Провадження № 2/641/1197/2017 Справа № 641/2476/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого- судді - Григор'єва Б.П.

при секретарі - Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в якому просить стягнути з Державного бюджету України на його користь компенсацію за моральну шкоду у зромірі 512000,00 грн., спричинену посадовими особами прокуратури Хрківської області, шляхом прийняття незаконних та неправомірних рішень, противоправною бездіяльністю при розслідуванні кримінального провадження № 0000751 від 08.09.2015 року за ч.2 ст. 382 КК України.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 22.12.2014 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова № 646/14241/14-к зобов*язано прокуратуру області внести його заяву від 01.12.2014 року № 87361 вх-14 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування. Підставою для скасування такого рішення суд зазначив, що особа яка 01.12.2014 року отримала його заяву не виконала вимоги ч.1 ст. 214 КПК України. З питання розслідування його заяви до прокуратури він не викликався. 22.06.2015 року він звернувся до прокуратури в якій просив повідомити номер ЄРДР, ознайомити з матеріалами кримінального провадження, але результати відсутні. 30.06.2015 року з питання умисного невиконання ухвали суду він звернувся зі скаргою до Червонозаводського районного суду м. Харкова. 27.07.2015 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова його скарга була задоволена, судом був встановлений факт бездіяльності прокуратури області в частині невиконання ухвали суду від 22.12.2014 року. Лише 30.07.2015 року прокуратура на підставі ухвали суду розглянула його заяву від 01.12.2014 року, зареєструвала до ЄРДР, але не виконала ухвалу суду в частині розгляду питання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. 14.08.2015 року за фактом невиконання ухвали суду від 22.12.2014 року на протязі 7 місяців він в порядку ст. 214 КПК України звернувся до слідчого прокуратури області Чередник С.А. з заявою про скоєння кримінального правопорушення, яке він зареєстрував в канцелярії прокуратури за № 59188вх, однак на його вимогу видати йому пам*ятку про права та обов*язки потерпілого відповів відмовою, зазначив, що невиконання ухвали суду не є злочином, а на реєстрацію до ЄРДР у нього є 24 години. 19.08.2015 року слідчий Невідомий І. відмовив у реєстрації його заяви у ЄРДР. 20.08.2015 року він звернувся зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, 01.09.2015 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова його скарга була задоволена, визнана бездіяльність прокуратури та зобов*язано його заяву внести до ЄРДР та розпочати досудове розслідування. 09.09.2015 року з метою належного виконання ухвали суду від 01.09.2015 року він звернувся з заявою до прокурора області, на цю заявою за підписом слідчого Удовиченко В. йому надана відповдь, в якій зазначено, що на підставі ухвали суду прокуратурою зареєстровано кримінальне провадження за ст. 383 КК України, при цьому про рішення про визнання його потерпілим у цій відповіді не йшлося. 30.09.2015 року він звернувся до прокуратури зі скаргою на невиконання строків розслідування. 07.10.2015 року старший слідчий Чередник С.А. виніс постанову про відмову у візнанні його потерпілим, а 15.10.2015 року постанову про закриття кримінального провадження, які він оскаржив до суду. 09.11.2015 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова постанова слідчого Чередник С.А. про закриття кримінального провадження скасована, а 10.11.2015 року ухвалою суду скасовано постанову про відмову у визнанні його потерпілим. 23.11.2015 року слідчий Чередник С.А. без проведення слідчих дій повторно виніс постанову про відмову у визнанні його потерпілим, а 25.11.2015 року виніс постанову про закриття кримінального провадження, яке за його скаргою ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.12.2015 року скасовано. В мотувувальній частині зазначеної ухвали суд зазначив, що слідчий не виконав вказівки ухвали суду від 09.11.2015 року та не дав належної оцінки обставинам, зазначених заявником. 24.12.2015 року повторна постанова слідчого про відмову у визнанні його потерпілим скасована. 17.03.2016 року слідчим прокуратури Жеваго В.В. він був допитаний під протокол в якості потерпілого та йому була видана пам*ятка про права та обов*язки потерпілого. 28.04.2016 року слідчий прокуратури Жеваго В.В. без проведення слідчих дій виніс постанову про закриття кримінального провадження. 08.06.2016 року ухвалою суду дана постанова була скасована. 29.06.2016 року в котрий раз не беручи до уваги ухвали суду слідчий знову виніс постанову про закриття кримінального провадження. 31.03.2017 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова постанова слідчого була скасована. Всі ці дії свідчать про бездіяльність органів прокуратури Харківської області, постійне ігнорування ухвал суду. Бездіяльність та неправомірність рішень відповідача документально підтверджується ухвалами суду, яких на даний час вже дев*ять. В своїх ухвалах про скасування постанов про закриття кримінального провадження суди зазначали, що слідчими прокуратури не виконані вказівки, які зазначені в попередніх ухвалах. Завдану йому моральну шкоду він оцінює в 512000,00 гривень, яка виразилась в наступному. Починаючи з грудня 2014 року прокуратура Харківської області не вживає заходів для розслідування кримінальної справи, поновлення його порушених прав та притягнення до відповідальності осіб, що вчинили правопорушення. Зазначене викликає в нього дискомфорт та почуття несправедливості, як громадянина України, оскільки люди, що вчинили кримінальне правопорушення залишаються непокараними, крім того в зв*язку з не ефективним розслідуванням кримінальної справи. З багатьох рішень судів про скасування постанов прокуратури Харковської області вбачається, що працівники прокуратури не беруть до уваги вказівки судів, які давались при скасуванні попередніх постанов. Позивач стверджує, що його порушені права не поновлені, порушення Закону не припинені, особи, що вчинили та вчиняють правопорушення, до відповідальності не притягнуті, через систематичну бездіяльність посадових осіб прокуратури Харківської області, яка виразилась у відсутності реагування на правопорушення, а тому протягом тривалого часу, для того, щоб поновити свої порушені права, захистити свою честь та гідність, ділову репутацію, зобов'язати прокуратуру Харківської області виконувати вимоги Закону України "Про прокуратуру", він вимушений ініціювати судові слухання в судах різних інстанцій та різних юрисдикцій, що забирає в нього багато часу, завдає шкоду його здоров'ю, порушує життєві ритми та зв'язки, для поновлення яких йому необхідні додатковий час та зусилля. Таким чином в результаті бездіяльності прокуратури Харківської області щодо не проведення ефективного досудового розслідування обставин зазначених в його повідомленні, численним винесенням незаконних постанов про закриття кримінального провадження йому заподіяно моральної шкоди в сумі 5210000 грн., яку просить стягнути в судовому порядку.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в понвому обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача - прокуратури Харківської області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що у правовідносинах, що склалися між ОСОБА_1 та прокуратурою Харківської області взагалі відсутня моральна шкода, оскільки законодавець обов*язковою умовою для відшкодування моральної шкоди встановлює саме наявність вини оосби, що її заподіяла. Оскільки згідно Конституції України органи прокуратури не є органами державної влади або місцевого самоврядування, та у спірних правовідносинах посадові особи прокуратури Харківської області з огляду на положення КПК України виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції, то ст. 1174 ЦК України не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах. В даному випадку саме на позивача покладається обов*язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв*язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. У своєму позові ОСОБА_1 від 14.04.2017, як на підставу відшкодування моральної шкоди, окрім іншого, вказує на те, що він бачив безкарність працівників органів прокуратури і начебто втратив довіру до правосуддя, порушено його психологічне благополуччя, на його думку, знижено авторитет правоохоронних органів, тощо, є безпідставними, оскільки це будь-якими доказами не підтверджено та не є моральною шкодою у розумінні ст.23 ЦК України. Разом із цим, посадовими особами органів прокуратури будь-яких протиправних дій стосовно ОСОБА_1 не вчинено, доказів протиправності їх дій під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, що проведено у відповідності до вимог КПК України, позивачем не надано. Так, відсутні будь-які судові рішення або висновки компетентних органів, окрім іншого, прокурора вищого рівня до компетенції якого згідно ст.308 КПК України відноситься розгляд скарг щодо недотримання слідчим (прокурором) розумних строків, якими було б встановлено факт невиконання або неналежного виконання своїх службових обов'язків уповноваженими особами прокуратури під час досудового розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні. Жодну посадову особу не притягнуто до відповідальності (дисциплінарної/ адміністративної чи кримінальної) за доводами позивача. Зважаючи на здобуті докази та те, що доводи ОСОБА_1, під час досудового розслідування не знайшли свого об'єктивного підтвердження та відсутні ознаки складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України, прокуратурою Харківської області прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, порушень розумних строків під час досудового розслідування не допущено. Одночасно, не дивлячись на обґрунтованість прийнятих процесуальних рішень про закриття кримінального провадження, очевидну відсутність складу злочину, недоцільність проведення подальшого досудового розслідування, слідчими суддями вони скасовувались лише з одних формальних міркувань. ОСОБА_1 має безперешкодний доступ до правосуддя, про що свідчать його звернення зі скаргами на рішення слідчих (прокурорів) до слідчих суддів місцевого суду в порядку ст.ст.303-307 КПК України. Прийняття процесуальних рішень органом досудового розслідування (прокурором), оскарження їх ОСОБА_1 до суду у порядку КПК України, скасування судом певних процесуальних рішень, не може свідчити про спричинення позивачу будь-якої шкоди, а лише вказує на їх правову позицію, яка в силу особливостей кримінального процесуального законодавства, не може бути перевірена в апеляційному порядку. Будь-яких обмежень свобод або особистих прав ОСОБА_1 при проведенні досудового розслідування не допущено, а ним не надано доказів спричинення йому будь-якої шкоди, оскільки лише сам факт звернення позивача з заявами до правоохоронних органів чи до суду не може свідчити про порушення його прав, а не погоджуючись з процесуальними рішеннями, він реалізує своє конституційне право на доступ до правосуддя. Крім того, необхідно зауважити, що тривалий час матеріали кримінального провадження перебували у слідчого судді, хоча остаточне процесуальне рішення у ньому вже прийнято та процесуальні строки не спливали,тобто досудове слідство триває не 2 роки, як вказує позивач. З огляду на викладене, позивачем не зазначено як саме уповноважені особи прокуратури спричинили йому страждання, що призвели до погіршення стану його здоров'я, взаємин з родичами, позбавили можливості реалізації своїх звичок та бажань, та яким чином вони пов'язані з їх службовою діяльністю, його позовні вимоги зводяться лите по незгоди з процесуальними рішеннями. Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Державної Казначейської служби України в судове засідання не з*явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача - прокуратури Харківської області, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.12.2014 року в задоволені скарги ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора прокуратури Харківської області та зобов*язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою про кримінальне правопорушення від 01.12.2014 року за № 87362вх-14 відмовлено, скаргу в частині бездіяльності прокурора щодо не внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення від 01.12.2014 року зареєстрованою за № 87361вх-14 задоволено частково. Зобов*язано прокурора прокуратури Харківської області внести до ЄРДР відомості за вказаною заявою та розпочати досудове розслідування. В задоволенні вимог про зобов*язання видачі пам*ятки про права та обов*язки потерпілого відмовити.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.07.2015 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність прокуратури Харківської області задоволено. Визнано факт бездіяльності прокуратури Харківської області в частині невиконання ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.12.2014 року. Зобов*язано компетентних осіб прокуратури Харківської області розглянути клопотання заявлене у заяві ОСОБА_1 від 22.06.2015 року, зазначене у п. 2.3.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.09.2015 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР за заявою від 14.08.2015 року задоволено. Зобов*язано компетентних осіб прокуратури Харківської області внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення за його заявою від 14.08.2015 року та розпочати розслідування.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.11.2015 року скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови старшого слідчого першого слідчого відділу СУ прокуратури Харківської області Чередник С.О. від 15.10.2015 року про закриття кримінального провадження № 000751 від 08.09.2015 року задоволено, скасовано постанову старшого слідчого першого слідчого відділу СУ прокуратури Харківської області Чередник С.О. від 15.10.2015 року про закриття кримінального провадження № 000751 від 08.09.2015 року. Матеріали кримінального провадження повернено прокурору Харківської області для відновлення досудового розслідування, в ході якого необхідно усунути неповноту досудового розслідування та недоліки, викладені у мотивувальній частині ухвали.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.11.2015 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову старшого слідчого першого слідчого відділу СУ прокуратури Харківської області Чередника С.О. про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілим від 07.10.2015 року в рамках кримінального провадження № 000751 від 08.09.2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 383 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.12.2015 року скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови. Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу СУ прокуратури Харківської області Чередник С.О. від 25.11.2015 року про закриття кримінального провадження № 000751 від 08.09.2015 року задоволено. Скасовано постанову старшого слідчого першого слідчого відділу СУ прокуратури Харківської області Чередник С.О. від 25.11.2015 року про закриття кримінального провадження № 000751 від 08.09.2015 року. Матеріали кримінального провадження повернуті прокурору Харківської області для відновлення досудового розслідуваня, в ході якого необхідно усунути неповноту досудового розслідування та недоліки викладені у мотивувальній частині ухвали.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.12.2015 року скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу СУ прокуратури Харківської області Чередника С.О. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 000751 від 08.09.2015 року задоволено. Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу СУ прокуратури Харківської області Чередника С.О. від 23.11.2015 року скасовано.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.06.2016 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову прокуратури Харківської області від 28.04.2016 року про закриття кримінального провадження № 000751.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.03.2017 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову слідчого з ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області від 29.06.2016 року про закриття кримінального провадження № 000751.

Усі ухвали суду набрали законної сили.

Зі змісту мотивувальних та резолютивних частин вищезазначених ухвал вбачається, що постанови відповідача скасовувались з підстав проведення неповної перевірки за заявами позивача, попередні вказівки суду не повністю виконувались, або не виконувались взагалі. Ухвалами суду визнана бездіяльність органів прокуратури Харківської області.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб"єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Таким чином при розгляді даної справи застосуваню підлягають ст. 1173, 1174 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов*язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до роз*яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими правомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Викладені позивачем обставини узгоджуються з Правово позицією висловленою Верховним Судом України в постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-440цс16, де зазначено, що шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що Червонозаводським районним судом м. Харкова неодноразово скасовувались постанови прокуратури Харківської області та про закриття кримінального провадження № 000751 від 08.09.2015 року. З ухвал суду вбачається, вказівки які в них містилися під час проведенного розслідування не виконані, крім того ухвалами суду визнана бездіяльність органів прокуратури Харківської області.

Аналізуючи зазначені обставини, суд вважає, що є підтвердження завдання позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру та вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 7000 гривень, виходячи із принципу розумності і виваженості, з огляду на конкретні обставини справи.

При визначенні розміру моральної шкоди суд врахував важливість для позивача питань з якими він звертався до відповідача для вирішення. При визначенні важливості суд виходив з загальнолюдських принципів та суспільної моралі.

Враховано також таку обставину як тривалість, майже 2 роки, негативного впливу на морально-фізичний стан позивача, що призвело до морально-психологічних перевантажень на нього.

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 7000,00 гривень. Оскільки ОСОБА_1 позовних вимог до прокуратури Харківської області не заявлено, суд відмовляє в задоволенні позову до цього відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.. 56 Конституції України, ст. ст. 23, 1167, 1174 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, або в порядку ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Б. П. Григор'єв