Справа № 159/4505/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Лесик В.О.
Провадження № 22-ц/773/751/17 Категорія: 30 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Стрільчук В.А., Здрилюк О.І.,

секретар судового засідання Концевич Я.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 квітня 2017 року ,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 квітня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) "Волиньобленерго" в даній справі задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Волиньобленерго" матеріальні збитки, заподіяні в результаті проведення земельних робіт в охоронній зоні КЛ-10КВ в сумі 9665,00 гривень.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові Публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" відмовити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що шкода позивачу заподіяна саме неправомірними діями ОСОБА_3, а тому саме останній повинен відшкодувати заподіяну шкоду в розмірі 9665 гривень.

Такі висновки суду є правильними і ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи та нормах матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_3 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. За даною адресою знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами ? частина якого відповідно до договору-купівлі продажу від 27.01.2014 року була придбана дружиною відповідача ОСОБА_5 та неповнолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в інтересах яких діяв ОСОБА_3 у ОСОБА_1 ( а.с.41-43. )

За змістом п. 5.1 даного договору для обслуговування відчужуваної частки в праві власності на житловий будинок використовується земельна ділянка площею 0,00324 га ( кадастровий номер 071040000:21:004:0023).

Із повідомлення адресованого Ковельському відділу ГУ НП у Волинській області від 07.10.2016 року вбачається, що 06.10.2016 року Ковельською філією ПАТ «Волиньобленерго» було виявлено факт пошкодження громадянином, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 підземної кабельної лінії електропостачання ( а.с.6).

Відповідно до довідки Ковельської філії ПАТ «Волиньобенерго» від 23.01.2017 року кабельна лінія 10 тисяч вольт КЛ-10 кВ № Л62-13 від ПС-62-ОП № 1 до ОП.243-ТП-520 перебуває на балансі Ковельської філії ПАТ «Волиньобенерго» і належить ПАТ «Волиньобенерго». Зазначене підтверджено Паспортом вказаної кабельної лінії від 17.02.2014 року (а.с.46-48).

Належність кабельної лінії, що була пошкоджена, саме позивачу ОСОБА_3 не спростована. Доводи апеляційної скарги про те, що в паспорті кабельної лінії 10 кв №62.13( а.с. 46-48) зазначено, що такий паспорт складений 17.02.2014 року, при тому що договір сервітуту на прокладення ліній укладений у 2009 році є безпідставними. За змістом даного паспорта рік прокладення та введення в експлуатацію кабельної лінії 1968.

В суді апеляційної інстанції відповідач не заперечував, що ним 6 жовтня 2010 року без відповідних дозволів та погоджень, біля будинку в якому він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснювались роботи по встановленню огорожі. При цьому ОСОБА_3 вказував, що ним за допомогою лому робилось заглиблення в землі для залиття фундаменту для огорожі та встановлення металевих стовбців. В результаті таких робіт він пошкодив кабель, який знаходився в землі про що відразу в телефонному режимі повідомив позивача. Також ОСОБА_3 вказував, що йому не було відомо про наявність будь яких обтяжень по земельній ділянці на якій проводилися земельні роботи, в тому числі і про наявність кабелю в землі.

Не визнаючи заявлених позовних вимоги ОСОБА_3 вказував, про його необізнаність про наявність будь-яких обмежень по земельній ділянці та відсутність будь яких знаків про наявність охоронної зони. Однак такі твердження відповідача повністю спростовуються матеріалами справи.

При укладанні договору купівлі-продажу будинку в м. Ковелі по вул. Симоненка, 62 покупцям було розяснено вимоги законодавства в тому числі ст. 120 ЗК України, щодо переходу права на земельну ділянку на якій розміщене придбане будинковолодіння ( а.с.41-43).

У відповідності з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.12.2013 року, по земельній ділянці з кадастровим номером 071040000:21:004:0023, що знаходиться в м. Ковелі по вул. Симоненка, 62 , власником якої є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 наявний сервітут, а саме право прокладання та експлуатації лінії електропередач. При цьому зазначено, що державна реєстрація сервітуту проведена 24.03.2009 року із зазначенням дії-безстроково ( а.с.62-65).

Як вбачається з договору № 723 про встановлення земельного сервітуту та плану відведення земельної смуги для встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку №62 в м. Ковелі , вул. Симоненка, 62 встановлено межу земельної ділянки охоронної зони ПЛ, яка охоплює більшу частину виділеної бід дане будинковолодіння частину земельної ділянки. Даний договір є чинним, зареєстрованим у передбаченому законом порядку у відділі Держкомзему 24.03.2009 року за № 179 та ніким не оскаржений. Доводи відповідача про його нікчемність є безпідставними та необґрунтованими та спростовується фактом державної реєстрації.

З набуттям права власності на будинок в м. Ковелі по вул. Симоненка, 62 сімєю ОСОБА_8 до них перейшло право сервітуту на земельну ділянку, яка виділена для обслуговування даного будинку, оскільки такий перехід передбачений ч. 6 ст. 404 ЦК України. Інформація про наявний сервітут була достовірно відома ОСОБА_3І , оскільки такий був присутній при укладені договору купівлі-продажу будинку та був його стороною, як законний представник неповнолітніх набувачів.

В суді апеляційної інстанції відповідач вказував, що на подвірї будинку проходять високовольтні лінії електропередач.

Відповідно до п. 3 ст. 76 Земельного кодексу України уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередачі встановлюються охоронні зони.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про електроенергетику» в охоронних зонах електричних мереж, а також інших особливо важливих об'єктів електроенергетики діють обмеження, передбачені законодавством України щодо використання земель. Розміщення споруд та інших об'єктів в охоронних зонах електричних і теплових мереж без здійснення передбачених нормативно-технічними документами технічних заходів безпеки не допускається.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів» власники і користувачі земельних ділянок у спеціальних зонах об'єктів енергетики мають право самостійно господарювати на земельних ділянках з дотриманням установлених обмежень та обтяжень; на відшкодування збитків, завданих внаслідок виконання планових та аварійно-відновлювальних робіт.

Власники і користувачі земельних ділянок у спеціальних зонах об'єктів енергетики зобов'язані здійснювати господарську та інші види діяльності на зазначених земельних ділянках з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів» власникам і користувачам земельних ділянок, фізичним та юридичним особам у межах спеціальних зон об'єктів енергетики без письмової згоди підприємств енергетики, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності їх представника забороняється виконувати земляні, будівельні та інші роботи, що можуть призвести до порушення безаварійного функціонування об'єктів електричних мереж. Додаткові вимоги щодо особливого режиму використання земель у межах спеціальних зон об'єктів енергетики встановлюються Правилами охорони електричних мереж, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи те, що земельна ділянка на якій здійснював земельні роботи відповідач знаходиться в охоронній зоні електричних мереж, на неї поширюються обмеження, встановлені вищевикладеними приписами чинного законодавства.

За змістом п.9 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою КМ України від 04.03.1997р. №209 (далі Правила) у межах охоронних зон повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв без письмової згоди енергопідприємств, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності їх представника забороняється будівництво, реконструкція, капітальний ремонт , знесення будівель і споруд..

Відповідно до п.3 Умов проведення робіт у межах охоронних зон електричних мереж ( далі Умови), які є додатком до згаданих Правил, підприємства, установи, організації, окремі громадяни, що мають намір виконувати роботи у межах охоронних зон електричних мереж, повинні не пізніше як за три доби повідомити про це енергопідприємство за умови своєчасного одержання письмового дозволу від нього на виконання цих робіт за формами, наведеними у додатках N 1, 2 до цих Умов.

Таким чином достовірно знаючи про наявність прокладеної лінії електропередач, яка зафіксована у зареєстровано сервітуті та встановлення охоронної зони на земельній ділянці в м. Ковелі по вул. Симоненка, 62, ОСОБА_3, зобовязаний був отримати відповідний дозвіл, як того вимагають наведені Правила та Умови, перед початком проведення робіт по встановленню огорожі, яка є в розумінні даних правил спорудою.

Так відповідно державного класифікатора будівель та споруд ДК 018, 2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507 споруда - будівельна система, пов'язана з землею, яку створено з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання шляхом виконання будівельно-монтажних робіт.

В суді апеляційної інстанції відповідач вказував, що огорожа, яку він встановлював мала фундамент, металеві стовпчики та висоту до 1 м, такі його пояснення підтверджуються фотографіями, що містяться в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у положеннях Договору сервітуту обмежень щодо заборони копання траншеї під встановлення огорожі є безпідставними та спростовуються наведеними положеннями Правил та Умов, які встановлюють таку заборону і які є обовязковими для відповідача.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1)протиправної поведінки; 2)шкоди; 3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4)вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, наслідком такої протиправної поведінки.

Одним з елементів доказування наявності шкоди є встановлення прямого причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, заподіяною потерпілій стороні. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Шкода - це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті 1166 ЦК України, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

Загальні положення, що відносяться до поняття збитків, встановлені ст. 22 ЦК України. Боржник шляхом відшкодування кредитору збитків повинен відновити майновий стан кредитора, який би існував при відсутності порушення зобов'язання, або завдання шкоди.

Принцип повної компенсації завданої шкоди означає також, що, хоча відшкодуванню підлягають будь-які матеріальні втрати потерпілої сторони, відшкодування збитків, втім, не повинно її збагачувати.

Крім застосування принципу вини, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду та самою шкодою.

Протиправна винна поведінка ОСОБА_3 полягає у виконанні земляних робіт та будівництво (реконструкція) споруди, яким є огорожа в порушення п. 9 Правил охорони електричних мереж , затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 209 від 04.03.1997 р .

Доводи апеляційної скарги про безпідставність покладення обовязку по відшкодуванню шкоди на нього, оскільки він не є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в Ковелі по вул. Симоненка, 62, є необґрунтованим, з врахуванням того, що нормою 1166 ЦК України визначено, що саме шкода має бути відшкодована особою, яка її завдала.

Відповідно до Локального кошторису на будівельні роботи № 4-1-1 на відшкодування збитків від пошкодження Кл-10 кВ Л.62-13 м. Ковель вул. Симоненка сума збитків визначена в розмір 9665гривень. Судом встановлено, що кошторисна вартість ремонту електричних мереж визначена у відповідності до «Правил визначення вартості будівництва ДСТУ БД. 1.1-1:2013», які набрали чинності 01.01.2014 року. При цьому в даному кошторисі детально розписано, з яких робіт та матеріалів складається така сума шкоди.

Вартість використаних на ремонт мережі матеріалів підтверджується товарно-транспортною накладною.

За таких обставин суд першої інстанції цілком обґрунтовано, визначаючи суми , які підлягають до стягнення з відповідача прийняв до уваги кошторис поданий позивачем.

Суд першої інстанції цілком обґрунтовано, не взяв до уваги локальний кошторис, що наданий відповідачем, вважаючи його таким в якому не відображені всі необхідні роботи та матеріали зокрема: відсутні розрахунки щодо вартості робіт повязаних з використанням транспортних засобів та механізмів, вартість робіт по пошуку і визначення місця ушкодження кабелю (оскільки відповідачем не подано доказів про своєчасні повідомлення , щодо пошкодження кабелю), не правильно зазначено вартість заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги про те, що поданий позивачем при зверненні до суду кошторис датований 31.08.2016 року при тому, що пошкодження кабелю відбулось 06.08.2016 року, що свідчить про неналежність даного доказу спростовуються як поясненнями представника позивача, що вказував на механічну помилку при написані дати складення кошторису так і змістом самих кошторисів, які подавались в подальшому . Уся наявна в кошторисах інформація щодо цін та робіт була ідентичною тій, що містилась в першоподаному кошторисі.

Покликання апелянта на відмінність типу муфти, яка вказана у дефектному акті, товарно-транспортній накладній з тією яка зазначена в зведеному кошторисі є безпідставними, оскільки як вбачається з тексту кошторису у ньому зазначено лише вартість кабельної муфти зєднувальної 10 кв термоусаджувальної без зазначення типу, лиже вказано у даному кошторисі про монтаж муфти типу, який є відмінним від типу муфти , що вказана у кошторисі.

Враховуючи зазначене, оскільки під час проведення земляних робіт по облаштуванню огорожі на земельній ділянці відповідач ОСОБА_9 пошкодив кабельну лінію електропостачання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заподіяні позивачу збитки в сумі 9665, 00 грн. слід стягнути саме з відповідача ОСОБА_3

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п. 2 Постанов, Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі").

З врахуванням викладеного суд першої інстанції у повній мірі забезпечив права ПАТ «Волиньобенерго» з врахуванням норм права, які регулюють дані правовідносини.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно зясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на законність ухваленого ним рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 квітня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили

Головуючий:

Судді: