Справа № 372/1865/17 Головуючий у І інстанції Кравченко М.В.
Провадження № 22-ц/780/5455/17 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 21 13.12.2017
УХВАЛА

Іменем України

13 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого Голуб С.А.

суддів: Верланова С.М., Таргоній Д.О.

за участю секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року,

встановила:

В червні 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 травня 2016 року між приватним акціонерним товариством " Український страховий стандарт"(далі Страхова компанія) та ОСОБА_2 був укладений договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до якого була застрахована цивільно-правова відповідальність страхувальника, пов"язана з використанням автомобіля марки "Geely", реєстраційний номер НОМЕР_1.

02 листопада 2016 року з вини водія ОСОБА_2 яка керувала застрахованим автомобілем, відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль марки "Mersedes", реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3

Позивач виплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 55810,96 грн. та просив стягнути половину зазначену суму з ОСОБА_2, яка за умовами страхового полісу не мала права керувати забезпеченим транспортним засобом, оскільки мала водійський стаж менше 3 років.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивача ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову. В доводах апеляційної скарги позивач фактично викладає ті ж обставини, якими він обґрунтовував свій позов, наводить правове обґрунтування свого позову, а саме ст. 38-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі- Закону) і вважає, що рішення суду є незаконним та несправедливим.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для задоволення позову, передбачені ст.38-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Колегія суддів погоджується з висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на законі та підтверджуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що 11 травня 2016 року між приватним акціонерним товариством "Український страховий стандарт"(далі Страхова компанія) та ОСОБА_2 був укладений договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до якого була застрахована цивільно-правова відповідальність страхувальника, пов"язана з використанням автомобіля марки "Geely", реєстраційний номер НОМЕР_1.

У восьмому розділі зазначеної угоди вказано, що до керування транспортного засобу не допускаються особи з водійським стажем менше трьох років в тому числі і страхувальника. (а.с.6)

02 листопада 2016 року з вини водія ОСОБА_4 яка керувала застрахованим автомобілем, відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль марки "Mersedes", реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3

Позивач виплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 55810,96 грн.

Заявляючи позов про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, позивач разом із тим послався на ст.. 38-1 Закону, яка передбачає не регресний позов, а відповідальність за порушення умов страхування.

Відповідно до п.38-1.1. ст.. 38-1 Закону, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відсутні вищезазначені правові підстави для задоволення позову Страхової компанії.

Редакція п. 38-1.1. ст.. 38-1 Закону яка діяла до 05.02.2013 року, дійсно передбачала, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи водієм, водійський стаж якого є меншим, ніж визначено умовами договору страхування, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Однак Законом України N 5090-VI від 05.07.2012 року вказана редакція була змінена. На час укладання полісу , а також на час ДТП діяла редакція Закону яка не передбачала відповідальності за таке порушення умов страхування як керування автомобілем водієм водійський стаж якого є меншим ніж визначено умовами договору страхування.

Отже, оскільки була виключена пряма вказівка в законі на відповідальність страхувальника за керування забезпеченим транспортним засобом водієм або страхувальником з водійським стажем менше трьох років, позивач провину відповідача і відповідно його відповідальність вбачає у порушенні умов страхування під час укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому що зазначила неправильні дані про свій водійський стаж та сплатила страховий внесок за меншим тарифом (без застосування коригуючого коефіцієнта). Однак жодних доказів того, що страхувальник сплатила страховий платіж за меншим тарифом позивач суду не надав.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду, судове рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія " Український страховий стандарт" відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Судді Голуб С.А.

Верланов С.М.

Таргоній Д.О.