Справа № 199/2292/17
15.06.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
за участю секретаря Борулько М.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без дозволу батька, -
Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про надання їй дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2 до Туреччини з 10.07.2017 року по 21.07.2017 року.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона з 25.10.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який був розірваний на підставі рішення суду від 23.01.2017 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивачка зазначає, що після припинення шлюбно-сімейних відносин у грудні 2016 року дитина проживає разом з нею у батьків позивачки за адресою: м. Жовті води, вул. Козацької Слави, 5/2, а відповідач у свою чергу перестав цікавитись життям доньки, не приймає ніякої участі у її вихованні.
На теперішній час вона має можливість разом із дитиною виїхати за межі України до Туреччини на відпочинок до її друзів, які постійно там проживають, але відповідач відмовляється звертатись до нотаріальної контори з метою належного оформлення дозволу на виїзд дитини, у зв'язку з цим просила суд надати дозвіл на виїзд дитини без згоди батька.
У судове засідання позивачка не з'явилась, її представник ОСОБА_4 надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив слухати за відсутності позивачки, проти постановлення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» №42-43 від 08.06.2017 року, зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання повідомлявся належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 25.10.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який був розірваний на підставі рішення суду від 23.01.2017 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після припинення шлюбно-сімейних відносин у грудні 2016 року дитина проживає разом з матір'ю у її батьків за адресою: м. Жовті води, вул. Козацької Слави, 5/2, а відповідач у свою чергу перестав цікавитись життям доньки, не приймає ніякої участі у її вихованні, мешкає у м. Дніпро, вул. Солончакова, 159.
На теперішній час вона має можливість та намір разом із дитиною виїхати за межі України до Туреччини на відпочинок до її друзів, які постійно там проживають, однак відповідач не звернувся до нотаріальної контори для оформлення відповідного дозволу у встановленому законом порядку.
Відповідно до статті 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обовязком батьків. Принцип загальної рівності відповідальності обох батьків за виховання дитини закріплений і в нормах міжнародного права.
Статтею 18 Конвенції про права дитини, проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обовязків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватись незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними.
Відповідно до статті 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сімї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Згідно з п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в України громадян України» у разі відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Правилами перетинання державного кордону, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (в редакції від 25.08.2010 року № 724) передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України без згоди супроводу другого з батьків.
При таких обставинах, з урахуванням наявності заброньованого туру до Туреччини, суд вважає надати дозвіл матері ОСОБА_1 на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до Туреччини з 10.07.2017 року по 21.07.2017 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 8, 19, 41, 51, 124 Конституції України, ст. 15, 16, 313 ЦК України, ст. 8 СК України, ст.ст. 4, 10, 11, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без дозволу батька, - задовольнити.
Надати дозвіл матері ОСОБА_1 на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до Туреччини з 10.07.2017 року по 21.07.2017 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя