Справа № 505/1702/16-ц
Провадження № 2/505/50/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2017 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Нікітішина В.П.

при секретарі - Бондаренко Н. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільської міської ради Одеської області про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся 28.04.2016 року в суд з позовом та просив ухвалити рішення суду яким визнати за ним право власності на індивідуальний гараж розміром 8,23 м х 8,41 м, площею 54,3 кв. м, з мансардою розміром 5, 55 м х 7, 90 м, розташований по АДРЕСА_1.

Підставою цьому зазначав те, що рішенням Котовської міської ради Одеської області №51-У від 04 жовтня 2006 року йому надано право на будівництво індивідуального гаража розмірами 6.0 м х 8.0 м. по АДРЕСА_1. Будівництво здійснено на земельній ділянці за вказаною адресою площею 0,0065 га, яка була приватизована ним в установленому порядку (свідоцтво про право власності від 10.02.2014 р., кадастровий номер НОМЕР_1, дата реєстрації об'єкта нерухомого майна 10.02.2014 р., реєстраційний номер - НОМЕР_2).

Будівництво гаража завершена в повному обсязі. Об'єкту надано окрему поштову адресу - АДРЕСА_1. По його замовленню комунальним підприємством «Інвентаризатор» 28.03.2013 р. виготовлений на гараж технічний паспорт. Під час виконання будівельних робіт підрядником допущено відступ від зазначених у дозволі параметрів гаража: замість 6,0 м х 8.0 м, його дійсний розмір склав 8.23 м х 8.41 м. Крім того над гаражем зведена мансарда розміром 5. 55 м х 7, 90 м. Незважаючи на незначне перевищення параметрів, він позбавлений із-за цього можливості юридично оформити своє право власності на об'єкт нерухомості.

В ході розгляду справи у суді позивач підтримала позов у повному обсязі.

Представник Подільської міської ради Одеської області в судове засідання не з'явився. Причин неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи у його відсутність не надав. Заперечень до позову не виказав.

Судом було направлено повідомлення Управлінню архітектури та містобудування про дату та час проведення судового засідання по вказаній цивільній справі, та роз'яснено, що згідно ст. 35 ЦПК України Управління має право приймати участь у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та звернутися з заявою про свою участь у справі.

Проте, будь-яких заяв або клопотань від Управління архітектури та містобудування до суду не поступало.

Вислухавши позивача та дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з рішення Котовської міської ради №51-У від 04.10.2006 року, ОСОБА_1 було надано в оренду терміном на три роки земельну ділянку під будівництво гаражу.

07.10.2006 року ОСОБА_1 отримав дозвіл Відділу архітектури та містобудування на будівництво гаражу розміром 6,0х8,0 м по АДРЕСА_1.

Згідно витягу з рішення Котовської міської ради №472-УІ від 20.11.2013 року, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0065 га у власність ОСОБА_1 для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: АДРЕСА_1; передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів загальною площею 0,0065 га за адресою: АДРЕСА_1.

10.02.2014 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0065 га для будівництва індивідуальних гаражів, за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно витягу з рішення Подільської міської ради №291-УІІ від 26.04.2017 року, ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель житлової та громадської забудови для будівництва індивідуальних гаражів загальною площею 0,0030 га терміном на 49 років за адресою: АДРЕСА_1.

Проте, позивачем не був розроблений проект землеустрою.

05.05.2017 року Котовським бюро технічної інвентаризації був виготовлений Технічний паспорт на гараж АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1, згідно якого в натурі є: гараж літ. «А» розміром 8,23х8,41 кв.м, площею 54,3 кв.м, мансарда літ. А1» розміром 5,55х7,90 кв.м, площею 43,8 кв.м. Вартість цього складає 69202,00 грн.

Таким чином, позивачем було відступлено від вказаного у дозволі розміру гаражу, замість гаражу розміром 6,0х8,0 м, побудовано гараж розміром 8,23х8,41 кв.м та мансарду розміром 5,55х7,90 кв.м.

Частинами 1,2 і 5 статті 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Не може вважатися наданням земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту забудови.

В п. 14 Постанови №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що на підставі ч.3 ст.376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

На підставі встановлених судом обставин справи та наведених роз'яснень Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 немає, оскільки ним було самочинно збудовано гараж з відступом від наданого йому дозволом розміру для побудови гаражу, проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,0030 га ним розроблено не було та вказану земельну ділянку йому не надано в оренду, тому у задоволенні позову про визнання права власності на гараж слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,60,88, 212-215,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 у позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд, який його постановив, протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми у судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання його копії.

С у д д я