У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 20 травня 2013 року між нею та ОСОБА_7 було укладено договір позики грошових коштів, згідно з умовами якого вона передала ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 360 000 грн з умовою їх повернення до 20 листопада 2013 року. Відповідно до договору позики відповідач за кожний місяць користування коштами повинен був сплатити проценти у розмірі 3 600 грн. По закінченню строку договору ОСОБА_7 борг не повернув.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_7 на свою користь грошові кошти за договором позики у розмірі 360 000 грн та проценти за договором в сумі 54 000 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалоюапеляційного суду Запорізької області від 14 березня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 360 000 грн заборгованості за договором позики, 54 000 грн - відсотки за користування грошовими коштами, а всього - 414 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2016 року до участі у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором позики залучено правонаступника померлого відповідача ОСОБА_7 - його спадкоємця ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті останнього, звернулися ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 09 листопада 2016 року до участі у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в якості правонаступників ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, було залучено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що між сторонами виникли договірні правовідносини, які відповідачем не виконувались належним чином, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, розмір якої відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В.Кадєтова