Справа № 263/5176/17
Провадження № 2/263/1433/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Скрипниченко Т. І. , при секретарі Диміч Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Маріуполі цивільну справу за позовом Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради до ОСОБА_1, третя особа Комунальний заклад "Маріупольський дитячий будинок змішаного типу "Центр опіки" для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області", про відібрання дітей від батька без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Центральна районна адміністрація Маріупольської міської ради звернулася з позовом до ОСОБА_1, третя особа Комунальний заклад "Маріупольський дитячий будинок змішаного типу "Центр опіки" для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області", про відібрання дітей у батька ОСОБА_1: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення його батьківських прав, просить стягнути з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/3 всіх видів заробітку на користь дитячого закладу, в якому буде передані діти на повне державне забезпечення.

Вимоги мотивували тим, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про народження, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно свідоцтва про народження.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01.04.2014 року (справа №265/1620/14-ц, провадження №2/265/1141/14) було відібрано малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, від матері ОСОБА_4.

16.04.2015 Жовтневою (Центральною) районною адміністрацією Маріуполсьької міської ради до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя була подана позовна заява про відібрання дітей від батька ОСОБА_1 малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області 06.10.2015 року справа №265/2276/15ц, провадження №2/265/1236/15 в задоволенні позовної заяви до ОСОБА_1 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, відмовлено. 13.05.2015 Жовтнева (Центральна) районна адміністрація Маріупольської міської ради до Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу, ухвалою Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу відхилили, рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06.10.2015 року залишено без змін.

Малолітні, за заявою батька тимчасово влаштовані до комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» у зв'язку із складними життєвими обставинами, де перебувають на теперішній час. За час перебування малолітніх у дитячому будинку батько відвідує дітей регулярно, але рекомендації медичних працівників, щодо відвідування дітей на території центру не виконує.

За повідомленням Центрального районного центра соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради батько не прикладає жодних зусиль для створення необхідних сприятливих умов для проживання дітей в сім'ї, не скористався допомогою працівників Центрального районного центру соціальних служби для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради з метою надання сім'ї різних форм соціальної допомоги в подоланні складних життєвих обставин та збереження біологічної родини малолітніх.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 від 13.09.2016 було встановлено, що одяг дітей не відповідає віку малолітніх, відсутні дитячі меблі, місце для ігор та розвитку дітей відсутнє, будинок та ванна кімната не опалюються, в наявності є груба та калорифер, самовільно підключено електропостачання, у випадку перебоїв та вимкнення електрики, будинок не буде повністю опалюватись.

За інформацією Центрального відділу поліції ОСОБА_1 характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями на міри профілактичної роботи реагує слабо, не працює.

Комісією з питань захисту дітей було прийнято рішення 09.03.2017 про доцільність відібрання малолітніх дітей у батька ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити повністю, пославшись на обставини, які викладені у позовній заяві, зазначивши, що ті невеличкі зміни у будинку відповідача повністю не усувають усі виявленні недоліки, дійсно мається унітаз в будинку та душ, але вони не відділяються дверима від коридору, відсутнє опалення, гігієна дівчат проводиться неналежним чином.

Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, зазначив, що є батьком дівчат тому бажає проживати з ними та їх виховувати, дійсно маються тимчасові труднощі, але він їх долає, хоча офіційно не працює, але постійно працює на оптовому ринку вантажником, в будинку виколнав додаткові роботи, облаштував водопостачання, унітаз, душ, дійсно дверей до душу поки не має, але він обладнує цю часнину приміщення шторою. За літко самостійно зробив консервацію овочів та фруктів, щоб кормити дівчат, має домашню птицю, город, тому є можливість нормально зарчуватися та дотримуватися гігієни. В будинку облаштовані спальні місця для дівчат, письмовий стіл. Дійсно живе скромно, але це не може впливати на те, що він поганий батько. Спиртними напоями не зловживає. дівчат у дтьячому будинку відвідує регулярно, підтримує з ними сімейний зв'язок. До дитячого будинку написав заяву за вказівкою органу опіки, бо дійсно малися труднощі, необхідно було обладнати будинок, що ним виконано. також займається влаштуванням дітей до дитячого садку.

Представник відповідача ОСОБА_6 заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що ОСОБА_1 прикладає зусилля для створення необхідних умов для проживання дітей в сім'ї. За місцем фактичного проживання ОСОБА_1 наявні мінімально необхідні меблі, дитячий одяг, постільна білизна, побутові прилади, посуд, вмивальник, душ, туалет, на підтвердження надані фотознімки. ОСОБА_1 дбає про заготівлю консервації на зиму за наявних можливостей робить ремонт, утеплення будинку та прибудову до існуючих приміщень, вирощує городину та тримає хатніх тварин. На час ухвалення рішення Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя рішення від 06.10.2015 по справі 265/2276/15-ц побутові умови проживання були значно гіршими. Також зазначає, що відсутні докази конкретних фактів щодо негативної характеристики відповідача (зловживання спиртними напоями, скоєння адміністративних правопорушень або злочинів, проведення профілактичних заходів тощо).

Представник третьої особи Комунального закладу "Маріупольський дитячий будинок змішаного типу "Центр опіки" для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області" погодився із позовними вимогами та зазначив, що за заявою батька діти перебувають у дитячому будинку. У дітей маються хвороби, як наслідок порушення гігієни, діти були неохайними. Умови проживання у батька будуть порушувати права дітей, тому просила позов задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7-8).

У акті від 30.11.2015 року №9 складеного у дитячому будинку «Центр опіки», зазначено, що 30.11.2015 року до дитячого будинку «Центр опіки» звернувся ОСОБА_1 Відповідно до рішення Апеляційного суду Донецької області від 18.11.2015 року, 30.11.2015 о 16-30 відбулася передача дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В ході передачі дітей батьку було встановлено, що дитячого одягу та взуття батько не мав, підтвердження щодо влаштування дітей до дитячого садочку також не має. Також немає довідок - підтвердження в УСЗН для отримання соціальної допомоги, як малозабезпечена родина.

Відповідно листа від 14.03.2017 року №43.2/4056 Центрального районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради, ОСОБА_1 перебував під соціальним супроводом Центрального районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради у період з 17.12.2015 по 21.06.2016, ОСОБА_1 практично не виконував рекомендації фахівців, не створив належних житлово-побутових умов для дітей, не виявляє бажання підвищувати свій батьківський потенціал та змінювати спосіб життя. Справу соціального супроводу закрито без досягнення позитивного результату.

У листі КЗ "Маріупольський дитячий будинок змішаного типу "Центр опіки" для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області" від 20.02.2017 №307, зазначено, що з 21.12.2015 року до закладу тимчасово влаштовані малолітні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батько дітей - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 за час перебування дітей у закладі відвідує регулярно, однак строк перебування дітей закінчився 21.09.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Підставою для відібрання дитини від батьків є: 1) ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 2) жорстоке поводження з дитиною; 3) хронічний алкоголізм або наркоманія; 4) експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва; 5) інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

У цьому разі, дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Так ст. 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні.

Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому, всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Згідно з приписами пунктів 15, 16 Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оскільки підставою для відібрання дитини у батьків є випадки, при яких залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання, докази існування такої небезпеки мають бути однозначними та беззаперечними.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Також, як випливає з правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п. 95 рішення від 8 квітня 2004 р. у справі «Хазе проти Німеччини», сам по собі той факт, що дитина може бути поміщена в більш сприятливу для її виховання середу, не виправдовує примусові заходи щодо відібрання її у біологічних батьків; потрібна наявність інших обставин, які свідчать про необхідність такого втручання у право батьків на сімейне життя разом з їхньою дитиною, яке закріплене у ст. 8 Конвенції про захист прав людини.

Матеріали справи також не містять доказів, що зазначені позивачем умови є настільки поганими, що вони становлять небезпеку для життя і здоров'я дитини, що батько зловживає спиртними напоями, має негативну характеристику, та вимагають відібрання малолітніх дітей від батька. За наданими фотознімками будинку відповідача, вбачається що у будинку маються необхідні речі та предмети, а саме спальні місця, письмовий стіл, облаштовано кухню, душ та вбиральню, мається господарство - город та домашня птиця.

З урахуванням вищенаведеного, та з метою забезпечення інтересів дітей, суд вважає за доцільне в задоволенні позовних вимог про відібрання малолітніх дітей від батька без позбавлення батьківських прав відмовити за недоведеністю. Разом з цим, відсутні і підстави для стягнення аліментів.

Згідно вимог статті 88 ЦПК України судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10,11,60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради до ОСОБА_1, третя особа Комунальний заклад "Маріупольський дитячий будинок змішаного типу "Центр опіки" для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області", про відібрання дітей від батька без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.І.Скрипниченко