Провадження №2/359/993/2017
Справа №359/394/17
08 червня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Журавського В.В.
при секретарі Алфімовій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: служба у справах дітей та сім»ї Бориспільської райдержадміністрацїї Київської області, Гірська сільська рада Бориспільського району Київської області, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації місця проживання, заборони здійснення реєстрації місця проживання-
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10 підтримала предявлений позов та просила суд його задовольнити у повному обсязі.
Відповідачі у судове засідання не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки не повідомили, заяв чи клопотань до суду не направили.
Начальник служби у справах дітей та сімї Бориспільської районної державної адміністрації ОСОБА_11 надала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за її відсутності та при розгляді справи просила врахувати інтереси малолітніх ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в частині їх подальшого проживання.
Інші учасники цивільного процесу у судове засідання не зявились та про своє ставлення до предявленого позову суд не повідомили.
Тому, на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу.
Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків.
За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.
Відповідно до ст.589 ЦК України та ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Згідно із ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_5 своїх зобовязань за кредитним договором АТ «ОСОБА_1 Аваль» звернувся до приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_6 з заявою про вчинення виконавчого напису на оригіналі договору іпотеки.
На виконання даного виконавчого напису постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Київській області ОСОБА_13 від 22 січня 2013 року відкрито виконавче провадження №36066084 (а.с.32-35).
З копії довідки №610 від 02 серпня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Гірської сільської ради Бориспільського району, вбачається, що в будинку №57 по вул. Яблунева в с. Гора Бориспільського району зареєстровано місце проживання ОСОБА_5, її чоловіка ОСОБА_14, дочки ОСОБА_2, а також її малолітніх онуків ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.31).
У відповідності до ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст.109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.
За змістом ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст.109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Всупереч цьому, в матеріалах цивільної справи відсутні належні докази на підтвердження, того, що АТ «ОСОБА_1 Аваль» на виконання вимог ч.3 ст.109 ЖК України та ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» направив відповідачам письмову вимогу про виселення, вказана вимога була отримана відповідачами та всупереч письмовій вимозі відповідачі добровільно не виселились з вказаного житлового будинку.
За вказаних обставин суд приходить до висновку, що предявлення позовних вимог про виселення відповідачів є передчасним.
Крім цього, суд звертає увагу на наступне, згідно з положенням ч.1 та ч.3 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, передбаченим законом.
Водночас, порядок визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, регулюється ст.72 ЖК України. У відповідності до якої визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Проте, вказана правова норма не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
В порядку ч.4 ст.10 ЦПК України представнику позивача було розяснено її право на зміну та уточнення позовних вимог, проте вказаним правом представник позивача не скористалась.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем невірно обрано такий спосіб захисту порушених прав як визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням.
Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, підстава для припинення реєстрації місця проживання відповідачів в будинку №57 по вул. Яблунева в с. Гора Бориспільського району виникне лише після вирішення питання про їх виселення з вказаного будинку.
Таким чином, позовні вимоги щодо заборони Гірській сільській раді Бориспільського району здійснювати без письмової згоди АТ «ОСОБА_1 Аваль» реєстрацію осіб за адресою місця знаходження предмета іпотеки також, не підлягають задоволенню.
Оскільки, такий спосіб захисту не передбачений чинним законодавством. До того ж, за змістом договору іпотеки, без попередньої згоди на це від іпотекодержателя ОСОБА_5 не має право на вчинення дій щодо реєстрації осіб у спірному житловому будинку.
Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
З платіжних доручень від 11 січня 2017 року та від 22 лютого 2017 року (а.с.6,61) вбачається, що при предявленні позову АТ «ОСОБА_1 Аваль» сплатив судовий збір у розмірі 4800 гривень. Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ч.1 та ч.3 ст.16, ст.589 ЦК України, ст.72, ч.3 ст.109 ЖК Української РСР, ч.1 та ч.3 ст.33, ч.1 та ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку»,ч.1 та ч.3 ст.16 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.8, 10, 57, 60, 209, 212-215, 218, ч.1 ст.224 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: служба у справах дітей та сім»ї Бориспільської райдержадміністрації Київської області, Гірська сільська рада Бориспільського району Київської області, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації місця проживання, заборони здійснення реєстрації місця проживання - відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача поданої на протязі 10-ти днів з дня отримання його копії, а також може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час оголошення рішення, на протязі 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя В.В. Журавський