Справа № 466/6708/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Пірко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ЛКП «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості з оплати за надання послуг з централізованого опалення.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що за період з 01.07.2014 р. по 3.11.2016 р.з вини відповідачів - співвласників кв.69 на вул. Лінкольна,45 виникла заборгованість по оплаті послуг з центрального опалення в розмірі 10.103,11 грн. ,яку просить стягнути з відповідачів. Окрім цього, просить стягнути інфляційні витрати в розмірі 1 105,55 грн., 3% річних у розмірі 166,33 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та дав пояснення,аналогічні змісту позову.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги заперечили , пояснили, що співвласники квартири по вул. Лінкольна 45/69 у м. Львові відповідачі по справі не укладали договору з позивачем щодо надання послуг з центрального опалення, окрім цього з 2005 року квартира відєднана від центрального опалення, послуги їм не надавались, а тому від оплати ненаданих відмовляється.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не зявились,хоча були повідомлені про день та час розгляду справи судом.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи,суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ,що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідачі є співвласниками квартири ,що на вул. Лінкольна 45/69 у м. Львові, що свідчить довідка ЛКП «Тополя 406».

Основні засади організаційних,господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами ,а також їхні права та обовязки , регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ЗУ «Про теплопостачання « ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією субєктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Згідно п.4 ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності визначено субєкт господарювання з постачання теплової енергії,якою є ЛМКП «Львівтеплоенерго» У відповідності до п.б ст.2 Прикінцевих положень ЗУ «Про житлово комунальні послуги» розроблено нові договори та прийняті нарахування за послуги. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. До комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване опалення.

З розрахунку заборгованості по оплаті послуг з центрального опалення за період 01.07.2014 р. 30.11.2016 р. ,наданої ЛМКП «Львівтеплоенерго», така становить 10103,11грн.

Що стосується доводів відповідачів про відсутність з позивачем укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно зі ст.205 ЦК України правочин може вчинятися в усній чи письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма вважається вчиненим ,якщо поведінка сторін засвідчує їхню Волю до настання відповідних правових наслідків. При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду України , висловлену у справі №6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року,згідно з якою споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги,якщо вони користуються ними,і відсутність договору про надання послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі.

Щодо доводів відповідачів про відсутність надання позивачем послуг з центрального опалення ,судом встановлено ,що у квартирі відповідачів від»єднані батареї центрального опалення.. Таке вбачається із заяви самої відповідачки ОСОБА_1 на імя директора ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 22.10.2015 р. та відповіді ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 25.12.2015р. про те, що при обстеженні квартири встановлено факт самовільного відєднання квартири від загальнобудинкової системи центрального опалення. При цьому відповідачів зобоВ2язано було надати дозвільні документи на відключення квартири від системи центрального опалення та вирішення питання щодо припинення нарахування оплати. Однак, як встановлено у судовому засідання, відповідачі таких документів не надали. ОСОБА_1 пояснила, що батареї відрізані від центрального опалення в період,коли квартира була під заставою невідомими особами з банку, який був заставодержателем, однак після скасування застави вона в квартирі фактично не проживала і до системи в-подальшому не приєднувалась. Такі пояснення відповідачки не стверджені у судовому засіданні жодними доказами, навпаки такі спростовані заявою ОСОБА_1 на ім»я відповідача, де вона зазначає, що вона відключила батареї в своїй квартирі від загальної мережі теплопостачання /заява датована 22.10.2015 р./

Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення,постачання холодної та гарячої вони і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630 ,які з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачають відключення від мереж центрального опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих будинків з ініціативи споживачів.

Відповідно до п.25 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку,що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Оскільки відключення від централізованого опалення відповідачами здійснено самовільно, рішення про відключення такого в законному порядку не прийнято, позивачем правомірно нараховано плату за послуги з централізованого опалення. Таку ж правову позицію з цього питання зайняв Верховний Суд України у винесених постановах від 11.11.2015 р. та 25.11.2015 р. ,де зазначається, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Відтак, обовязок оплачувати послуги з центрального опалення, які надавались позивачем , лежить на відповідачах.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заборгованість за надані послуги з централізованого опалення підлягає стягненню з відповідачів солідарно як споживачів даних послуг,а тому позовні вимоги суд вважає підставними та такими,що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржники сплачують інфляційні втрати та 3% річних. Закріплена в п.10 ч.3 ст.20 ЗУ України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правих норм,установлених у ч.22 сит.625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки за невиконання або неналежне виконання зобовязання / правовий висновок ВСУ по справі 6-59цс13/. Така ж правова позиція закріплена Верховним Судом України у справі №6-68 кс 12.

Згідно ст.88 ЦПК України та розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»№10 від 17.10.2014 р. з наступними змінами, з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати, повязані зі сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 62, 213-215, 218, 209 ЦПК України, ст.ст. 509, 530, 625, 634 ЦК України, ст.ст. 64, 66, 67, 162 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 11374 (одинадцять тисяч триста сімдесят чотири) гривні 99 (девяносто девять) коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» судовий збір в розмірі 1378 (тисячу триста сімдесят вісім) гривень.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_4