СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун.№759/4731/17
пр.№2/759/3273/17
14 червня 2017 року м. Київ
Святошинський районний м. Києва в складі:
головуючого - судді Войтенко Ю.В.
за участю секретаря - Самчик І.М.
представника позивача - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,
Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, при цьому зазначає, що на даний час шлюб між сторонами носить лише формальний характер. Позивач та відповідач рідко бачаться, не мають спільних поглядів на сім'ю. Різні погляди на життя, майбутнє, різний менталітет позивача та відповідача, відміні уклади на життя, різні підходи до виховання дитини призводить до постійних непорозумінь, сварок, конфліктів й подальше перебування позивача й відповідача в шлюбі суперечить інтересам позивача, у зв'язку з чим звернулась до суду з даним позовом (а.с. 3-6).
В судовому засіданні, позивач свої вимоги підтримала, повідомила, що у них з відповідачем шлюб вже давно існує формально і вона вважає подальше сумісне життя є неможливим. Строку на примирення просила не надавати, від відшкодування судового збору відмовилась. Представник зазначила, що примирення між сторонами неможливе, позов просила задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с. 25, 29, 32).
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 14 липня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб у Ратуші муніципалітету Лангеланд, про що зроблено запис в книзі реєстрації актів про одруження № 514 (а.с. 8).
Відповідно до ст. 414 ЦПК України підсудність справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.
Частиною 2 ст. 2 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».
Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (п. 3 ч. 1 ст. 1, ст. ст. 75-77 Закону).
Згідно із ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України.
Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.
Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином.
Згідно посвідки місця проживання, відповідач ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17). Місце реєстрації відповідача за вказаною адресою підтверджено інформацією з відділу з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб (а.с.24).
Крім цього, відповідно до відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб та картки реєстрації особи, громадянин ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 06.05.2014 року по теперішній час (а.с.24).
Відповідно до положень ст. 279 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України.
Отже, позивачем доведено, що подружжя мало останнє спільне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку із чим дана справа підсудна Святошинському районному суду м. Києва та при розірванні шлюбу необхідно керуватись нормами Сімейного кодексу України.
Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України).
Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. ( частина третя та четверта ст. 56 Сімейного кодексу України).
Судом встановлено, що шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Сім'я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім'ї неможливе.
У відповідності зі ст.112 ч.2 Сімейного Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 існує формально, а тому підлягає розірванню.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60,79, 88, 197, 209, 212, 213, 214-215, 223-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем Чемолган, Респу?блики Казахста?н та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою м. Києва, укладений 14 липня 2010 року у Ратуші муніципалітету Лангеланд, номер запису у актовій книзі реєстрації актів про одруження № 514.
Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
На це заочне рішення відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії може бути подана заява до Святошинського районного суду м. Києва про перегляд цього заочного рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Войтенко