Справа № 362/119/17 Головуючий у І інстанції Лебідь Г.М.- Гавенко
Провадження № 22-ц/780/2616/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 25.05.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

25 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Савченка С.І., Білоконь О.В.,

за участю секретаря - Волошина В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року ОСОБА_2звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що з 16 листопада 1991 року він разом з відповідачем ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають чотирьох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також неповнолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Зазначав, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони втратили почуття любові і поваги один до одного, мають різні характери та погляди на життя і сімю, що приводить до постійних сварок та негативно впливає на виховання дітей, а тому вважає, що подальше проживання з відповідачем та збереження шлюбу, є недоцільним. З урахуванням наведеного, позивач просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_3, який зареєстрований 16 листопада 1991 року у виконкомі Устимівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 21.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 16 листопада 1991 року у виконкомі Устимівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 21.

Дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишено проживати з матір'ю ОСОБА_3

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_3 залишено без змін «Джура».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначення місця проживання неповнолітніх дітей, а в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь - судді доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 16 листопада 1991 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений шлюб, який зареєстрований у виконкомі Устимівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 21 (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають чотирьох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також неповнолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного рішення суду, позов ОСОБА_2 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 16 листопада 1991 року у виконкомі Устимівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 21.

Цим же рішенням дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишено проживати з матір'ю ОСОБА_3

Однак з рішенням суду першої інстанції в частині залишення проживати неповнолітніх дітей з матір`ю погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зі змісту позову вбачається, що ОСОБА_8 не заявляв вимоги про визначення місця проживання неповнолітніх дітейОСОБА_6 та ОСОБА_7

З матеріалів справи видно, що ці вимоги не були предметом судового розгляду та сторони не подавали доказів на їх підтвердження, а суд не витребував у сторін необхідних для цього документів. Також вказане питання було вирішене по суті без дотримання вимог сімейного законодавства, яке регулює ці правовідносини.

Так, судом не було залучено до участі у справі орган опіки та піклування, який повинен подати суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Також судом не зясовано хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, прихильність дітей до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання тощо.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.213 - 214 ЦПК України на наведене уваги не звернув та вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_8

За таких обставин рішення суду в частині залишення проживання з матір`ю неповнолітніх дітей підлягає скасуванню на підставі ст.309 ЦПК України у звязку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції в частині розірвання шлюбу не оскаржується, тому відповідно до положень ст.303 ЦПК України апеляційним судом не перевіряється.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2017 року в частині визначення місця проживання неповнолітніх дітей скасувати.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді