АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

23 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.,

суддів: Махлай Л.Д., Волошиної В.М.

при секретарі Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Малівської НаталіїІванівни, за участю стягувача ОСОБА_4, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року,

встановила:

14 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просив:

- зупинити стягнення коштів на підставі постанови старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ( далі - Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві) Малівської Н.І. «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» від 07.06.2017 року по виконавчому провадженню ВП №50862412 від 25.04.2016 р.;

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Малівської Н.І. щодо винесення постанови «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» від 07.06.2017 року по виконавчому провадженню ВП №50862412 від 25.04.2016 року;

- зобов'язати начальника Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Сувала М.С. скасувати постанову старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Малівської Н.І. «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» від 07.06.2017 року по виконавчому провадженню ВП №50862412 від 25.04.2016 року.

18 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій посилаючись на положення п.2 ч.1 ст.34, ч.8 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", просив зупинити стягнення боргу по аліментам в розмірі 7849,94 грн. на період розгляду скарги в суді.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року заяву ОСОБА_1 про зупинення стягнення заборгованості по аліментам на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07.06.2017 р. залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою на період розгляду скарги зупинити стягнення боргу по аліментам в розмірі 7 849,94 грн. на дитину, що продовжує навчання.

Свої доводи обґрунтовує тим, що підставою для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця слугувало існування спору щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів. При цьому він подав клопотання про зупинення стягнення боргу по аліментам, а не про зупинення виконавчого провадження про стягнення аліментів.

У відповідності до положень п.6 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

З огляду на те, що засідання по розгляду справи призначено на 21 вересня 2017 року, за цей час з нього стягнуть невірно нараховану та завищену заборгованість по аліментам, відмова суду у зупиненні стягнення боргу, на думку ОСОБА_1, є незаконною.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Спектор М.О. та стягувач ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про зупинення стягнення заборгованості по аліментам на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07.06.2017 р., суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством передбачено лише право суду зупиняти стягнення на підставі виконавчого документа, а скаржником заявлено вимогу про зупинення стягнення на підставі постанови державного виконавця.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 р. №6 передбачено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (пункт 4 частини першої статті 37 Закону про виконавче провадження).

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що за наявності обставин суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого документа із встановленням строку до моменту, коли такі обставини втратять свою актуальність.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, рішення суду підлягає обов'язковому виконанню та державний виконавець зобов'язаний здійснити всі необхідні дії для цього в розумний строк.

Матеріали справи свідчать, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист, набрало законної сили та підлягає обов'язковому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на те, що вжиття заходів забезпечення скарги на дії державного виконавця аналогічно до забезпечення позову чинним законодавством не передбачено, а постанова старшого державного виконавця Малівської Н.І. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника не є виконавчим документом в розумінні Закону України "Про виконавче провадження", суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для зупинення стягнення боргу по аліментам в розмірі 7849,94 грн. на період розгляду скарги у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги вказаного висновку суду не спростовують.

Ухвала суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №753/12998/17

Апеляційне провадження №22-ц/796/9587/2017

Головуючий в суді першої інстанції: КириченкоН.О.

Доповідач в суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.