Справа № 723/2723/16-ц
Провадження № 2/723/86/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Сторожинецький районний суд

Чернівецької області

в складі головуючої судді Дячук О.О.

при секретарі Яворській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сторожинець цивільну справу за основним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб Сторожинецької міської ради Чернівецької області, ОСОБА_4 про визнання права власності на будинок та господарські споруди в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Сторожинецької міської ради, третіх осіб Приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької бласті Савчук Юлії Валеріївни, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання нікчемним заповіту, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб Сторожинецької міської ради Чернівецької області, ОСОБА_4 про визнання права власності на будинок та господарські споруди в порядку спадкування.

Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1. в с.Зруб-Комарівський Сторожинецького району померла ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2., котра все своє майно заповіла ОСОБА_1 згідно заповіту посвідченого секретарем виконкому Зруб-Комарівської сільської ради 25 грудня 2015р.. Згідно довідки №270 від 03.03.2016 року Виконавчого комітету Зруб-Комарівської сільської ради ОСОБА_6 на момент смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1.

До складу спадкового майна поруч з іншим майном входить житловий будинок з надвірними господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1. Будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 складається з житлового будинку літ. А-І площею 44,6м.кв., ганок літ «а» площею 1,30м.кв., сарай літ «Б» площею 7,80м.кв., сарай літ «В» площею 18.30м.кв., сарай літ. «Г» площею 10,90м.кв., сарай літ «Д» площею 13,70м.кв.. вбиральня літ. «Е» площею 1,20м.кв., сарай літ «Є» площею 22,90м.кв., сарай літ Ж/Ж площею 36,5м. кв. (18,40 та 8,10м.кв.), сарай літ. «З» площею 17.90м.кв.

Вказаний будинок з господарськими спорудами був побудований подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в 1960-1961 роках, що підтверджується даними погосподарської книги, особовий рахунок НОМЕР_2. Будівництво будинку та господарських споруд подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_6 здійснено відповідно до Дозволу НОМЕР_3 від 25.11.1960року виданого Виконавчим комітетом Сторожинецької районної ради депутатів трудящих Чернівецької області.

Будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 належало до суспільної категорії колгоспних дворів і станом на 15.04.1991року там були зареєстровані та проживали ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 перебуваючи в шлюбі по день смерті з ОСОБА_6 помер.

Будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці, яка згідно Рішення № 8 виконавчого комітету Комарівської сільської Ради народних депутатів Сторожинецького району Чернівецької області була передана безкоштовно в приватну власність ОСОБА_6 для обслуговування особистого житлового будинку та ведення підсобного господарства.

Позивач ОСОБА_1 15.03.2016року, в межах 6 місячного строку встановленого для прийняття спадщини звернулась в до приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Савчук І.В. з заявою про прийняття спадщини.

Позивачка не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування будинку та господарських споруд, так як заповідач ОСОБА_6 при житті не виготовила технічний паспорт на будинок і не отримала свідоцтва про право власності на нього.

Згідно довідки № 175/02-14-22/2016 від 05.07.2016 року приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Савчук І.В. з заявами про прийняття спадщини звернулись відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Враховуючи вищевикладене представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 просить суд винести рішення, яким визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на житловий будинок літ. А-І площею 44,6м.кв., ганок літ «а» площею 1,30м.кв., сарай літ «Б» площею 7,80м.кв., сарай літ. «В» площею 18.30м.кв., сарай літ. «Г» площею 10.90м.кв., сарай літ «Д» площею 13,70м.кв., вбиральня літ «Е» площею 1,20м.кв., сарай літ «Є» площею22,90м.кв., сарай літ Ж/Ж площею 36,5м. кв. (18,40 та 8,10м.кв.), сарай літ. «З» площею 17.90м.кв., по АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_6, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3. звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, Сторожинецької міської ради, третіх осіб Приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Савчук Юлії Валеріївни, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання нікчемним заповіту, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла ОСОБА_6 у віці 85років.

ОСОБА_3 у відповідності до заповіту від 25 серпня 2011року посвідченого секретарем Зруб-Комарівської сільської ради є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_6, а саме земельної ділянки площею 2,12 га..

Однак, при зверненні до нотаріуса з метою оформлення права на спадкове майно ОСОБА_3 дізналась, що існує й інший заповіт у відповідності до якого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 (за 10 днів до своєї смерті) все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1.

ОСОБА_3 вважає, що вищевказаний заповіт від 25.12.2015 року є таким, що складений із порушенням вимог, щодо його форми посвідчення, а тому підлягає визнанню нікчемним виходячи з наступного.

Згідно до відповіді на адвокатський запит заповіт № 142 від 25.12.2015 року (номер у спадковому реєстрі 58444921) оформлявся секретарем Зруб-Комарівської сільської ради ОСОБА_10 на дому ОСОБА_6 в присутності її чоловіка ОСОБА_4 в АДРЕСА_1.

Грубим порушенням вимог, щодо порядку посвідчення заповіту є оформлення заповіту ОСОБА_6 у присутності її чоловіка ОСОБА_4, оскільки присутність інших осіб при складанні та посвідченні заповіту не допускається.

Так, в заповіті від 25.12.2015 року, а саме в посвідчувальному написі секретаря відсутня вказівка на те, що нотаріальна дія вчинялась поза приміщенням органу місцевого самоврядування та причина вчинення такої дії, що є порушенням «Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року.

П. 2.1. Наказу вказує на те, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням.

Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотарільних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування (наприклад: «У зв'язку з хворобою заповідача заповіт посвідчено за адресою: АДРЕСА_2»).

Ще одним порушенням п. 2.1. Наказу є те, що в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій також відсутній запис про вчинення нотаріальної дії на дому ОСОБА_6, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру №44264025 виданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Погорєловою М.Ю. 23.06.2016 року у якому зазначено, що місцем посвідчення є Зруб-Комарівська сільська рада Сторожинецького району, Чернівецької області.

В заповіті вказується на те, що він складений зі слів та на прохання заповідача за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (комп'ютерної техніки) секретарем виконавчого комітету Зруб-Комарівської сільської ради, хоча виклад самого тексту заповіту є «комбінованим», значна частина відомостей зазначена вручну, зокрема такі відомості як: дата складання заповіту; прізвище, ім'я та по-батькові спадкодавця; дата народження спадкодавця; місце народження спадкодавця; розпорядження спадкодавця на випадок її смерті та прізвище ім'я та по-батькові спадкоємця; прізвище та ініціали спадкодавця у графі біля підпису; дата посвідчення заповіту; година і хвилини посвідчення заповіту; номер, за яким заповіт зареєстрований в реєстрі.

Згідно до положень п. 1.4. Наказу посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Однак у порушення вимог Наказу, вказівка на те, що заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем міститься після підпису ОСОБА_6 та не зроблена самою померлою, зокрема частина друкованими літерами: «Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем», далі частина тим же почерком, що і в інших записах заповіту зроблених вручну «ОСОБА_6», далі знову частина друкованими літерами: «і власноручно підписаний ним».

Так, вказівка на те, що заповіт прочитаний уголос та підписаний заповідачем зроблена з порушення вимог форми та посвідчення встановлених Наказом не ОСОБА_6, а іншою особою та не перед її підписом.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_3 просить винести рішення, яким визнати заповіт від 25 грудня 2015 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Зруб-Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, виданий від імені ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_1 зареєстрований в реєстрі за№ 142 нікчемним. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату судового збору в розмірі 275 гривень 60 коп.. Стягнути з Зруб-Комарівської сільської ради на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 275 гривень 60 копійок.

Позивач по основному позову ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, її представник основний позов підтримав просить його задовольнити, зустрічний позов ОСОБА_3 не визнав, просить відмовити у його задоволенні, надав заперечення у якому зазначив, що зазначені вимоги у зустрічному позові ОСОБА_3 ними не визнаються з підстав їх необґрунтованості. За загальним правилом будь-яка правоздатна особа може стати стороною в справі. Для участі в справі їй треба мати матеріально-правову зацікавленість саме в цій справі, тобто бути належною стороною.

Вважає, що ОСОБА_3 є неналежною стороною у справі - неналежними відповідачами, оскільки не має матеріально-правової зацікавленості у справі, оскільки її право на спадщину скасовано заповідачем, шляхом видання нового заповіту від 25.12.2015 року.

Окрім цього той факт, що ОСОБА_3 є неналежними відповідачами підтверджується і тим, що її право на спадщину попередньо було скасовано виданням заповіту на ОСОБА_2, що свідчить про те, що навіть визнання заповіту на користь ОСОБА_1 чи недійсним чи нікчемним, жодним чином не відновлює права ОСОБА_3 на спадкування за її заповітом.

Додатковою обставиною, що свідчить про відсутність матеріально- правової заінтересованості в справі є той факт, що як стало відомо після подання позову, в попередніх заповітах як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3 спадковим майном зазначено лише земельну ділянку (пай).

Предметом же судового розгляду є успадкування житлового будинку.

Отже вказана судова справа жодним чином не зачіпає будь яких майнових прав та інтересів ОСОБА_3

Позивач за зустрічним позовом просить визнати заповіт нікчемним. У ч. 1 ст. 1257 ЦК України зазначено який заповіт вважається нікчемний.

Оскільки ст. 1257 ЦК має назву "Недійсність заповіту", а у її ч. 1 йдеться про нікчемність заповіту, то вважає доцільним зупинитися на аналізі поняття "нікчемність" правочину, яке застосовується у статтях 27, 215 ЦК, адже заповіт є одностороннім правочином.

З ч. 1 ст. 27 ЦК випливає, що нікчемним є правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов'язки.

У ст. 215 ЦК встановлено зв'язок між поняттями "нікчемний" та "недійсний" правочин, а саме недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З огляду на положення ст. 1254 ЦК України - Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225.

Вважає, якщо заповіт буде визнано недійсним рівно як і нікчемним чинність попереднього заповіту відновлена не буде.

Ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_3 не є спадкоємцями за законом.

Право позивача за зустрічним позовом ґрунтується на заповіті.

Отже внаслідок подання такого позову позивач за зустрічним позовом навіть в результаті його задоволення не отримає захисту порушеного права, що вказує на відсутність матеріально-правової зацікавленості, та можливості її задоволення в обраний позивачем спосіб.

У ст. 1247 ЦК передбачено загальні вимоги до форми заповіту. Загальними ці вимоги названо тому, що вони стосуються випадків посвідчення заповіту як нотаріусом, так і іншими особами, яким законом надано відповідні повноваження. Специфіка посвідчення заповітів встановлюється у нотаріальній процедурі.

До загальних вимог до заповіту належать такі:

-письмова форма із зазначенням місця і часу його укладення,

-підписання особисто заповідачем або іншою особою у порядку ч. 4 ст. 207 ЦК,

-посвідчення нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами за статтями 1251, 1252 ЦК.

У ст. 1247 ЦК йдеться про комплекс умов, які співіснують, але можуть поглинатись одним суттєвим аспектом. Так, недійсність заповіту може виникнути лише в тому разі, коли особа не звернулась до нотаріуса і на заповіті відсутні будь-які ознаки нотаріального посвідчення заповіту.

В тому ж разі коли заповіт нотаріально посвідчено і у ньому не зазначено місце і час його укладення, то це явно помилка нотаріуса чи посадової особи, що уповноважена на вчинення нотаріальних дій.

Ці відомості можуть бути внесені до заповіту і після встановлення зазначеного недоліку самим нотаріусом або в результаті перевірки діяльності нотаріуса управлінням юстиції.

Вимагаючи від заповідача додержання обов'язкової процедури нотаріального посвідчення заповіту, законодавець тим самим водночас вживає заходів до охорони його прав, оскільки при цьому покладає на нотаріуса обов'язок чітко дотримуватись вимог закону. Така правоохоронна функція нотаріального процесу передбачена саме для осіб, що юридично необізнані і не знають, які процесуальні дії необхідні для дійсності заповіту.

Отже, можна дійти висновку, що в силу ролі нотаріуса та його компетенції, а також враховуючи його юридичну освіту, саме на нотаріуса покладається обов'язок додержуватись вимог закону і контролювати дії заповідача, застерігаючи його від можливих помилок.

Це положення випливає з процедури здійснення нотаріального процесу, тобто в силу статей 5, 6 Закону України "Про нотаріат" нотаріус зобов'язаний виконувати обов'язки згідно із законом. Отже, є можливість стверджувати, що в ст. 1247 ЦК України достатнім є дотримання однієї умови: заповіт підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Вказаний факт підтверджується і узагальненням судової практики проведеної Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24- 753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», в якому зазначено :

«... Також підставою нікчемності заповіту є порушення вимог щодо його форми та посвідчення. Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК, а саме: письмова форма; нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (статті 1251, 1252 ЦК); зазначення у заповіті місця та часу його складання; підписання заповіту заповідачем...»

«..Відсутність у тексті заповіту напису, що він складався та посвідчувався поза приміщенням нотаріальної контори, виконкому місцевої ради, але в межах нотаріального округу, не є істотною умовою для визнання заповіту недійсним, якщо судом буде встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК і волевиявлення заповідача було вільним...»

Оскільки нотаріальний процес має певну форму, то й норми, що регламентують вимоги до форми, повинні належати до процесуальних.

Отже з погляду дій спадкодавця вказаний заповіт повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки було дотримано обов'язкову нотаріальну форму, а сам правочин відповідає волі спадкодавця та направлений на реалізацію його права власності в частині розпорядження належним йому майном, оскільки був підписаний з доброї волі за власним бажанням та з власної ініціативи власноручно спадкодавцем.

Окрім того, хочу зазначити, що згідно п. 2.1. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 року за №3306/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за № 1298/20036 значиться :

2.1. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням.

Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування (наприклад: "У зв'язку з хворобою заповідача заповіт посвідчено за адресою: АДРЕСА_2").

Отже хоча в посвідчувальному написі, внаслідок технічної помилки місце вчинення нотаріальної дії не зазначене, про те в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій такий запис присутній і в ньому зазначено адресу, а також причину, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

Позивач за зустрічним позовом свідомо вводячи в суд в оману пише, що в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій така інформація відсутня, що спростовується витягом з реєстру.

Позивач або сам плутає реєстр для реєстрації нотаріальних дій, та спадковий реєстр або свідомо вводить суд в оману, зазначаючи неправдиві дані.

Щодо інших обставин які на думку позивача за зустрічним позовом вказують на нікчемність заповіту, вважає їх також абсолютно безпідставними та надуманими.

Так в зустрічному позові позивач зазначає, що посвідчення заповіту відбулось в присутності інших осіб зокрема чоловіка померлої ОСОБА_4, що не відповідає дійсності.

Вказана особа не була присутня під час оформлення заповіту та перебувала у іншій кімнаті. Вказаний факт підтверджується поясненнями посадових осіб органу місцевого самоврядування, наданих в письмових запереченнях органу місцевого самоврядування проти зустрічного позову.

Інша обставина також є абсолютно видумана позивачем за зустрічним позовом.

Так в зустрічному позові стверджується, що неправильно зроблено посвідчувальний напис, не зазначено про прочитання заповіту вголос і т.д..

Так в рядку 14 Заповіту значиться, заповіт прочитано вголос.

Щодо інших тверджень, зокрема що не там стоїть посвідчу вальний напис і не такий зазначає, що посвідчувальний напис не здійснюється в довільній формі, як того хотів би позивач за зустрічним позовом, а його зміст і форма визначені в Додатку № 1 до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011року за № 3306/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за № 1298/20036.

Здійснений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_10 посвідчувальний напис повністю відповідає формі визначеній в Додатку № 1 до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 року за № 3306/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за № 1298/20036.

Враховуючи вищевикладене, просить в задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю.

Позивач по зустрічному позову ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, її представник основний позов не визнав, підтримує зустрічний позов, який просить задовольнити. Окрім того на основний позов ОСОБА_1 подали заперечення у якому зазначили, що вважають, що позовна заява ОСОБА_1 є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно до відповіді на адвокатський запит заповіт № 142 від 25.12.2015 року (номер у спадковому реєстрі 58444921) оформлявся секретарем Зруб-Комарівської сільської ради ОСОБА_10 на дому ОСОБА_6 в присутності її чоловіка ОСОБА_4 в АДРЕСА_1.

Грубим порушенням вимог, щодо порядку посвідчення заповіту є оформлення заповіту ОСОБА_6 у присутності її чоловіка ОСОБА_4, оскільки присутність інших осіб при складанні та посвідченні заповіту не допускається.

В заповіті від 25.12.2015 року, а саме в посвідчувальному написі секретаря відсутня вказівка на те, що нотаріальна дія вчинялась поза приміщенням органу місцевого самоврядування та причина вчинення такої дії, що є порушенням «Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року.

П. 2.1. Наказу вказує на те, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням.

Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотарільних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, наприклад: «У зв'язку з хворобою заповідача заповіт посвідчено за адресою (вказується адреса)».

Ще одним порушенням п. 2.1. Наказу є те, що в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій також відсутній запис про вчинення нотаріальної дії на дому ОСОБА_6, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру №44264025 виданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Погорєловою М.Ю. 23.06.2016 року у якому зазначено, що місцем посвідчення є Зруб-Комарівська сільська рада Сторожинецького району, Чернівецької області.

В заповіті вказується на те, що він складений зі слів та на прохання заповідача за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (комп'ютерної техніки) секретарем виконавчого комітету Зруб-Комарівської сільської ради, хоча виклад самого тексту заповіту є «комбінованим», значна частина відомостей зазначена вручну, зокрема такі відомості як: дата складання заповіту; прізвище, ім'я та по-батькові спадкодавця; дата народження спадкодавця; місце народження спадкодавця; розпорядження спадкодавця на випадок її смерті та прізвище ім'я та по-батькові спадкоємця; прізвище та ініціали спадкодавця у графі біля підпису; дата посвідчення заповіту; година і хвилини посвідчення заповіту; номер, за яким заповіт зареєстрований в реєстрі.

Згідно до положень п. 1.4. Наказу посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Однак у порушення вимог Наказу, вказівка на те, що заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем міститься після підпису ОСОБА_6 та не зроблена самою померлою, зокрема частина друкованими літерами: «Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем», далі частина тим же почерком, що і в інших записах заповіту зроблених вручну «ОСОБА_6», далі знову частина друкованими літерами: «і власноручно підписаний ним».

Так, вказівка на те, що заповіт прочитаний уголос та підписаний заповідачем зроблена з порушення вимог форми та посвідчення встановлених Наказом не ОСОБА_6, а іншою особою (якщо виходити із надпису - секретарем) та не перед її підписом. Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним не вимагається.

За змістом п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Позивач ОСОБА_1 намагається ввести в оману суд, свідомо не зазначаючи в своєму позові про те, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 (право власності на який позивачка просить суд визнати) більше п'ятнадцяти років і по сьогоднішній день проживає ОСОБА_4, який спільно проживав та вів господарство з ОСОБА_6.

ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала, зазначила, що вона є сусідкою померлої, вона доглядала за ОСОБА_6, остання їй заповіла земельну ділянку, рішення просить прийняти на розсуд суду.

Представник третьої особи Сторожинецької міської ради Чернівецької області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, просив рішення прийняти на розсуд суду, надав суду письмові пояснення у якому зазначив, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування представник міської ради визнає повністю та просить його задовольнити, визнавши право власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування на житловий будинок літ. А-І площею 44,6м.кв., ганок літ. «а» площею 1,30м.кв., сарай літ «Б» площею 7,80м.кв., сарай літ «В» площею 18.30м.кв., сарай літ. «Г» площею 10,90м.кв., сарай літ. «Д» площею 13,70м.кв., вбиральня літ «Е» площею 1,20м.кв., сарай літ. «Є» площею 22,90м.кв., сарай літ Ж/Ж площею 36,5м. кв. (18,40 та 8,10м.кв.), сарай літ. «З» площею 17.90м.кв., по АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_6, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Їхня позиція ґрунтується на тому, що це було волевиявлення померлої ОСОБА_6, про що зокрема зазначено в заповіті.

Окрім того про бажання залишити все своє майно ОСОБА_1 заповідачка ОСОБА_6 особисто неодноразово говорила йому - голові Зруб-Комарівської сільської ради, і він мав можливість особисто пересвідчитись про таке волевиявлення ОСОБА_6 неодноразово за життя спілкуючись з нею.

Вказане майно належало померлій і вона, а не будь-хто інший після її смерті вправі були розпорядитись майном.

З огляду на вільне волевиявлення ОСОБА_6 та враховуючи, що право власності є непорушним, та приймаючи до увагу таку складову права власності як право розпоряджатись належним власнику майном, що і було зроблено ОСОБА_6 при складанні заповіту на користь ОСОБА_1, тобто вона передала своє майно ОСОБА_1, зробивши таке розпорядження в заповіті.

Зазначає, що тривалий час перед смертю ОСОБА_6 виключно ОСОБА_1, одноособово, забезпечувала ОСОБА_6 доглядом (прибирала в будинку та біля будинку, прала речі померлої та її співмешканця, надавала та готувала їжу, придбавала ліки та засоби гігієни, забезпечувала гігієнічний догляд, мила і.т.д.).

Після смерті ОСОБА_6 поховання, організацію поховання, поминальні обіди та інші обряди здійснювались також особисто ОСОБА_1.

На те, що заповіт №142 від 25.12.2015р. оформлявся у присутності ОСОБА_4, пояснює, що вказана особа під час оформлення заповіту не була присутня та перебувала в іншому приміщенні будинку.

Вважає, що попередні заповіти складені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, та ОСОБА_2, скасовані заповідачем при складання нового заповіту від 25.12.2015року, а відтак вказані особи згідно діючого законодавства не мають права на спадщину.

За його даними ОСОБА_3, та ОСОБА_2, не є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6.

Крім цього в заповітах, як на користь ОСОБА_3 так і в заповіті на користь ОСОБА_2 мова йшла про земельну ділянку (пай), а справа, що розглядається в суді стосується будинковолодіння, що не розташоване на вказаній земельній ділянці.

Враховуючи вищевказане просить, визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на житловий будинок по АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_6, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1.. В зустрічному позові ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю.

Також надав суду заперечення на зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та Зруб-Комарівської сільської ради про визнання нікчемним заповіту, зазначивши: заповіт від імені ОСОБА_6, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Комарівці Сторожинецького району Чернівецької області і проживала на момент посвідчення заповіту в селі Зруб-Комарівці Сторожинецького району Чернівецької області посвідчений ОСОБА_10, секретарем виконавчого комітету Зруб-Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області 25 грудня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за №142 у відповідності з вимогами Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року № 3306/5, Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 р. №3253/5, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 23.12.2010 за № 1318/18613.

Щодо посвідчення заповіту в присутності інших осіб зазначає, що у позовній заяві позивач зазначає: «Грубим порушенням вимог, щодо порядку посвідчення заповіту є оформлення заповіту ОСОБА_6 у присутності її чоловіка ОСОБА_4, оскільки присутність інших осіб при складанні та посвідченні заповіту не допускається». ОСОБА_6 могла сама прочитати текст заповіту, який з її слів, за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (комп'ютерної техніки) надрукований та написаний та згідно статті 1247 Цивільного кодексу України посвідчено. Ні в тексті заповіту, ні в тексті посвідчувального напису, ні в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій не зазначено, що зазначений заповіт посвідчувався в присутності свідків чи інших осіб. Згідно статті 1253 Цивільного кодексу України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 «Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках (стаття 1253 цього Кодексу) присутність не менш як двох свідків при посвідчення заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. ОСОБА_6 могла сама прочитати текст заповіту та не виявила бажання запросити свідків.

Щодо місця вчинення нотаріальної дії - посвідчення заповіту зазначає, що на підставі пунктів 2.1. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року № 3306/5 Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. В посвідчувальному написі така інформація не зазначена, проте в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій присутній запис про те, що зазначена дія посвідчена у зв'язку з похилим віком та хворобою заповідача на дому за адресою АДРЕСА_1.

Позивач в позовній заяві вказує, що ОСОБА_10, секретар виконавчого комітету Зруб-Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, не зазначила в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій про вчинення нотаріальної дії (посвідчення зазначеного вище заповіту) поза межами приміщення органу місцевого самоврядування посилаючись на інформацію зазначену в Спадковому реєстрі - витяг №44264025 виданий приватним нотаріусом Погорєловою М.Ю. 23 червня 2016 року.

З цього приводу повідомляє наступне: Спадковий реєстр - це не реєстр для реєстрації нотаріальних дій. Спадковий реєстр це електронний реєстр, який працює згідно з Положенням «Про Спадковий реєстр», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11 липня 2011року за № 831/19569, яке установлює порядок ведення й користування Спадковим реєстром, внесення до нього відомостей про заповіти та спадкові договори, посвідчені в Україні, а за бажанням заповідача - посвідчені (складені та/або прийняті на зберігання) і зареєстровані в іноземних державах згідно з Конвенцією про запровадження системи реєстрації заповітів, про заведені спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину, а також надання інформації з нього. На підставі цього Положення посадові особи органів місцевого самоврядування вносять до Спадкового реєстру відомості про посвідчення заповітів шляхом подання державному підприємству "Національні інформаційні системи" або його філіям заяв за формою, наведеною в додатках 1-3, у формі цього додатку не передбачено внесення інформації про посвідчення заповіту за межами приміщення органу місцевого самоврядування. Одночасно повідомляє, що згідно п.2.12. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року № 3306/5 «Усі нотаріальні дії, які вчиняються посадовою особою органу місцевого самоврядування, реєструються в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування (додаток 15) у порядку, передбаченому статтею 52 Закону України "Про нотаріат", та Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 №3253/5, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 23.12.2010 за № 1318/18613».

Щодо прочитання заповіту заповідачем вголос зазначає, що позивач стверджує, що в заповіті до підписання його заповідачем не зазначено, що заповіт прочитано вголос заповідачем. В тексті посвідчувального напису зазначено про прочитання заповіту вголос заповідачем.

Щодо порушення форми посвідчувального напису, то вказує, що посвідчуваний напис на заповіті не здійснюється в довільній формі, посвідчуваний напис на заповіті, ОСОБА_10, секретарем виконавчого комітету Зруб-Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області зроблено згідно додатку №1 до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року № 3306/5.

Таким чином, всі доводи позивача про нікчемність заповіту є необгрунтованими та безпідставними.

Враховуючи вищевикладене просить в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до відповідачів: ОСОБА_1 та Зруб-Комарівської сільської ради про визнання нікчемним заповіту посвідченого ОСОБА_10, секретарем виконавчого комітету Зруб-Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області 25 грудня 2015 року, реєстр за №142 від імені ОСОБА_6 відмовити в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення у яких зазначив, стосовно позовних вимог ОСОБА_1, вважає за необхідне зазначити, що позовна заява про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування є безпідставною та необгрунтованою, такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 навмисно приховала той факт, що у житловому будинку, на який вона просить визнати право власності, вже протягом десятків років постійно проживає та зареєстрований чоловік померлої ОСОБА_4, який є єдиною особою, який проживав із померлою ОСОБА_6 однією сім'єю та фактично перебував у шлюбних відносинах із померлою.

Так, жоден документ наданий позивачем в додатках до позовної заяви не містить інформації про те, що ОСОБА_4 проживає та зареєстрований по АДРЕСА_1, у будинку, на який просить визнати право власності ОСОБА_1.

У зв'язку з даними обставинами, позивачем також свідомо не було вказано ОСОБА_4 відповідачем у даній справі, поряд із ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки він також є тією особою, яка прийняла спадщину у розумінні ч.3 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, оскільки постійно проживав на момент смерті із спадкодавцем та не звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується довідкою виданою приватним нотаріусом Савчук Ю.В. за вих. № 175/02-14-22/2016 від 05 липня 2016 року згідно до якої заяви від інших спадкоємців про прийняття або про відмову від спадщини не подавалися.

Виходячи із того, що предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, ОСОБА_4 також мав би бути залучений як відповідач до розгляду первісного позову, оскільки не визнає за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок.

Зважаючи на вицевикладене, вважає, що позов ОСОБА_1 при визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування є безпідставним та необгрунтованим, сформованим із неповним складом відповідачів, таким, що не підлягає задоволенню, ще й виходячи з наступного.

Стосовно зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання нікчемним заповіту зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Сторожинецької міської ради є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Так, заповіт ОСОБА_6 від 25.12.2015року згідно до якого єдиним спадкоємцем всього її майна є ОСОБА_1, є таким, що складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а тому є нікчемним.

Зазначає, що цілком і повністю відповідає дійсності той факт, що 25.12.2015року під час складання та оформлення секретарем Зруб-Комарівської сільської ради ОСОБА_10 вищевказаного заповіту був присутній ОСОБА_4, що є грубим порушенням порядку вчинення нотаріальних дій та суперечить статті 8 Закону України про нотаріат, яка встановлює нотаріальну таємницю.

Згідно ч. 1, 2 ст. 8 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна таємниця сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов'язки тощо.

Нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов'язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась.

Відповідно до ч. 5 ст. 1 ЗУ «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органу місцевого самоврядування.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про нотаріат» у сільських населених пунктах уповноважені на те особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують заповіти (крім секретних).

Зважаючи на вищенаведені положення ЗУ «Про нотаріат» секретар Зруб-Комарівської сільської ради ОСОБА_10, як уповноважена особа органу місцевого самоврядування на здійснення нотаріальних дій щодо посвідчення заповіту допустила грубе порушення вимог законодавства щодо порядку посвідчення заповіту № 142 від 25.12.2015 оформляючи його та посвідчуючи в присутності іншої особи.

Важливим є і те, що у відповіді Зруб-Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області за вих. № 156 від 03.08.2016 року сам секретар сільської ради ОСОБА_10 та сільський голова ОСОБА_14 підтвердили ту обставину, що «заповіт за №142 від 25.12.2015року (РНОКПП: НОМЕР_1) (номер у спадковому реєстрі 58444921) оформлявся секретарем Зруб-Комарівської сільської ради ОСОБА_10 на дому ОСОБА_6 в присутності її чоловіка ОСОБА_4 в АДРЕСА_1, Сторожинецького району, Чернівецької області».

Крім вищенаведеного, під час посвідчення заповіту, який ОСОБА_3 просить визнати нікчемним, допущено ряд помилок, зокрема: посилання на те, що заповіт прочитаний уголос та підписаний заповідачем зроблена з порушення вимог форми та посвідчення встановлених Наказом не ОСОБА_6, а іншою особою (якщо виходити із надпису секретарем) та не перед її підписом, з чого вбачається і те, що є порушенням п. 1.4. «Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011року, згідно якого посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Також під час посвідчення заповіту, секретарем не вказано у ньому про те, що він оформлявся чи посвідчувався на дому, що є порушенням порядку посвідчення заповіту встановленого п. 2.1. «Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011року з якого вбачається що, якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотарільних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

В заповіті вказано на те, що він складений за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (комп'ютерної техніки), однак значна частина (близько половини) заповіту викладена вручну.

Вважає, що вищевикладені обставини прямо вказують на грубе порушення законодавства уповноваженою особою Зруб-Комарівської сільської ради на посвідчення заповіту щодо порядку та форми посвідчення заповіту ОСОБА_6 від 25.12.2015року, у зв'язку із чим даний заповіт є нікчемним.

У зв'язку із вищевикладеним, враховуючи як на безпідставність заявленого первісного позову, так і те, що задоволення зустрічного позову повністю виключає задоволення первісного, зважаючи, що задоволення первісного позову також порушує права та інтереси ОСОБА_4.

Враховуючи вищевикладене, просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2. ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, Сторожинецької міської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Сторожинецької міської ради, треті особи: приватний нотаріус Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Савчук Юлія Валерїївни, ОСОБА_2, ОСОБА_4 задовольнити та визнати заповіт від 25 грудня 2015року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Зруб-Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, виданий від імені ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_1 зареєстрований в реєстрі за №142 нікчемним.

Третя особа приватний нотаріус Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Савчук Ю.В. у судове засідання не з'явилася.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1. в с.Зруб-Комарівський Сторожинецького району померла ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2., котра все своє майно заповіла ОСОБА_1 згідно заповіту посвідченого секретарем виконкому Зруб-Комарівської сільської ради 25 грудня 2015р.. Згідно довідки №270 від 03.03.2016 року Виконавчого комітету Зруб-Комарівської сільської ради ОСОБА_6 на момент смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1.

До складу спадкового майна поруч з іншим майном входить житловий будинок з надвірними господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1. Будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 складається з житлового будинку літ. А-І площею 44,6м.кв., ганок літ «а» площею 1,30м.кв., сарай літ «Б» площею 7,80м.кв., сарай літ «В» площею 18.30м.кв., сарай літ. «Г» площею 10,90м.кв., сарай літ «Д» площею 13,70м.кв.. вбиральня літ. «Е» площею 1,20м.кв., сарай літ «Є» площею 22,90м.кв., сарай літ Ж/Ж площею 36,5м. кв. (18,40 та 8,10м.кв.), сарай літ. «З» площею 17.90м.кв.

Вказаний будинок з господарськими спорудами був побудований подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в 1960-1961роках, що підтверджується даними погосподарської книги, особовий рахунок НОМЕР_2. Будівництво будинку та господарських споруд подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_6 здійснено відповідно до Дозволу НОМЕР_3 від 25.11.1960року виданого Виконавчим комітетом Сторожинецької районної ради депутатів трудящих Чернівецької області.

Будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 належало до суспільної категорії колгоспних дворів і станом на 15.04.1991року там були зареєстровані та проживали ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 перебуваючи в шлюбі по день смерті з ОСОБА_6 помер.

Будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці, яка згідно Рішення № 8 виконавчого комітету Комарівської сільської Ради народних депутатів Сторожинецького району Чернівецької області була передана безкоштовно в приватну власність ОСОБА_6 для обслуговування особистого житлового будинку та ведення підсобного господарства.

ОСОБА_1 15.03.2016року, ОСОБА_2 22.03.2016р., ОСОБА_3 29.06.2016р. в межах 6 місячного строку встановленого для прийняття спадщини звернулись до приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Савчук Ю.В. з заявою про прийняття спадщини. Заяви від інших спадкоємців про прийняття або про відмову від спадщини не подавались.

Після смерті ОСОБА_6 поховання, організацію поховання, поминальні обіди та інші обряди здійснювались ОСОБА_1.

ОСОБА_3, та ОСОБА_2, не є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6.

Із заповіту від 25 серпня 2011р. вбачається, що ОСОБА_6 на випадок її смерті зробила розпорядження: державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_4 площею 2.12га виданий Сторожинецьким районним відділом земельних ресурсів від 21.01.2002р. заповідає ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5..

Із заповіту від 25 грудня 2015р. вбачається, що ОСОБА_6 на випадок її смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідає ОСОБА_1. Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався.

Із довідки вих. № 156 від 03.08.2016р. Зруб-Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області вбачається, що заповіт №142 від 25.12.2015р. оформлявся секретарем Зруб-Комарівської сільської ради ОСОБА_10 на дому ОСОБА_6 в присутності її чоловіка ОСОБА_4 в АДРЕСА_1, та посвідчувався в Зруб-Комарівській сільській раді Сторожинецького району Чернівецької області. Проте як повідомив представник міської ради у письмових поясненнях, сільська рада помилково вказала, що вказаний заповіт посвідчувався у присутності ОСОБА_4, останній знаходився на момент посвідчення заповіт у іншому приміщенні.

Відповідно до довідки № 270 від 03 березня 2016р. Зруб-Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. на момент смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1., була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1. Разом з нею на день її смерті був зареєстрований ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до довідки №187 від 14 лютого 2017р. Сторожинецької міської ради вказується про те, що ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1.

Із Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (арк. справи 52) вбачається, що у спадковому реєстрі знайдено інформацію про заповіти: заповіт номер у спадковому реєстрі 41612900 стан чинний, дата посвідчення 09.07.2002р., заповідач ОСОБА_6; заповіт номер у спадковому реєстрі 51792397, стан чинний, дата посвідчення 25.08.2011р., заповідач ОСОБА_6; заповіт номер у спадковому реєстрі 57172381, стан чинний, дата посвідчення 19.02.2015р., заповідач ОСОБА_6; заповіт номер у спадковому реєстрі 58444921, стан чинний, дата посвідчення 25.12.2015р., заповідач ОСОБА_6.

Із матеріалів справи - ксерокопії з реєсту для реєстрації нотаріальних дій (арк.. справи 106) вбачається, що заповіт від 25.12.2015р. «У зв'язку із похилим віком та хворобою заповідача посвідчено на дому за адресою АДРЕСА_1».

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що секретар сільської ради здійснює нотаріальні дії, секретар ОСОБА_10 посвідчувала заповіт ОСОБА_6 25.12.2015р.. Складений заповіт на користь ОСОБА_1 - це була воля ОСОБА_6, так як за нею доглядала ОСОБА_1, приносила їсти, прибирала у будинку. Він перед посвідченням заповіту за декілька днів спілкувався з ОСОБА_6 та ОСОБА_4, ОСОБА_6 казала йому, що хоче скласти заповіт на ОСОБА_1, так як це її воля. Йому відомо, що ОСОБА_4 хотів, щоб покійна склала заповіт на його дочку, проте ОСОБА_6 цього не хотіла, ОСОБА_4 не заперечував щодо складення заповіту на ОСОБА_1. Зі слів ОСОБА_10 йому відомо, що під час оформлення заповіту сторонніх осіб у кімнаті не було, ОСОБА_4 був в іншій кімнаті. Щодо того, що було видано довідку в якій зазначено, щодо оформлення заповіту у присутності ОСОБА_4, це є опечаткою.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як визначено в ст. 1234 ЦК України, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

В ст. 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту. Так, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, визначеними в ст.ст. 1251-1252 цього Кодексу.

Як було встановлено судом, про що зазначено вище, що ОСОБА_6 за життя склала декілька заповітів.

Відповідно до ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Загальні підстави визнання недійсними правочину і настання відповідних наслідків встановлені ст.ст. 215, 216 ЦК України. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, в тому числі недодержання вимог, за якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його волі, а також правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання заповіту недійсним, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Відповідно до п.17 постанови пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 Про судову практику у справах про спадкування, право на пред'явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Разом з тим суд враховує наступне. Статтею 1257 ЦК України визначено підстави для визнання заповіту недійсним. При цьому визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Таким чином слід прийти до висновку, що заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України, щодо недійсності правочинів. При цьому недійсним заповіт може бути визнаний у випадках в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

В той же час, жодної з передбачених ст. 1257 ЦК України обставин, в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача.

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, сторони в свою чергу не надали достатніх доказів, які б підтвердили зустрічні позовні вимоги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання нікчемним заповіту, а тому із врахуванням наведеного вище позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню в цілому. Окрім того суду не надано доказів, щодо права ОСОБА_4 на спадщину ОСОБА_6.

Тому, аналізуючи всі докази по справі, суд вважає, що право власності на вищевказане домоволодіння перейшло до ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008р. №7, ст.ст. 203, 215, 216, 1216, 1217, 1223, 1234, 1236, 1247, 1251, 1252, 1254, 1257, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 212, 215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Основний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб Сторожинецької міської ради Чернівецької області, ОСОБА_4 про визнання права власності на будинок та господарські споруди в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 право власності на майно, що знаходиться по АДРЕСА_1, до складу якого входить: Житловий будинок - літ. «А-І» площею 44.6м.кв., ганок літ. «а» площею 1.30м.кв., сарай літ. «Б» площею 7.80м.кв., сарай літ. «В» площею 18.30м.кв., сарай літ. «Г», площею 10.90м.кв., сарай літ. «Д», площею 13.70м.кв, вбиральня літ. «Е» площею 1.20м.кв., сарай літ. «Є» площею 22.90м.кв, сарай літ. «Ж/Ж» площею 36.5м.кв. (18.40 та 8.10м.кв.), сарай літ. «З» площею 17.90м.кв..

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Сторожинецької міської ради, третіх осіб Приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Савчук Юлії Валеріївни, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання нікчемним заповіту - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: