Справа № 369/623/17
Провадження № 2/369/1400/17
27 квітня 2017 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Усатова Д.Д.
за участю секретаря Кузьменко П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
В січні 2017 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона являється власником будинку АДРЕСА_1 на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначений будинок, посвідченого державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контри 11 травня 2011 року, в реєстрі за № 2-652 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.05.2013 року.
В згаданому вище жилому будинку зареєстрований відповідач, ОСОБА_2 з 20 серпня 1998 року, що стверджується будинковою книгою для реєстрації громадян в будинку АДРЕСА_1
Відповідач ОСОБА_2 являється племінником померлого чоловіка позивачки - ОСОБА_3 Більше як п'ять років ОСОБА_2 добровільно залишив, без будь-яких поважних причин, вищезгаданий будинок і до цього часу в ньому не проживає, ніякого інтересу до житла не проявляє.
Факт, що відповідач не проживає в належному позивачу на праві особистої власності жилому будинку АДРЕСА_1 стверджується актом депутата, від 17.01.2017 року.
Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в належному позивачу будинку також можуть підтвердити свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5
В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.
У судове засідання відповідач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 являється власником будинку АДРЕСА_1 на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначений будинок, посвідченого державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контри 11 травня 2011 року, в реєстрі за № 2-652 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.05.2013 року.
Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.
Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.
П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратила право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Ст. 319 ЦК Згідно п.34 постанови пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року « Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346, що із зняттям останнього з реєстрації.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб .
За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.
Ст. 155 ЖК України жилі будинки, квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користуватись жилим будинком, квартирою.
На підставі наведеного суд вважає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Судом встановлено, що Відповідач більше як п'ять років добровільно залишив, без будь-яких поважних причин, вищезгаданий будинок і до цього часу в ньому не проживає, ніякого інтересу до житла не проявляє. Дані обставини підтверджуються також актом депутата від 17.01.2017 року.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення, що відповідно до вимог закону дає підстави суду визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст., 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуто Києво-Святошинським районним судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання ним копії заочного рішення.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.Д.Усатов