментів. Хоча саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Більше того, у матеріалах справи немає відомостей стосовно обізнаності боржника про відкриття виконавчого провадження, що спростовує доводи подання про ухилення останнього від виконання своїх обовязків.

Суд наголошує, що саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права особи у виконавчому провадженні.

Що стосується актів державного виконавця про вихід за місцем проживання боржника, то суд до уваги такі не приймає, оскільки у них не зазначено понятих та відсутні дані про час такого виходу, який згідно з частиною 1 статті 29 Закону України «Про виконавче провадження» повинен припадати у робочі дні не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до остаточного висновку, що в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д. І. Рудаков