У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Панченко О.М.,

при секретарі Полярній М.В.,

розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Боржник ОСОБА_1, через свого представника ОСОБА_2, звернувся до суду з заявою про відстрочку виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 195 000 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 113 685, 59 грн., 3% річних в розмірі 11 956, 44 грн., відсотки за користування коштами у розмірі облікової ставки Національного банку України в сумі 31 168, 69 грн. та судовий збір в розмірі 2 710, 35 грн..

Свої вимоги мотивує тим, що на даний час у нього виникли обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, а саме, згідно з медичними спеціалізованими висновками, боржник має ряд тяжких захворювань та потребує тривалого лікування. На даний час боржник не працює, не має доходу, в зв'язку з чим фактично не має можливості погасити суму боргу.

Враховуючи вищенаведене, боржник просить суд відстрочити виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.10.2015 року на один рік.

Боржник в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Представник боржника в судове засідання не з'явився, подавши до канцелярії суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник стягувача в судовому засіданні проти поданої заяви заперечував посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Вислухавши думку представника стягувача, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності боржника, оскільки, у відповідності до норм ст. 373 ЦПК України, заява про відстрочку виконання рішення суду розглядається судом у десятиденний строк, неявка боржника не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення представника стягувача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 195 000 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 113 685, 59 грн., 3% річних в розмірі 11 956, 44 грн., відсотки за користування коштами у розмірі облікової ставки Національного банку України в сумі 31 168, 69 грн. та судовий збір в розмірі 2 710, 35 грн..

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 195 000 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 113 685, 59 грн., 3% річних в розмірі 11 956, 44 грн., відсотки за користування коштами у розмірі облікової ставки Національного банку України в сумі 31 168, 69 грн. та судовий збір в розмірі 2 710, 35 грн..

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року залишено без змін.

На даний час рішення суду боржником не виконано.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Виходячи з вимог вказаної вище норми закону вбачається, що відстрочка рішення суду може бути застосована судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов'язковому виконанню у повній мірі в строки і порядок, передбачений чинним законодавством.

Суд не приймає до уваги обставини, на які посилається боржник в обґрунтування поданої заяви, оскільки медична документація, додана боржником до своєї заяви оформлена не належним чином. А саме, висновок лікаря - гастроентеролога від 27.07.2012 року, консультативний висновок гастроентеролога від 11.06.2015 року та довідка про ультразвукове дослідження серця від 04.02.2016 року - не містять відбиток штемпеля лікаря або медичної установи, що ставить під сумніви дану меддокументацію як належний та допустимий доказ по справі. Разом з тим, медичні документи, які містяться в матеріалах справи, не містять в собі інформації про те, що боржник має тяжке прогресуюче захворювання, оскільки рекомендацією лікаря є спостереження та консультація, а з хронології звернень боржника до лікаря, вбачається вибірковий час звернення: 14.02.2012 року, 27.07.2012 ріку, 15.01.2014 ріку, 11.06.2015 року, 04.02.2016 року, 21.04.2017 року.

Крім того, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення суду, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року, як необгрунтованої.

На підставі викладеного та керуючись ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 57-60, 373 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: