ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В.,позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,представника третьої особи Курбет С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей та сім'ї виконкому Фастівської міської ради Київської області, Орган опіки та піклування виконкому Фастівської міської ради Київської області, Служба у справах дітей Сквирської райдержадміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2017 року позивач звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає без реєстрації у своєї бабусі ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2. Мати дитини - ОСОБА_4, проживає за адресою: АДРЕСА_1. Неповнолітня дитини з 20.01.2013 року і по теперішній час повністю перебуває на забезпеченні та вихованні у своєї бабусі, позивача по справі. На даний час дитина є учнем першого класу Рогізнянського НВК. Мати повністю самоусунулася від виховання та утримання свого сина. Біологічним батьком дитини є ОСОБА_6 - син позивачки. Батьком дитини записано ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, який до моменту смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, але не проживав разом з нею з 2009 року і хворів відкритою формою туберкульозу. Відповідач з 2009 року і по червень 2012 року проживала у фактичному шлюбі з ОСОБА_6, який у червні 2012 року був засуджений та направлений у місця позбавлення волі.

Позивач бажає встановити опікунство над дитиною, тому просить позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_4 стосовно її сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, вказував на доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог ( стаття 11 ЦПК України ), встановив наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_5. Батьками дитини записані: мати - ОСОБА_4, батько - ОСОБА_7, свідоцтво про народження видане відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с. 4).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції у Житомирській області ІНФОРМАЦІЯ_6 року, ОСОБА_7 помер (а.с. 5).

Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї від 05.04.2016 року за підписом секретаря сільської ради ОСОБА_8, депутата сільської ради ОСОБА_9, члена опікунської ради - ОСОБА_10, ОСОБА_1 з 20.01.2013 року і по даний час проживає з онуком ОСОБА_5 в с. Рогізна Сквирського району Київської області, дбає про його виховання, забезпечує харчуванням, іграшками, одягом, дитина відвідує дитячий садок. Взаємовідносини в сім'ї добрі, спокійні, дитина має необхідні умови для відпочинку та навчання(а.с. 6,7).

Згідно довідки, наданої виконавчим комітетом Рогізнянської сільської ради 18.05.2016 року, ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2013 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2, дитина знаходиться на повному її утриманні (а.с. 8).

Із характеристики на гр. ОСОБА_1, 1953 року народження, наданої 05.04.2016 рокувиконавчим комітетом Рогізнянської сільської ради, остання уродженка і жителька села Рогізна Сквирського району Київської області, вдова, освіта середня, пенсіонерка. До виходу на пенсію працювала в КСП «Промінь» різноробочою. Зауважень з боку адміністрації КСП «Промінь» на ОСОБА_1 не надходило. З сусідами перебуває в добрих відносинах, займається вихованням та дбає про онука, забезпечує його всім необхідним (а.с. 10).

Відповідно до Висновку №9/2 від 18.08.2017 року,комісії з питань захисту прав дитини Сквирської райдержадміністрації Київської області вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до акта обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей та сім'ї Скригалівської райдержадміністрації 25 липня 2017 року, малолітній ОСОБА_5 дійсно проживає зі своєю бабусею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 Київської області. Дитина має окрему кімнату, де створено всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку дитини (а.с. 42).

Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок № 9/2 від 18.08.2017 року комісії з питань захисту прав дитини Сквирської райдержадміністрації Київської області, оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, згоду відповідача на позбавлення її батьківських прав, та ті, на яких ґрунтується висновок комісії з питань захисту прав дитини, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дитини.

Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, дійсно, відповідач по справі вихованням своєї дитинине займається і ухиляється від своїх обов'язків по його утриманню та вихованню, не спілкується з ним і не проявляє турботи, тому вона повинна бути позбавлена батьківських прав відносно своєї дитини.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 150, 152, 155, 164, 165, 167,170 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав громадянку України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, відносно неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Повний текст рішення виготовлений 01 вересня 2017 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова