Справа № 446/4037/16 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/1795/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р.,Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2016 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

встановила:

РішеннямШевченківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2016 року задоволено позов ЛМКП «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення.

Ухвалено стягнути солідарно з відповідачів в користь позивача суму заборгованість за центральне опалення - 6652,10 грн., інфляційні втрати у розмірі 630,09грн., 3% річних 101,46 грн., всього: 7383,65 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин справи. Просить рішення суду скасувати в частині нарахування сум, що перевищують тіло заборгованості за тепло. Зазначає, що будь-яких договірних умов, якими б було передбачено штрафні санкції, пеня, чи застосування індексу інфляції та три проценти ставки договором не передбачено.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

На підставі ст.ст.10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Встановлено, що 30 липня 2015 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу та стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 2347,65 грн., інфляційних втрат у розмірі 1061,29 грн. та 3% річних у розмірі 29,97 грн., всього - 3438,91 грн., а також стягнення витрат по сплаті судового збору.

6 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова видав судовий наказ про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованості у розмірі 3438,91 грн., а також 121,80 грн. судового збору на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго».

30 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова задовольнив заяву відповідачів та скасував виданий судовий наказ та розяснив ЛМКП «Львівтеплоенерго» право заявити вимоги у порядку позовного провадження.

Встановлено, що відповідачі зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1 та є співвласниками цього житла.

Згідно ч.7 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем, що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору.

Договір Приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої види ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 1 липня 2014 року відповідає вимогам ст. 634 ЦК України та є договором про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води і вважається укладеним між: ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м. Львові для населення згідно норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та споживачем (власником, співвласником, балансоутримувачем будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах), які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго» і в яких послуги з централізованого постачання гарячої води надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках).

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ЛМКП «Львівтеплоенерго» було направлено на адресу відповідачів для підписання два примірники договору приєднання, що підтверджується супровідним листом від 27 січня 2016 року № 09-1042 та списком рекомендованих листів № 09-1042, а також фіскальним чеком ВПЗ Львів-40 про відправлення.

Відповідно до п.1 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов»язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня винесення проекту договору однією із сторін.

Є встановленим, що договір приєднання відповідачами не підписаний.

Своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основним обов'язком споживача. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання споживачем.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-110 цс 12, від 25 травня 2014 року у справі № 3-184гс 14, які в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм матеріального права.

Згідно позиції Верховного Суду України, яка висловлена у постанові по справі № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, згідно з якою, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі.

Відповідно до п. 1.1 Договору приєднання предметом договору є те, що виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води (якщо конкретний будинок, приміщення фактично приєднані до мереж центрального опалення та мереж гарячого водопостачання виконавця), а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим Договором приєднання.

Встановлено, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» з 1 липня 2014 року для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води відповідачам був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1, а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості даних послуг з метою її оплати.

Відповідно до пункту 2.1 Договору приєднання, тарифи на послуги та їх загальна вартість встановлюється уповноваженим органом на момент надання таких послуг, тобто Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно п.5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов»язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов»язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов»язаннями, пов»язаними із спільним майном.

Встановлено, що сторони перебувають у договірних відносинах з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися, не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що ці послуги є платними, але оплату не проводили, що суперечить ч. 1 п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21 липня 2005 року, а також п. 3.1 договору приєднання, де вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов»язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов»язання.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України, що не є пенею чи штрафом.

Така позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13.

Суд прийшов до вірного висновку, що всупереч п.5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1 п.18 постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, а також п.3.1 Договору приєднання відповідачі не виконали свого зобов»язання щодо сплати послуги з централізованого опалення. Тому з них підлягає стягненню сума боргу з урахуванням встановлення індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми.

У розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення визначено заборгованість відповідачів, станом на 21 вересня 2016 року за період з 1 липня 2014 року по 31 серпня 2016 року в сумі 6652,10 грн., 3% річних - 101,46 грн., інфляційних втрат - 630,09 грн., всього - 7383,65 грн. Відповідачами такий рахунок не спростовано належними і допустимими доказами.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

З такими висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: