Справа№592/2396/17
Провадження №2/592/1319/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., секретар судового засідання - Шипиленко О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом Відділу торгівлі, побуту та захисту прав споживачів Сумської міської ради в особі Сумської міської ради в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «СУМИГАЗ», Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ», третя особа: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання недійсним рішення, визнання права на споживання природного газу за діючими нормами споживання природного газу, зобов'язання здійснити перерахунок спожитого природного газу,-

встановив:

Позивач - Відділ торгівлі, побуту та захисту прав споживачів Сумської міської ради в особі Сумської міської ради звернувся до суду з позовом та свої уточнені вимоги мотивує тим, що 29.08.2016 р. представниками ПАТ «СУМИГАЗ» складено акт про порушення №04/122, а саме не допуск мешканцями будинку АДРЕСА_1 представників оператора ГРМ для проведення ремонтних, монтажних робіт, споживачу необхідно - надати безперешкодний доступ до об'єкта системи газопостачання житлового будинку. Отже, порушенням є відмова споживачів від встановлення загальнобудинкового лічильника, що здійснюється за рахунок коштів оператора ГРМ. Рішенням комісії від 24.11.2016 р. через відмову споживачів природного газу, мешканців багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від встановлення загальнобудинкового лічильника газу за ініціативи та кошти оператора ГРМ до відповідного газопроводу було прийнято рішення комісії ПАТ «СУМИГАЗ» від 24.11.2016 р., згідно якого позивачам, як побутовим споживачам, у яких не встановлені індивідуальні лічильники газу, з 01.11.2016 р. визначено за граничними об'ємами споживання природного газу населення, визначеними у додатку №10 до Кодексу газорозподільних систем. Таким чином, до мешканців будинку АДРЕСА_1 застосовано режим граничного об'єму споживання природного газу, при якому перевищено норму споживання у 2,23 рази та відповідно збільшено оплату за газ. У зв'язку з чим, просить суд визнати недійсним рішення Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «СУМИГАЗ» від 24 листопада 2016 року, протокол №20 щодо визначення мешканцям будинку АДРЕСА_1, в тому числі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з 01.11.2016 р. режиму споживання, за яким фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, згідно Додатку № 10 до Кодексу газорозподільних систем; визнати за споживачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які є мешканцями будинку АДРЕСА_1, право на споживання природного газу за діючими нормами споживання природного газу; зобов'язати Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» здійснити перерахунок спожитого природного газу починаючи з 01.11.2016 р. із застосуванням норми споживання природного газу за вищевказаний період, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Позивач ОСОБА_1 та представник ОСОБА_7- ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та дали пояснення аналогічні вищевикладеному.

Представник Відділу торгівлі, побуту та захисту прав споживачів Сумської міської ради в особі Сумської міської ради, Білан С.П., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та дав пояснення аналогічні вищевикладеному.

Представник відповідача - ПАТ «Сумигаз», Симоненко В.Г., в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити в задоволені позову у зв'язку з необгрунтованістю.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в судове засідання не з'явився. В письмових поясненнях зазначили, що відповідно до абзацу сьомого пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим) відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ, фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до цього кодексу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно з ліцензією, виданою НКРЕКП на підставі рішення № 1681 від 04.06.2015 р. (переоформлена рішенням від 01.09.2015 р. №2247), ТОВ «Сумигаз збут» здійснює свою господарську діяльність з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом (т.1, а.с.151).

Постановою НКРЕКП № 549 від 31.03.2016 р., з наступними змінами від 15.12.2016 р., затверджено План розвиту газорозподільної системи ПАТ на 2016-2025 роки, яким передбачено витрати на встановлення будинкових приладів обліку (т.1, а.с. 164-167).

Будинок за адресою: АДРЕСА_1, включено в План розвитку газопостачальної системи на 2016-2025 роки Інвестиційної програми ПАТ на 2016 рік, якою передбачені витрати на встановлення будинкових приладів обліку (т.1, а.с.200-202).

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є мешканцями житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Постачання природного газу у будинок, в якому проживають позивачі, здійснюють відповідачі. Природний газ використовується тільки для приготування їжі.

29.08.2016 р. працівники відповідача намагалися встановити загальнобудинковий вузол обліку газу у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1, проте мешканці вказаного будинку завадили цим спробам, вважаючи, що відповідач зобов'язаний забезпечити за власний рахунок кожну квартиру індивідуальним лічильником газу.

29.08.2016 р. представники відповідача склали акт про порушення №04/122, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_1, встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме - відмова споживачів від встановлення будинкового лічильника газу, за ініціативи та за кошти оператора, не допуск представників оператора ГРМ для проведення ремонтних, монтажних робіт. В акті не зазначено час та місце розгляду акту; в графах про ознайомлення з актом споживача (його представника) є підписи квартир 45, 35, 29, 47, 9, 19, 35 (т.1, а.с. 41).

У зв'язку з чим, 29.08.2016 р. мешканцями будинку АДРЕСА_1 було складено заяву, згідно якої мешканці будинку просили встановити індивідуальні безкоштовні лічильники на кожну квартиру та містяться прізвища та підписи позивачів (т.1, а.с.203-208).

05.09.2016 р. представники відповідача склали повторно акт про порушення №04/158, відповідно до якого за адресою АДРЕСА_1, встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме відмова споживачів від встановлення лічильника, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора ГРМ, не допуск представників оператора ГРМ для проведення монтажних робіт. В графах "з актом про порушення ознайомлений споживач, з актом про порушення ознайомлені" мається напис "від підпису відмовилися" (т.1, а.с. 42).

24.11.2016 р. Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «СУМИГАЗ» було складено протокол №20 засідання постійно діючої комісії ПАТ «Сумигаз» (м.Суми) з розгляду актів про порушення в частині прийнятого рішення, згідно якого вирішили - через відмову споживачів природного газу, мешканців багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, від встановлення загальнобудинкового лічильника газу за ініціативи та кошти Оператора ГРМ, шляхом недопуску представників оператора ГРМ до ввідного газопроводу багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 для виконання робіт по встановленню загальнобудинкового вузла обліку природного газу, в порушення вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16.06.2011 р. №3533 -VI, п.3 глави 4 розділу ІХ та глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2494, що документально підтверджується актом від 29.08.2016 р. №04/122 про порушення, актом від 05.09.2016 р. №04/158 про порушення, фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу мешканцям багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, як побутовим споживачам, у яких не встановлені індивідуальні лічильники газу, з 01.11.2016 р. визначити за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку №10 до Кодексу газорозподільних систем (т.1, а.с.45).

Відповідно до рахунків-квитанцій, наданих позивачами, на оплату послуг з газопостачання фактична кількість послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1, починаючи з 01.11.2016 року становить 9,80 м3 на одну особу (т.1, а.с.105-141).

Отже, названими документами, які стали підставою для застосування для позивачів норми споживання природного газу в розмірі 9,8 м.куб. не свідчать про відмову позивачів споживати природний газ для приготування їжі через прилад обліку, а інших переконливих доказів з приводу вчинення саме позивачами перешкод у встановленні загальнобудинкового лічильника на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, відповідачем не було надано.

Порядок та підстави забезпечення населення приладами обліку природного газу врегульований Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Законом України «Про ринок природного газу», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 року №259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладного) обліку природного газу», Главою 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494, Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року №620, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженою постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500.

Частина 3 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 р. визначає, що постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу".

Відповідно до глави №4 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 р. №2494, якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об'єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 р. №203 "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників" встановлено норму споживання природного газу населенню у разі виду споживання "плита газова за наявності централізованого гарячого водопостачання" - 4,4 м3. Застосування вищезазначених норм споживання здійснюється з 01.02.2016 р.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; 2) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року.

Таким чином, населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі, у разі відсутності приладів обліку природного газу до 1 січня 2018 року споживає природний газ за нормами 4,4 м3.

Частиною 1 статті 6 статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановлено, що суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року.

Згідно п.10 глави 2 розділу Х Кодексу газорозподільних систем установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу".

Статтею 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Виходячи з вищенаведеного, Кодексом газорозподільних систем встановлено умови за якими саме балансоутримувач (управитель) надає згоду щодо організації та встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, а отримання згоди окремого мешканця на встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу нормами чинного законодавства України не передбачено.

Абзацом 7 пункту 3 глави 4 розділу 1Х Кодекса газорозподільних систем в редакції, що діяла на час складання актів та прийняття рішення, передбачено, що якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу.

Додаток десять до Кодексу газорозподільних систем встановлює граничні норми споживання природного газу населенням: плита газова за наявності централізованого гарячого водопостачання - 9,8 м3 на людину в місяць.

Таким чином, для застосування такої санкції, як визначення фактичного об'єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням має бути встановлений факт правопорушення - відмова споживача, який не забезпечений лічильником природного газу, від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ.

Відповідачами не надані суду належні докази на підтвердження факту здійснення позивачами, як побутовими споживачами природного газу, правопорушення у вигляді відмови від встановлення за рахунок Оператора ГРМ лічильника природного газу - індивідуального або загальнобудинкового.

Натомість, матеріали справи, а саме заява від 29.08.2016 р. підписана мешканцями будинку АДРЕСА_1, свідчить про те, що позивачі висловлювали своє бажання про встановлення в квартирі індивідуального лічильника.

Не дивлячись на це, нарахування позивачам обсягів спожитого газу за нормами споживання 9,8 куб.м. відповідачами здійснено саме, як санкція за порушення правил обліку та споживання природного газу, що виразилось у відмові від встановлення приладу обліку спожитого газу (лічильника).

Як визначає п.2 глава 5 "Порядок оформлення акта про порушення" розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем,- акт про порушення складається в присутності споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об'єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами.

Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов'язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

У разі відмови споживача від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали: або більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою; або представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об'єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи (пункт 4 глави 5 розділу ХІ Кодексу).

У разі відмови споживача від підписання акта про порушення про це робиться відмітка в обох примірниках акта про порушення, один з яких надсилається споживачу рекомендованим поштовим відправленням.

При складанні акта про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає: 1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; 2) дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; 3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії).

Суд вважає за необхідне зазначити, що акти про порушення відмови у встановленні лічильника газу (загальнобудинкового приладу обліку) та не допуску представників оператора ГРМ для проведення монтажних робіт від 29.08.2016 р. №04/122 та від 05.09.2016 р. №04/158 складені ПАТ «Сумигаз» на мешканців житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, а не безпосередньо на кожного споживача, що вказує на порушення ПАТ «Сумигаз» вимог абзацу сьомого пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу та глави 5 розділу ХІ Кодексу. У зв'язку з чим, рішення Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «СУМИГАЗ» від 24 листопада 2016 року, винесене протоколом №20 щодо мешканців житлового будинку АДРЕСА_1 суд вважає недійсним, оскільки дане рішення було винесено з урахуванням вищезазначених актів.

Таким чином, у ПАТ «Сумигаз» відсутні підстави визначати об'єм природного газу споживачам за граничними обсягами споживання природного газу населенням та нарахування в цьому разі мають здійснюватися за Нормами споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затвердженими Постановою КМУ від 23.03.2016 р. №203.

Також не заслуговують на увагу посилання на те, що позивачі, разом з іншими мешканцями будинку, протидіяли встановленню загальнобудинкового вузлу обліку природного газу, а відтак у відповідачів виникло право на застосування санкції у вигляді нарахування граничного об'єму спожитого газу в розмірі 9.8 куб.м, оскільки така відповідальність в розумінні п.1 ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» пов'язана з відсутністю забезпечення встановлення лічильників газу для населення (як загальнобудинкових, так і індивідуальних), що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - лише з 1 січня 2018 року, що свідчить про передчасність дій відповідача. При цьому, в ході розгляду справи відповідачем не було надано доказів щодо протиправної поведінки саме позивачів по протидії встановленню загальнобудинкового приладу обліку газу.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення заявленого позову з визнання недійсним рішення Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «СУМИГАЗ» від 24 листопада 2016 року, протокол №20 щодо визначення мешканцям будинку АДРЕСА_1, в тому числі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з 01.11.2016 р. режиму споживання, за яким фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, згідно Додатку № 10 до Кодексу газорозподільних систем; визнати за споживачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які є мешканцями будинку АДРЕСА_1, право на споживання природного газу за діючими нормами споживання природного газу; зобов'язати Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» здійснити перерахунок спожитого природного газу, починаючи з 01.11.2016 р. із застосуванням норми споживання природного газу за вищевказаний період, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача належить стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 4800 грн. та 1600 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 62, 64, 88, 209, 212-215 ЦПК України, Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, суд,-

ухвалив:

Позов Відділу торгівлі, побуту та захисту прав споживачів Сумської міської ради в особі Сумської міської ради в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «СУМИГАЗ», Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ», третя особа: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання недійсним рішення, визнання права на споживання природного газу за діючими нормами споживання природного газу, зобов'язання здійснити перерахунок спожитого природного газу задовольнити повністю.

Визнати недійсним рішення Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «СУМИГАЗ» від 24 листопада 2016 року, протокол №20 щодо визначення мешканцям будинку АДРЕСА_1, в тому числі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з 01.11.2016 р. режиму споживання, за яким фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, згідно Додатку № 10 до Кодексу газорозподільних систем.

Визнати за споживачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які є мешканцями будинку АДРЕСА_1, право на споживання природного газу за діючими нормами споживання природного газу.

Зобов'язати Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» здійснити перерахунок спожитого природного газу починаючи з 01.11.2016 р. із застосуванням норми споживання природного газу за вищевказаний період, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Стягнути в дольовому порядку з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «СУМИГАЗ», Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» на користь Виконавчого комітету Сумської міської ради судовий збір у розмірі 4800 грн., сплачений при подачі позову до суду та судовий збір в сумі 1600 грн. за подання апеляційної скарги, тобто по 3200 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Б. Князєв