Справа №265/1585/17
Провадження №2/265/726/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря Монтач Д.О.

розглянувши у попередньому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання порядку користування квартирою,-

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 визнання порядку користування квартирою АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що їй та відповідачу належить на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1 по 1/2 частині кожному. Загальна площа квартири складає 64,4 кв.м. у тому числі житлова - 37,4 кв.м., квартира складається з трьох ізольованих жилих кімнат, а саме кімнати площею 12.2 кв.м., кімнати площею 8,2 кв.м. та кімнати площею 17 кв.м. Відповідачка є матір'ю позивача, та значиться зареєстрованою у вказаній квартирі, однак фактично мешкає у селі Мелекіно. На даний час у позивача з відповідачем склались не дружні відносини, не можуть знайти спільної мови з приводу користування квартирою та відповідач планує здавати квартиру в оренду. Позивач у повному обсязі несе витрати на комунальні платежі, що ставить її у скрутне матеріальне становище. У зв'язку з тим що позивач не може знайти порозуміння з відповідачем вона була змушена звернутися до суду для встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1, загальною площею 64,4 кв.м., за яким виділити у користування позивачу ізольовану жилу кімнату площею 17.0 кв.м з балконом, ОСОБА_2 виділити дві ізольовані жилі кімнати, а саме: кімнату площею 8,2 кв.м. та кімнату площею 12,2 кв.м. з лоджею, залишити коридор, кухню, ванну кімнату, туалет, кладові в загальному користуванні.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась від неї на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності за участі її представника - адвоката Больсунової Г.О. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник позивача Больсунова Г.О., яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити на що надала письмову заяву. Також просила суду слухати справу за її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась від неї на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги визнає, а саме не заперечує щодо виділення їй у користування дві ізольовані жилі кімнати в квартирі АДРЕСА_1 , а саме: кімнату площею 8,2 кв.м. та кімнату площею 12,2 кв.м. з лоджею, залишивши коридор, кухню, ванну кімнату, туалет, кладові в загальному користуванні. Також не заперечувала проти стягнення з неї судового збору сплаченого позивачем при подачі позову в розмірі 640 гривень.

Відповідно до ст. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Приймаючи до уваги заяву відповідача про визнання позовних вимог, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 видане Орджонікідзевським Відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в графі батьки зазначеніґґ6 ОСОБА_4, ОСОБА_2. Актовий запис № 5

Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 липня 2013 року, зареєстроване в реєстрі за № 784 ОСОБА_5 передала у власність своїй доньки - ОСОБА_2 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 6891369 від 26.07.2013 року ОСОБА_2 на праві власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 784 видане 26.07.2013 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Одерій А.С.

Відповідно договору дарування частини квартири від 04 червня 2015 року ОСОБА_7 подарував ОСОБА_1 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М. Договір зареєстровано в реєстрі за № 702.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38545576 від 04.06.2015 року ОСОБА_1 на праві власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продаж № 702 видане 04.06.2015 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Статтею 159 ч.1 ЖК України зазначено, що предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення (кімната, звязана з іншою кімнатою спільним входом), а також частина кімнати.

Відповідно до ст. 104 ЖК України Член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуми ВСУ № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю на вимогу учасника цієї квартири підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Виходячи з вище викладеного, суд вважає що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, позов не суперечить діючому законодавству не порушує права та інтереси відповідача, позовні вимоги обгрунтованні та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Прийшовши до висновку про задоволення позову, а також приймаючи до уваги заяву відповідача яка не заперечує проти стягнення з неї судового збору, суд стягує з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 640,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 88, 130, 174, 213-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання порядку користування квартирою - задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, загальною площею 64,4 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м. за яким виділити у користування ОСОБА_1 ізольовану жилу кімнату площею 17.0 кв.м з балконом, ОСОБА_2 виділити дві ізольовані жилі кімнати, а саме: кімнату площею 8,2 кв.м. та кімнату площею 12,2 кв.м. з лоджею, залишити коридор, кухню, ванну кімнату, туалет, кладові в загальному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на корсить ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2, , яка мешкає та зареєстрована: за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г.Мельник