Справа №265/7599/16-ц
Провадження №2/265/382/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Міхєєвої І.М.

за участю секретаря судового засідання Федорової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів, третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів.

Обгрунтовуючі позовні вимоги, посилається на те, що її дочка ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, від якого неповнолітня дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Онука позивачки ОСОБА_4 проживає разом з нею, вона займається її утриманням та вихованням. Батьки дитини з березня 2008р. моральної та матеріальної допомоги на утримання дитини не надавали і не надають, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини. Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавляться її життям, станом її здоров'я. Одночасно з позбавленням відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_4, позивачка просить призначити її опікуном над нею та стягувати з відповідачів на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з'явилися, надали суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі.

Від третьої особи - Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

Відповідно до ч.2 ст. 197 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Дослідивши матеріали та обставини справи, письмові докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4, батьком дитини відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 24 червня 2015 року, записаний ОСОБА_3, матір'ю - ОСОБА_2.

Відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини, що підтверджується наявними в матеріалах справи і дослідженими судом письмовими доказами, які сторонами не оспорюють ся.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в своїх заявах позовні вимоги визнали, тим самим не оспорюють наявні підстави для позбавлення їх батьківських прав.

Частиною 1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" та ч.ч. 1-3 ст.150 СК України передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів було встановлено судом достатньо підстав, що свідчать про те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, будучи батьками неповнолітньої ОСОБА_4, не піклуються нею, не займаються її вихованням, не забезпечують належними умовами для проживання та розвитку, тому з огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено доказами факт винної поведінки з боку відповідачів, батьків неповнолітньої ОСОБА_4 щодо ухилення відповідачів від виконання ними своїх батьківських обов'язків.

З урахуванням переліченого та з метою захисту інтересів дитини, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4

Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається зі змісту ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України та приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на користь позивача на утримання кожної дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як встановлено судом, неповнолітня ОСОБА_4 проживає зі своєю бабусею ОСОБА_1 та перебуває на її матеріальному забезпеченні, нею створені всі належні умови для створення необхідних побутових умов для проживання дитини, її психологічного та морального розвитку.

Суд такими чином вважає, враховуючи викладене, що з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитини ОСОБА_4 повноліття

Щодо вимог позивачки про призначення її опікуном неповнолітньої дитини ОСОБА_4, суд виходить з наступного.

На підставі ст. 58 Сімейного Кодексу України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сироти або позбавлені батьківського піклування. Згідно з ч.3 ст. 60 цього Кодексу, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Таким чином, хоча суд й прийшов до висновку про позбавлення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте на час розгляду справи неповнолітня ОСОБА_4 не набула статусу дитини позбавленої батьківського піклування, подання органу опіки та піклування відсутнє.

З урахуванням наведеного суд вважає вимоги ОСОБА_1 про призначення її опікуном над неповнолітньою ОСОБА_4 передчасними, тому відмовляє в задоволенні зазначених вимог.

Разом з тим, враховуючи досліджені в судовому засідання докази, як то, що неповнолітня ОСОБА_4 проживає зі своєю бабусею ОСОБА_1, перебуває на її матеріальному забезпеченні, нею створені всі належні умови для створення необхідних побутових умов для проживання дитини, її психологічного та морального розвитку, тому суд вважає за можливе залишити неповнолітню ОСОБА_4 її бабусі ОСОБА_1, для подальшого вирішення питання про встановлення над нею опіки.

Згідно п.1 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10,11, 60, 88, 213-215, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів, третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно, починаючи з 13.12.2016 р. і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно, починаючи з 13.12.2016 р. і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

На підставі ч.1 п.1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено особами, які брали участь у розгляді справи в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.М. Міхєєва