Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/379/17

02 червня 2017 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Дякун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Богородчани, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу за договором позики, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про повернення боргу за договором позики. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачкою 16.08.2013 року було укладено договір позики, згідно якого відповідачка взяла у нього в борг кошти в сумі 3000 дол.США, які зобов'язувалася повернути до 17.02.2014 року. Однак кошти в обумовлений строк не повернуто. Крім того, відповідачка не сплатила проценти за користування позикою у розмірі 60 дол. США щомісячно, як про це йшлось у договорі, що був укладений у формі розписки. На виконання умов договору нею повернуто лише 60 дол.США, а тому поставив питання про стягнення з відповідачки коштів у сумі 149868 грн., з яких 81450 грн. сума боргу та 68418 грн. проценти за користування позикою за період з 16.08.2013 року по 16.03.2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явилася повторно, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим розгляд справи проведено у порядку заочного провадження.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України.

Крім того, позикодавець має право отримати проценти від суми позики, згідно статті 1048 ЦК України, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики 16.08.2013 року за яким позичальник отримав від позикодавця 3000 доларів США, які зобов'язувався повернути до 17.02.2014 року, що підтверджується розпискою. Відповідно до цієї ж розписки сторонами обумовлено право позивача на отримання 60 дол.США в якості процентів щомісяця до 17 числа кожного місяця.

Будь-яких даних, які б свідчили про виконання свого обов'язку боржником щодо погашення боргу, у розпорядження суду відповідачем не подано. Позивач подав до суду копію розписки про отримання ним лише 60 дол. США в якості процентів.

Вимога позивача про стягнення боргу в сумі еквівалентній 3000 доларів США є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Заявлені вимоги про повернення процентів підлягають частковому задоволенню. Відповідно до наведеного вище, є підстави для стягнення процентів у сумі 60 дол.США щомісячно лише за період з 16.08.2013 року по 17.02.2014 року, тобто за 6 місяців, як про це зазначено у договорі, за мінусом сплачених 60 дол.США у добровільному порядку, що складає 300 дол.США. За період прострочення виконання грошового зобов'язання, починаючи з 18.02.2014 року, з відповідача може бути стягнено кошти у порядку ст. 625 ЦК України, однак позивачем така вимога до суду не була заявлена.

Оскільки позивач ставить питання про стягнення гривневого еквіваленту позичених коштів, то суму боргу та процентів за його користування слід розрахувати виходячи з курсу НБУ станом на день постановлення судового рішення, що складає

2627.0953 грн. за 100 дол.США. Таким чином, слід стягнути 78812,86 грн. основного боргу та 7881,28 грн. процентів.

Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України слід покласти на відповідача.

На підставі наведеного, ст.1046-1050 ЦК України, керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ід.н.НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 78812,86 грн. боргу за договором позики та 7881,28 грн. процентів за користування кредитними коштами.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 867 грн. сплаченого судового збору та 180 грн. понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Битківський Л.М.