Справа № 182/351/16-ц
Провадження № 2/0182/61/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.06.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю секретаря - Снєгульської В.М.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на утримання майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом до ОСОБА_4 та просить суд стягнути половину витрат на утримання квартириАДРЕСА_1 в порядку регресу в розмірі 12739,44 грн.

В обґрунтування позову послалась на те, що донька ОСОБА_4 є власницею цієї квартири, однак взагалі не несе ніяких витрат на утримання квартири та оплату комунальних послуг. Вона проживає в цій квартирі і постійно сама сплачує за комунальні послуги, несе витрати щодо збереження квартири і їй вже це не по силам, оскільки вона пенсіонер.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити, оскільки позивач одна проживає в цій квартирі і ОСОБА_4 позбавлена можливості користуватись своєю власністю через дії матері. В провадженні суду вже близько десяти років тривають судові спори, в тому числі за позовами позивача ОСОБА_1 щодо визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1. Ніякої угоди з позивачем щодо плати за користування квартирою та її утримання відповідач не укладала, всі витрати, що здійснювались позивачем були здійснені без її відома та погодження, а тому підстав для стягнення половини понесених позивачем витрат на тримання квартири не має.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 ЦК України визначає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Стаття 319 ЦК України визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобов'язує.

Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Стаття 322 ЦК України передбачає, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є власницею квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8-9) Право власності ОСОБА_4 на квартиру виникло на підставі договору дарування від 24.06.2005 року.

В квартирі зареєстрована та проживає ОСОБА_1 мати ОСОБА_4 (а.с. 114,151)

Згідно пояснень сторін та представників між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 близько 10 років напружені стосунки у зв'язку з оспорюванням ОСОБА_1 договору дарування на підставі якого у ОСОБА_4 виникло право власності на квартируАДРЕСА_1.

У зв'язку з зазначеними обставинами ОСОБА_4 не може проживати у АДРЕСА_1 з матір'ю позивачем ОСОБА_1, доступу до квартири відповідач ОСОБА_4 не має.

ОСОБА_1 проживаючи в квартирі сплачує комунальні послуги, встановила лічильники та опалення, на що витратила за період з 01.01.2011 року по грудень 2015 року 25478,88 грн.

Як вбачається з пояснень сторін між ОСОБА_4 , власницею квартири, та ОСОБА_1 не було укладено угоди про порядок користування цим приміщенням. Всі витрати на утримання квартири , реконструкцію системи опалення, встановлення лічильників, що були понесені позивачем ОСОБА_1 на утримання квартири не погоджувались з власницею ОСОБА_4 через неприязні відносини та судові спори.

Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 у квартирі не проживає, будь-якої угоди з позивачем щодо утримання майна не укладала, а всі витрати були здійснені безпосередньо позивачем за відсутності погодження з власницею квартири, тому суд дійшов до висновку, що підстав для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на утримання квартири не має.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 316,317,319,322 ЦК України, ст.ст. 10, 11,57-60,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на утримання майна відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: А. Г. Багрова