АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.,

суддів Шахової О.В.,

ПоливачЛ.Д.,

при секретарі Горак Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за поданням державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шатохіна О.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3; стягувач: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк», за апеляційною скаргою АндрієнкоСвітлани Валеріївни в інтересах Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 22 березня 2017 року,

у с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шатохін О.П. звернувся до Солом'янського районного суду міста Києва з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, до моменту фактичного виконання рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 серпня 2014 року у справі №758/911/13-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» заборгованість в розмірі 6 480 913 грн. 82 коп.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 22 березня 2017 року, у задоволенні подання - відмовлено (а.с.81-84).

Не погодившись з вищевказаною ухвалою, Андрієнко С.В. в інтересах ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 22 березня 2017 року та задовольнити подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є тією крайньою мірою, яка змусить останнього виконати свої зобов'язання згідно судового рішення, яке не виконується починаючи з березня 2015 року. Іншого дієвого механізму змусити боржника виконати рішення суду діюче законодавство України не містить.

В суді апеляційної інстанції, Андрієнко С.В. в інтересах ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в апеляційній скарзі.

_______________________________________________

Справа № 760/3355/17

№ апеляційного провадження 22-ц/796/6159/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Кицюк В.С.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві - Гречуха О.Я., просив апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_3 та його представник - Беріков С.Н., просили апеляційну скаргу відхилити, крім того, до канцелярії суду надійшли їх письмові заперечення, які приєднані до матеріалів даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи та пояснення (заперечення) осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені в ході розгляду обставини не дають підстави стверджувати про ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними та погоджується з ними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Так, п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

У відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З матеріалів даної справи вбачається, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Відділі) перебуває виконавчий лист у справі №758/911/13-ц, виданий Подільським районним судом міста Києва 25 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 6 480 913,82 грн., що не заперечується сторонами та не потребує додаткового доказування.

Постановою старшого державного виконавця Відділу Бялого М.Г. від 05 березня 2015 року, відкрито виконавче провадження. Вказану постанову направлено боржнику за адресою, вказаною у виконавчому листі. Разом з тим, у строк, наданий державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, заборгованість боржником погашена не була.

Крім того, 05 березня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» також була направлена боржнику на адресу, зазначену у виконавчому листі.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 10 вересня 2015 року, задоволено подання старшого державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України (а.с.26).

Разом з тим, ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва від 27 січня 2016 року, задоволено апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - Бекірова С.Н., ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 10 вересня 2015 року - скасовано та постановлено нову ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України (а.с.32-33).

Як вбачається з матеріалів справи, 22 липня 2016 року державним виконавцем направлено запит до відділу адресно-довідкового бюро ГУ ДМС України в місті Києві щодо встановлення зареєстрованого місця проживання або перебування боржника. Згідно отриманої ним відповіді станом на 04 квітня 2016 року ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

12 серпня 2016 року державним виконавцем направлено на адресу місця реєстрації боржника ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) рекомендованим листом вимогу, якою зобов'язано боржника надати відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, що перебуває у спільному володінні, тощо. Крім того, дана вимога була продубльована та направлена за адресою, вказаною представником боржника в апеляційній скарзі.

Окремо слід зазначити, як вбачається з письмових пояснень та встановлено в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, ОСОБА_3 щомісячно на виконання судового рішення, виходячи із своїх доходів, погашає борг і на теперішній час перерахував на рахунок виконавчої служби в загальній сумі 18 000 грн., що підтверджується зокрема довідкою ДВС від 22 березня 2017 року та відповідними квитанціями.

Таким чином, встановлені судовим розглядом обставини справи не дають підстави стверджувати про ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань, а відтак колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення подання - відсутні.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу АндрієнкоСвітлани Валеріївни в інтересах Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» - відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 22 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.М. Вербова

Судді: О.В. Шахова

Л.Д.Поливач