Справа № 439/1185/15 Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О.
Провадження № 22-ц/783/460/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
Провадження №22-ц/783/1230/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2016 року та ОСОБА_4 на додаткове рішення Бродівського районного суду Львівської області від 23 листопада 2016 року у справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Суховільської сільської ради про визнання права власності на частину будинковолодіння, за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Суховільської сільської ради, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Бродівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання права власності на частку в майні колгоспного двору та за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Суховільської сільської ради, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Бродівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання права власності на частку в майні колгоспного двору,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7 задоволено частково. Визнано недійсним заповіт ОСОБА_8, складений в користь ОСОБА_4, який посвідчений Суховільською сільською радою Бродівського району 29.12.2012р., реєстровий №163 в частині розпорядження ? частками житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Лісова, 14, с. Суховоля Бродівського району, Львівської області. Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частку в майні колгоспного двору, а саме: у житловому будинку з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Лісова, 14, с. Суховоля Бродівського району, Львівської області. Визнано за ОСОБА_5 право власності на ? частку в майні колгоспного двору, а саме: у житловому будинку з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Лісова, 14, с. Суховоля Бродівського району, Львівської області. Визнано за ОСОБА_7 право власності на ? частку в майні колгоспного двору, а саме: у житловому будинку з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Лісова, 14, с. Суховоля Бродівського району, Львівської області. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що заповіт ОСОБА_8 не міг бути складений 29.12.2012 року, оскільки в той час ОСОБА_8 перебував на лікуванні у Бродівський ЦРЛ і відповідно до реєстру нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Суховільської сільської ради Бродівського району Львівської області на 2012 р. в графі, де має бути зазначено місце та час складання заповіту, така інформація відсутня. Вважає, що свідчення свідка ОСОБА_9, яка працювала секретарем сільської ради про те, що оспорюваний заповіт складався та посвідчувався вдома у ОСОБА_8 є неправдивими. Зазначає, що про існування заповіту їй стало відомо набагато пізніше, коли її онука ОСОБА_4 почала оформляти спадщину. Стверджує, що вона ніколи не приходила в сільську раду та не просила оформити заяву про відмову від спадщини, а тому в реєстрі нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Суховільської сільської ради на 2013 р., де під №41 27.06.2013 р. зареєстрована заява-відмова від частки від спільної власності подружжя відсутні відомості про час і місце вчинення нотаріальної дії. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позову в повному обсязі.

Оскаржуваним додатковим рішенням стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 758,21 грн. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 сплачений судовий збір в розмірі 575,51 грн. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 сплачений судовий збір в розмірі 575,51 грн.

Додаткове рішення суду оскаржила ОСОБА_4 В апеляційній скарзі стверджує, що додаткове рішення суду не відповідає вимогам закону та обставинам справи. Посилається на те, що в додатковому рішенні не було конкретизовано розрахунків на підстав яких стягнуто саме такі суми судового збору за подання позовних вимог майнового та немайнового характеру. Вважає необґрунтованим висновок суду щодо стягнення судового збору за подання позовних вимог майнового та немайнового характеру з відповідача в користь ОСОБА_5, ОСОБА_7, які суд частково задоволив, оскільки суд стягнув всю суму сплаченого судового збору, а не пропорційно до задоволених позовних вимог. Просить додаткове рішення суду змінити та провести розподіл судових витрат між сторонами про пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги на рішення суду та заперечення доводів апеляційної скарги на додаткове рішення, пояснення представника ОСОБА_4 ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги на додаткове рішення та щодо заперечення вимог апеляційної скарги на рішення суду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено такі обставини.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, яке видано на підставі рішення виконкому Бродівської районної Ради народних депутатів від 22.06.1989 р. №135, будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Суховоля Бродівського району на вул. Лісовій,14 належить колгоспному двору, голова якого ОСОБА_8, на праві особистої власності. (т.1, а.с.75)

ОСОБА_8 помер 04.02.2013року. (т.1, а.с.6,139).

За життя 29.12.2012 року ОСОБА_8 склав заповіт, яким будинок з будівлями в с. Суховоля Бродівського району Львівської області, державний акт приватної власності на земельну ділянку і все своє майно заповів ОСОБА_4 (т.1, а.с.133).

Відповідно до довідки №593 від 05.06.2015 р. Суховільської сільської ради Бродівського району Львівської області станом на 15.04.1991 р. (з часу набрання Законом України «Про власність» законної сили) в спірному господарстві були зареєстровані ОСОБА_8 (голова колгоспного двору), ОСОБА_2Л.(дружина голови двору), ОСОБА_5 (дочка голови колгоспного двору), ОСОБА_7 (внук голови колгоспного двору), а відтак четверо членів колгоспного двору. Даний факт підтверджений оглянутими судом першої інстанції в судовому засіданні погосподарськими книгами по Суховільській сільській раді Бродівського району Львівської області за період з 1986-2015 р.р.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що останні мають право на майно спірного господарства як колгоспного двору в об'ємі майна, що існувало на час його припинення як колгоспного двору, тобто станом на 15.04.1991 року в частці - по 1/4 кожен.

Висновки суду достатньо мотивовані та відповідають встановленим обставинам.

Так, правильним є висновок суду, що до правовідносин про захист права приватної власності, що виникли до прийняття Закону «Про власність», тобто до 15.04.1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: відповідно до ст. 120 ЦК України (в редакції, яка діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності, а відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу частки кожного члена двору рівні, включаючи неповнолітніх та непрацездатних членів двору.

Право власності на майно, що належало колгоспному двору та збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки майна члена колгоспного двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх.

Оскільки кожен член колгоспного двору має право на частку майна двору, частки кожного члена двору рівні, відтак ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 станом на 15.04.1991 року належало по 1/4 частці.

А відтак, правильним є висновок суду, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог щодо визнання недійсним заповіту в частині розпорядження 3/4 частками у житловому будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та побутовими спорудами, які не належали спадкодавцю та належать іншим членам колгоспного двору.

Також правильними є висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення інших позовних вимог - визнати в цілому недійсним заповіт, посвідчений Суховільською сільською радою Бродівського району 29.12.2012 року, реєстровий за № 163, визнати недійсною заяву про відмову від спадщини від 27.06.2013 року, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину видане приватним нотаріусом Бродівського районного нотаріального округу ОСОБА_6

Посилання в апеляційній скарзі на те, що заповіт ОСОБА_8 не міг бути складений 29.12.2012 року, оскільки в той час ОСОБА_8 перебував на лікуванні у Бродівський ЦРЛ і відповідно до реєстру нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Суховільської сільської ради Бродівського району Львівської області на 2012 р. в графі, де має бути зазначено місце та час складання заповіту, така інформація відсутня, є безпідставним, та як в позовних заявах на цю обставину позивачка не посилалась. (т.1, а.с.2, 116)

Також безпідставним є твердження в апеляційній скарзі, що ОСОБА_2 ніколи не приходила в сільську раду та не просила оформити заяву про відмову від спадщини, а тому в реєстрі нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Суховільської сільської ради на 2013 р., де під №41 27.06.2013 р. зареєстрована заява-відмова від частки від спільної власності подружжя відсутні відомості про час і місце вчинення нотаріальної дії, так як дана обставина не підтверджена жодними доказами та спростовується посиланням самої ОСОБА_2 в позовній заві на подання заяви про відмову від обов»язкової частки в спадщині. (т.1, а.с.3)

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, так як такі є правильними та ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та зміни додаткового рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2016 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Додаткове рішення Бродівського районного суду Львівської області від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_10