АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/2124/16-ц 22-ц/774/655/К/17
Справа № 214/2124/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22-ц/774/655/К/17 Щеняєва І.Р.
Категорія - 25 (IV) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Саксаганського районного м. Кривого Рогу від 07 грудня 2016 року по справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2016 року Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулось з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, на те що 17.07.2013 року приблизно о 17 год. 00 хв. по а/д кільце 30 років Перемоги, м-н Сонячний у м. Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2013 року відповідача визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

В результаті ДТП з вини відповідача був пошкоджений автомобіль КІА, державний номер НОМЕР_2, що на праві власності належить ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3872616, терміном дії від 25.06.2013 р. по 24.06.2014 р. Згідно звіту №031 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого автомобіля, складеного аварійним комісаром ПП «Експерт-Сарвіс-Універсал» ОСОБА_4 23.08.2013 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля КІА, реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок пошкодження його у ДТП складає 76674,35 грн.

Завдана шкода відповідачем ОСОБА_3 відшкодована не була.

На дату скоєння ДТП відповідач - ОСОБА_2 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв'язку з цим, коли потерпілий ОСОБА_3 звернувся до позивача з заявою про відшкодування шкоди, позивачем було прийнято рішення про відшкодування ОСОБА_3 шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. Крім того, позивачем було оплачено послуги аварійного комісара за огляд автомобіля та збір документів по ДТП у розмірі 1040,00 грн. Після цього у позивача відповідно до п.38.2. статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.1191 ЦК України виникло право на подання регресного позову, у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням Саксаганського районного м. Кривого Рогу від 07 грудня 2016 року позивачу відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про відсутність в матеріалах справи доказів вини ОСОБА_2 у скоєнні ДПТ, оскільки представником позивача до позовної заяви було надано копію постанови слідчого СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження від 27.07.2013 року, згідно якої кримінальне провадження відносно ОСОБА_2, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0002924 від 18.07.2013 року за ознаками ч.1. ст.286 КК України, закрито, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.

Крім того було надано копію постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2013 року, згідно якої відповідача визнанно винним у скоєнні ДТП.

Апелянт наполягає на тому, що відповідно до вимог чинного законодавства, має право на відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, 17.07.2013 року приблизно о 17 год. 00 хв. по а/д кільце 30 років Перемоги, м-н Сонячний у м. Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3

В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2013 року відповідача визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

06.09.2013 року ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із заявою про отримання страхового відшкодування за заподіяні збитки відповідно до ст.35 та пп. а) п. 41.1.ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.21).

За результатом розгляду вищевказаної заяви позивачем на підставі наказу від 28.11.2013 року №4436 прийнято рішення про відшкодування ОСОБА_3 шкоди з фонду захисту потерпілих в розмірі 50000,00 грн. (а.с.23).

Факт оплати даного страхового відшкодування підвереджується платіжним доручення № 1/1-21225 від 28.11.2013 року (а.с.24).

Додатково позивачем були понесені витрати по оплаті послуг аварійних комісарів у розмірі 1040,00 грн. (а.с.25).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача стосовно вини відповідача в спричиненні дорожньо-транспортної пригоди 17.07.2013 рокуне підтверджені належними доказами.

Колегія судів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Як вбачається із матеріалів справи, 17.07.2013 року приблизно о 17 год. 00 хв. по а/д кільце 30 років Перемоги, м-н Сонячний у м. Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3

Згідно постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2013 року, згідно якої відповідача визнано винним у скоєнні ДТП.

06.09.2013 року ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із заявою про отримання страхового відшкодування за заподіяні збитки відповідно до ст.35 та пп. а) п. 41.1.ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.21).

За результатом розгляду вищевказаної заяви позивачем на підставі наказу від 28.11.2013 року №4436 прийнято рішення про відшкодування ОСОБА_3 шкоди з фонду захисту потерпілих в розмірі 50000,00 грн. (а.с.23).

Факт оплати даного страхового відшкодування підвереджується платіжним доручення № 1/1-21225 від 28.11.2013 року (а.с.24).

Додатково позивачем були понесені витрати по оплаті послуг аварійних комісарів у розмірі 1040,00 грн. (а.с.25).

Таким чином, враховуючи, що позивачем - МТСБУ під час виплати коштів власнику пошкодженого автомобіля виконано покладений на нього Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то у нього після проведення вказаних виплат на користь власника пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що доводи позивача стосовно вини відповідача в спричиненні дорожньо-транспортної пригоди 17.07.2013 рокуне підтверджені належними доказами, оскільки вина відповідача, в даному випадку, встановлена саме постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2013 року, згідно якої відповідача визнано винним у скоєнні ДТП.

Оскільки наведені обставини судом першої інстанції не враховані, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, на підставі п.4 ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції в сумі 2893 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПКУкраїни, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Саксаганського районного м. Кривого Рогу від 07 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3, який зареєстрований за адресою 50004, АДРЕСА_1, на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, в порядку регресу, сплачені страхове відшкодування у сумі 51040 (п'ятдесят одна тисяча сорок) грн. та судовий збір у сумі 2893 (дві тисячі вісімсот дев'яносто три) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: