Справа № 405/7225/16-ц
Провадження №2/405/1800/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Шумейко Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

та представника третьої особи Горіна І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, вказавши на його обґрунтування, що з відповідачем ОСОБА_4 з 25.07.2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29.06.2011 року було розірвано. Від шлюбу з відповідачем народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначила, що після розірвання шлюбу відповідач повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Вказала, що відповідач неодноразово був засуджений до відбування покарання за вчинення кримінальних правопорушень, та останній раз був звільнений з місць позбавлення волі у 2016 році. Крім того, 05.09.2016 року відносно відповідача до ЄРДР за № 0001075 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). Також, позивач зазначила, що у жовтні, 2014 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, змінивши прізвище після реєстрації шлюбу з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3», при цьому, на теперішній час, разом з чоловіком працевлаштована в Республіці Польща за трудовим договором, отримує заробітну плату, яка перевищує середній заробіток в Україні, що дає їй можливість на високому рівні забезпечувати дитину всім необхідним, а також піклуватися про її майбутнє.

Враховуючи викладене, з посиланням на ст.164 СК України, позивач просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 (діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 03.09.2016 року) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, зазначених в позові, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому Законом порядку, причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань не надходило.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Кіровоградської міської ради в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, вважав доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, також зазначив, що відповідач надав до служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради заяву, в якій не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини - малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також зазначив, що на судові засідання він з'являтися не буде, згоден, щоб справа розглядалася за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, свідків, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, грунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 25 липня 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4, який було розірвано 29.06.2011 року рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області.

Судом також встановлено, що від шлюбу з відповідачем, сторони мають дитину - малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданого Соколівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 40, батьками дитини в свідоцтві про народження зазначені: батько «ОСОБА_4» та мати «ОСОБА_3».

Крім того, судом встановлено, що 15 квітня 2014 року позивач ОСОБА_3 зареєструвала шлюб із ОСОБА_6, актовий запис за №03, змінивши прізвище після державної реєстрації шлюбу з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».

Судом встановлено, що дитина проживає з позивачем за адресою АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 1802 від 05.09.2016 року, виданої Соколівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області.

Відповідно до довідки Соколівського дошкільного навчального закладу «Струмочок» загального типу від 05.09.2016 року № 22/01-14 батько дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, не бере участі у вихованні дитини, а саме: не спілкується з вихователями, не бере участі у батьківських зборах, у спільних виховних заходах, які проводять педагоги навчального закладу із батьками, не забирає дитину із садочка. Мати дитини ОСОБА_3 та бабуся дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, за весь час перебування дитини в дошкільному закладі (з 30.08.2013 року по 31.05.2016 року) постійно проявляли стурбованість, зацікавленість життям дитини. Кошти на харчування дитини в дошкільному навчальному закладі вносили мати або бабуся.

Відповідно до довідки загальноосвітньої школи І ступеня «МРІЯ» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області №151 від 09.09.2016 року дитина ОСОБА_5 навчається в ЗОШ І ст. «МРІЯ» в 1А класі з 01.09.2016 року. До школи ОСОБА_9 записувала мати. Загальношкільні та класні збори відвідувала мати та рідна тітка дитини ОСОБА_10. Кошти на харчування на ГПД вносила мати. Приводить та забирає дитину зі школи мати, яка цікавиться життям свого сина в школі.

Судом також встановлено, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30.08.2011 року стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_11, аліменти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.08.2011 року і до ІНФОРМАЦІЯ_10 року, тобто до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 17.08.2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_11 року, тобто до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з довідкою державного виконавця Фортечного відділу ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області від 14.09.2016 року № 1702 заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_4 станом на 31.08.2016 року складає 45 962,25 грн.

Крім того, відповідно до повідомлення Кіровоградського РВП КВП ГУНП в Кіровоградській області від 08.09.2016 року № 5486/02/08-16 до ЄРДР за № 0001075 від 05.09.2016 року за заявою ОСОБА_3 внесено відомості по факту злісного ухилення ОСОБА_4 від виплати аліментів на утримання дитини сина - ОСОБА_9, 2009 року народження, за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст.164 СК України, та по зазначеному кримінальному провадженню проводиться досудове розслідування.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 22.09.2016 року № 6153/49-05-24 орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 21.09.2016 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно дитини - малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з тих підстав, що батько дитини самоухилився від виконання батьківських обов'язків відносно сина ОСОБА_5. Крім того, службою у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради 19.09.2016 року з'ясовано думку дитини ОСОБА_5 з питань, що стосуються його життя. Відповіді хлопчика на запитання, що стосуються його відносин з рідним батьком ОСОБА_4, дають можливість зробити висновок, що родинний зв'язок між сином та батьком повністю втрачений. При спогадах про батька ОСОБА_4, ОСОБА_9 залишається байдужим. У письмовій заяві на ім'я начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 19.09.2016 року батько дитини ОСОБА_4 повідомив, що згоден з позбавленням його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_14 пояснили, зокрема, свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_8 пояснили, що позивач є їх рідною донькою, дитина ОСОБА_5 ОСОБА_9 є їх онуком, який проживає з позивачем, а також разом з ними, та вони займаються його (дитини) вихованням та розвитком, при цьому, коли дитині виповнилося 1,5 роки, відповідач ОСОБА_4, з яким їх донька перебувала у зареєстрованому шлюбі, - зник і тривалий час не з'являвся, пізніше, шлюб між ними було розірвано. Вказали, що відповідач не приймає будь-якої участі у вихованні дитини, родинні стосунки між відповідачем та дитиною втрачені, дитина називає батьком зовсім іншого чоловіка, з яким позивач зареєструвала шлюб, дитина виховується в повноцінній сім'ї.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона проживає за адресою АДРЕСА_1, по сусідству з позивачем та її батьками, які проживають за адресою АДРЕСА_2, та коли дитині ОСОБА_5 виповнилося 2 роки, батьки (позивач та відповідач) дитини розвелися, після чого вона не бачила відповідача за зазначеною адресою, вказала, що їй також особисто відомо, що відповідач за відсутності перешкоджання йому у спілкуванні з дитиною зі сторони позивача та її батьків, не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується з дитиною та не провідує її, в свою чергу, і дитина не знає його як батька, і називає батьком іншого чоловіка, з яким позивач зареєструвала шлюб.

Свідок ОСОБА_15 надала суду пояснення, відповідно до яких, вона знає позивача з дитинства останньої, фактично від її народження, їй також відомо, що після народження дитини позивач та відповідач не тривалий час прожили разом, відповідач з сім'єю, а саме позивачем та сином не проживав, участі у вихованні дитини не приймав, за весь цей період часу вона лише один раз бачила відповідача, якого при зустрічі дитина навіть не впізнала, ховаючись при цьому за позивача та запитуючи: «Мамо, хто це такий».

Відповідно до ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, при цьому батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав.

Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Як на підставу для позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, позивач посилалася на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивач обґрунтовувала тим, що відповідач, проживаючи окремо від дитини, ухилився від виконання свої батьківських обов'язків по вихованню дитини, свідомо нехтуючи ними (батьківськими обов'язками), ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його житті, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, на теперішній час, і навчанням, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєння дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що в сукупності можна розцінювати як ухилення батьком від виховання дитини, при цьому відповідач не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини, крім того, йому (відповідачу) не створювалися перешкоди у спілкуванні з дитиною та прийнятті участі у вихованні дитини, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання батька виконувати свої батьківські обов'язки, визначені законом, по відношенню до дитини.

Положеннями ч.2 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору між батьками, зокрема, і про позбавлення батьківських прав.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч.3 ст.171 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя та праці, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до її гідності, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, хоча має реальну можливість для цього, за відсутності, при цьому, з боку позивача будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною та прийняття участі у її вихованні та виконання свої батьківських обов'язків, визначених законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини.

Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов'язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, вони включають в себе також і материнську (батьківську) турботу та ласку, піклування про здоров'я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, навчання, спілкування з дитиною.

Окремо судом відзначається, що наявність заборгованості відповідача по аліментах не є безумовною підставою для позбавлення батьківських прав відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, а тому зазначені доводи позивача судом до уваги в цій частині не приймаються.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги інтереси малолітньої дитини ОСОБА_5, які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов'язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача ОСОБА_4, який є батьком малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, та наявність його вини у невиконанні батьківських обов'язків, відсутність перешкод з боку інших осіб, в тому числі позивача, для належного виконання відповідачем батьківських обов'язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_3 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі ст.88 ЦПК України та з урахуванням клопотання представника позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору, залишити по фактично понесеним позивачем.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.150, 155, 164, 165 СК України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 57-59, 60, 88, ст.ст. 213-215, 218, ЦПК України, постановою пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, відносно дитини - малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судові витрати, які складаються із судового збору залишити по фактично понесеним позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова