АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/1382/15-ц
Провадження № 22-ц/792/508/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар Філіпчук О.С.

за участю представника апелянта ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2017 року за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись до суду із позовом ПАТ «УкрСиббанк» зазначало, що 15.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» (далі Банк) та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов якого остання отримала кредит в сумі 29 700 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,3 % річних, строком до 15.11.2017 року. Позивач вказує, що ОСОБА_2 належним чином не виконує умови договору, у зв'язку з чим станом на 26.03.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором у валюті кредиту, що становить 9 943 долари 39 центів США, з яких 9 671,99 доларів США заборгованість за кредитом, 271,40 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом і з підстав порушення зобов'язань за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 26.03.2015 року нарахована пеня в сумі 7 711 грн. 34 коп., з яких 7 597 грн. 35 коп. пеня за прострочення сплати по кредиту та 113 грн. 99 коп. пеня за прострочення сплати по процентах. Позивач посилається на те, що 16.12.2014 року відповідачу була направлена вимога про погашення простроченої заборгованості, однак остання свої зобов'язання не виконує, тому Банк просив

____________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3 Справа № 22ц/792/508/17

Доповідач Корніюк А.П. Категорія №19,27

стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15.11.2006 року в розмірі 9 943 долари 39 центів США, а також 7 711 грн. 34 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та за процентами за користування кредитом.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 12 січня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (р/р 113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, , місцезнаходження: 61050, м. Харків, проспект Московський,60) за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.12.2009 року заборгованість за кредитом в розмірі 9 671 долар 99 центів США, заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 271 долар 40 центів США, а всього 9 943 долари 39 центів США, що в еквіваленті до національної грошової одиниці України становить 269 565 грн. 30 коп. та 7 597 грн. 35 коп. пені за прострочення сплати по кредиту та 113 грн. 99 коп. пені за прострочення сплати по процентах, а всього 7 711 грн. 34 коп., що виникла станом на 26.03.2015 року. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначає про неповне зясування судом обставин справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність його висновків дійсним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, зокрема положень Конституції України, ч.1 ст. 1054 ЦК України та п. 17 постанови Пленуму ВСУ №12 "Про судову практику розгляду справ в апеляційному порядку" від 24.10.2008 року. Апелянт також зазначає, що суд в порушення вимог ч. 4 ст. 10, ст. 213 ЦПК України необґрунтовано відмовлено у клопотанні щодо призначення судової почеркознавчої експертизи підпису на кредитному договорі та підпису в заяві про видачу кредиту, адже проведеною почеркознавчою експертизою не досліджувався вказаний підпис. ОСОБА_2 вважає, що незаконна відмова суду у витребуванні письмових документів, які знаходяться у позивача, позбавила її права на доказування обставин, якими вона заперечує позовні вимоги. Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції невірно дано оцінку висновку експертизи і крім того, суд в порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ухвалив рішення за відсутності її представника, від якого надійшла заява про відкладення розгляду справи з поважних причин, чим позбавив її права на справедливий судовий захист незалежним і безстороннім судом та ухвалив рішення на користь Банку.

Представник апелянта апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі і просить її задовольнити.

Інші учасники процесу до суду не зявились, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, про що свідчать матеріали справи.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 15 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого остання отримала кредит в іноземній валюті у розмірі 29 700 доларів США зі сплатою за користування кредитом 12,3 % річних, строком повернення до 15 листопада 2017 року. Згідно п.1.2.1. Банк надав кредит 15 листопада 2006 року, а ОСОБА_2 згідно п.п.1.2.2., 1.2.1. зобов'язалась повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту - зниження ліміту згідно Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 15 листопада 2017 року та зі сплатою 12,3% річних за користування кредитом.

Відповідно до п.1.5 вищезазначеного договору сторони домовилися, що кредит надається шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок позичальника №4600 у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

Встановлено, що в порушення умов кредитного договору, в тому числі п.1.2.4., відповідач ОСОБА_2 прострочила виконання зобов'язань, у зв'язку з чим 16.12.2014 року Банк, відповідно до п.11.1 договору направив на адресу відповідача вимогу про дострокове повернення кредиту та процентів. (т. 1 а.с.50-54).

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що ОСОБА_2 своїх зобов»язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15.11.2006 року не виконує і станом на 26.03.2015 року її заборгованість перед Банком становить 9 943,93 доларів США, з яких 9 671,99 доларів США - заборгованість за кредитом, 271,40 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом та 7711,34грн. пені: 7597,35 грн. 35 коп. за прострочення сплати по кредиту та 113,99грн. за прострочення сплати по процентах, що підтверджується довідкою розрахунком. І сторонами не оспорюється зазначений розмір заборгованості. (т.1 а.с.21-33).

Стягуючи з відповідачки на користь ПАТ «УкраСиббанк» зазначену вище кредитну заборгованість, суд першої інстанції вірно виходив з доведеності факту отримання ОСОБА_2 коштів за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15.11.2006 року та доведеним порушення нею термінів повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим вона повинна нести відповідальність, передбачену договором і законом.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

В силу ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. (ст. 192 ЦК України).

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно ст. 5 Дикрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого1993 року № 15-93 операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом необґрунтовано відмовлено стороні відповідача у клопотанні про призначення судової почеркознавчої експертизи є безпідставними, адже встановлено, що представником ОСОБА_2 ОСОБА_1 заявлялися клопотання про призначення експертизи 23.06.2015 року, 27.08.2015 року, 13.06.2016 року, 07.09.2016 року та 24.11.2016 року з підстав наявності сумнівів у тому, що договір про надання споживчого кредиту та інші документи підписані ОСОБА_2, а не іншою особою. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 03.11.2016 року призначено судову почеркознавчу експертизу. (т. 1 а.с 231). Встановлено, що клопотання представника відповідача про призначення експертизи від 13.06.2016 року, 07.09.2016 року та 24.11.2016 року розглянуті судом першої інстанції із дотриманням вимог ст. 168 ЦПК України. (т.2 а.с.191). І ці доводи апеляції зводяться до незгоди апелянта із вирішенням клопотань.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції порушено принцип змагальності сторін є таким, що не заслуговують на увагу, адже судом першої інстанції було роз»яснено сторонам та їх представникам їх права та обов»язки; за клопотанням представника відповідача призначено судову почеркознавчу експертизу (т.1 а.с.231); задоволено клопотання представника відповідача про приєднання до матеріалів справи висновку експертного дослідження №1П від 21.09.2015 року (т.1 а.с.150-166); задоволено клопотання представника відповідача про витребування письмових доказів (т.1 а.с.70); задоволено клопотання представника позивача щодо приєднання до матеріалів справи письмових пояснень з відповідними додатками (т.1 а.с. 272- 275, 282-284) та виписки по кредитному договору (т.2 а.с.1,3-36); задоволені клопотання представника відповідача про витребування у ПАТ «УкрСиббанк» належним чином посвідчені копії доручень на представників та копію Договору про надання послуг №3 від 26.09.2012 року із зазначенням переліку боржників (т. 2 а.с.67); приєднано до матеріалів справи копію Договору про надання послуг №3 від 26.09.2012 року, Додаткової угоди № 2 до Договору про надання послуг №3 від 26.09.2012 року від 26.09.2013 року, Додаткової угоди № 2 до Договору про надання послуг №3 від 26.09.2012 року від 26.09.2014 року, Додаткової угоди №б/н до Договору про надання послуг №3 від 26.09.2013 року від 27.09.2016 року та реєстр кредитних угод, щодо яких виконавець надає послуги, спрямовані на сприяння погашення заборгованості за Договором про надання послугу № 3 від 26.09.2012 року (т.2 а.с. 145- 144); розглянуто клопотання представника відповідача про призначення почеркознавчої експертизи та витребування письмових доказів (т. 2 а.с. 190-193).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що відсутні докази, які б підтверджували факт отримання ОСОБА_2 укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, колегія суддів вважає їх безпідставними, виходячи із слідуючого. Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до висновку експертного дослідження №1 П від 21.09.2015 року, який є належним та допустимим в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України доказом, підписи на першій, другій, третій, четвертій, п»ятій, шостій, сьомій, восьмій, дев»ятій, десятій, одинадцятій сторінках договору про надання кредиту №0 в графі «Позичальник» виконані ОСОБА_2; відповідно до зазначеного висновку експертного дослідження та висновку судово-почеркознавчої експертизи №21792/21793/15-32 від 29.01.2016 року підписи від імені ОСОБА_2 в оригіналі Графіку погашення кредиту (додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 15.11.2006 року) виконані самою ОСОБА_2 ( т. 1 а.с. 154-166, 240-256). Також відповідно до меморіального ордеру № від 16.11.2006 року (т.1 а.с.283) кредитні кошти згідно угоди № від 15.11.2006 року в сумі 27 500 доларів США перераховані одержувачу ОСОБА_2 на р/р 4600 в АТ «УкрСиббанк», код банку 351005. І згідно матеріалів справи, а саме руху по зазначеному рахунку №4600 ОСОБА_2 отримала відповідні кошти. (т.1 а.с.284).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в порушення вимог законодавчих та міжнародних актів, які гарантують право на правову допомогу ухвалив рішення за відсутності представника відповідача в той час, коли останній з поважних причин не міг бути присутнім на засіданні, про що подав відповідне клопотання, є такими, що не заслуговують на увагу, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 в судові засідання не зявилися 17 (сімнадцять) разів, однак про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. Пєнта

(підпис) ОСОБА_4

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк