Провадження № 2/243/4461/2017
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Кузнецова Р.В.,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Словянського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

13 листопада 2017 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 селищної ради Словянського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28 жовтня 2013 року в м Донецьку помер ОСОБА_3 з яким вона проживала однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Позивачка є єдиною спадкоємицею майна ОСОБА_3 четвертої черги. Інших спадкоємців його майна немає. До спадкової маси після смерті ОСОБА_3 увійшли 12/25 часток житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого по вул. Качинова, 11 в пгт. Райгородок Словянського району Донецької області та моторолер CF 150Т-5А Charm, двигун 1P58MJ-D6120060, рама LCEEC150Т66001237. Позивачка, у встановлені законом порядок та строки прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою. 01 грудня 2016 року державним нотаріусом Шостої донецької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 12/25 часток житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого по вул. Качинова, 11 в пгт. Райгородок Словянського району Донецької області. Постановою державного нотаріуса Сьомої донецької державної нотаріальної контори, яка виконує обовязки Шостої державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 жовтня 2017 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на іншу частину спадщини після смерті ОСОБА_3 у звязку із тим, що спадкова справа заведена 26 лютого 2014 року за № 10/2014 у приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_5, в подальшому була передана до Шостої донецької державної нотаріальної контори, архів якої знаходиться в зоні антитерористичної операції.

У звязку із наведеним, враховуючи, що позивачка є позбавленою можливості реалізувати свої спадкові права іншим чином ані ж як через звернення до суду, вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на моторолер CF 150Т-5А Charm, двигун 1P58MJ-D6120060, рама LCEEC150Т66001237.

Позивачка ОСОБА_1, та її представник ОСОБА_6 який діє на підставі довіреності від 10 жовтня 2017 року зареєстрованої в реєстрі за № 4149, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявились. Представником позивачки до суду подано письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності позивачки та її представника, позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Словянського району Донецької області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій розгляд справи просив проводити у відсутності представника ОСОБА_7, проти задоволення позову не заперечував.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.

Згідно із свідоцтвом про смерть серія: І-НО № 714815, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку 29 жовтня 2013 року, 28 жовтня 2013 року в м. Донецьку помер ОСОБА_3 (а.с. 3).

01 грудня 2016 року державним нотаріусом Шостої донецької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 позивачці, як такій, що проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 12/25 часток житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого по вул. Качинова, 11 в пгт. Райгородок Словянського району Донецької області, який належав спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 грудня 1997 року зареєстрованого в реєстрі за № 844 (а.с. 5, 5з.б.,6).

Згідно із довідкою рахунком серія: ЄГП № 658554 від 16 серпня 2007 року, за життя, ОСОБА_3 був проданий та виданий моторолер CF 150Т-5А Charm, двигун 1P58MJ-D6120060, рама LCEEC150Т66001237 (а.с. 7).

Постановою державного нотаріуса Сьомої донецької державної нотаріальної контори, яка виконує обовязки Шостої державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 жовтня 2017 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на іншу частину спадщини після смерті ОСОБА_3 у звязку із тим, що спадкова справа заведена 26 лютого 2014 року за № 10/2014 у приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_5, в подальшому була передана до Шостої донецької державної нотаріальної контори, архів якої знаходиться в зоні антитерористичної операції (а.с. 8).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст. ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч.2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно із положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обовязки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.

Згідно із розясненнями Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною ОСОБА_7 України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної ОСОБА_7 України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року.

Відповідно ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно із Наказом міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, на території Донецької області, зокрема, на території міста Донецьк, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України.

Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів у своїй сукупності дозволяє суду дійти висновку, що спадкодавцю ОСОБА_3 за життя на праві власності належав моторолер CF 150Т-5А Charm, двигун 1P58MJ-D6120060, рама LCEEC150Т66001237 та він увійшов до складу спадщини після його смерті. Єдиним спадкоємцем за законом який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 є позивачка ОСОБА_1, яка проживала із спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Зважаючи на те, що позивачка фактично є позбавленою можливості реалізувати свої спадкові права після смерті ОСОБА_3 шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у встановленому законом порядку, з тих підстав, що оригінал спадкової справи на даний час перебуває на тимчасово не підконтрольній владі України території в зоні проведення АТО, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 14, 81, 259, 263 265, 273 ЦПК України, ст.ст. 15,16,25,328, 392, 1216- 1218, 1220 - 1223, 1264, ч. 3 ст.1268, ст. 1269, ч.1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Словянського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 28 жовтня 2013 року в м. Донецьк, на моторолер CF 150Т-5А Charm, двигун 1P58MJ-D6120060, рама LCEEC150Т66001237.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу VІІІ п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до Розділу VІІІ п. 1.8 Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_7