Провадження № 22ц/790/3722/17 Головуючий 1 інст. Сиротников Р.Є.
Справа № 643/4398/17 Доповідач - Бровченко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Швецової Л.А., Кружиліної О.М.

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до гаражно-будівельного кооперативу «Північний» про визнання рішення загальних зборів гаражно-будівельного кооперативу таким, що не відповідає вимогам закону та його скасування, поновлення в членах кооперативу, -

В С Т А Н О В И Л А :

31 березня 2017 року позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом про визнання рішення загальних зборів ГБК «Північний» від 21 травня 2016 року про виключення заявника з членів кооперативу таким, що не відповідає вимогам закону та його скасування а також поновлення заявника в членах кооперативу

Крім того, ОСОБА_1Є подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборонити голові правління і іншим керівним органам гаражно-будівельного кооперативу «Північний» прийняття в члени ГБК та переоформлення права власності на іншу особу на гаражний бокс № 2-14 та овочесховище № 60 у гаражному кооперативі «Північний».

В обгрунтування заяви зазначив, що голова ГБК «Північний» ОСОБА_2 активно вирішує питання про продаж належного заявнику гаражного боксу № 2-14 та овочесховища № 60 іншій особи за значно заниженою ціною.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову суд першої інстанції врахував обставини справи та заявлені позивачем вимоги і надані позивача докази в підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову. Суд виходив з того, що заявником не обґрунтовано, яким чином прийняття осіб до членів кооперативу може вплинути на виконання рішення суду. Питання оформлення чи переоформлення права власності на нерухоме майно не є предметом спору. Матеріали справи взагалі не містять будь-яких відомостей щодо правового статусу та належності гаражного боксу № 2-14 та овочесховища № 60.

Судова колегія погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, який відповідає вимогам процесуального закону.

Відповідно до вимог частин 2, 3 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст. 151, 152 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, в тому числі шляхом заборони вчиняти певні дії.

Крім того, ч. 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму від 22 грудня 2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 вступив до членів ГБК «Північний « 26 грудня 1995 року. Пайовий внесок на гаражний бокс та підвал виплатив повністю протягом 1995-1996 років у розмірі 5269 грн. Пайовий внесок станом на 25 листопада 2015 року становить 7664 грн.

З виділених матеріалів справи вбачається, що згідно статуту гаражно-будівельного кооперативу «Північний», пай члена кооперативу формується з його пайових внесків. У разі виходу з кооперативу фізична особа має право на отримання майнового паю натурою, грішми або, за бажанням, цінними паперами відповідно до його вартості на момент виходу. Спірні питання щодо права власності на пай вирішуються відповідно до законодавства України. Кожний член кооперативу, повністю сплатившиє пайові внески згідно з статтями 7 і 8 Статуту, має право приватної власності на гаражний бокс або овочесховище згідно з законодавством України.

21 травня 2016 року ОСОБА_1 за порушення Статуту ГБК «Північний» виключено з членів кооперативу з поверненням пайового внеску в національній валюті України, що підтверджується витягом з протоколу загальних членів кооперативу від 21 травня 2016 року.

Матеріали справи не містять доказів або обґрунтованих припущень на підставі яких можливо пересвідчитись в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Жодного обґрунтування, яким чином прийняття до членів кооперативу може вплинути на виконання майбутнього судового рішення, надано не було.

Доводи ОСОБА_1, що гаражний бокс № 2-14 та приміщення овочесховища № 60 належать йому на праві власності, належними та допустимими доказами не підтверджено. Згідно Свідоцтва про право власності на майно, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради 21 вересня 2011 року, нежитлові будівлі літ. «Б-4» загальною площею 18529,5 кв.м, що розташовані по вул. Гвардійців Широнінців, 68-В у м. Харкові, на праві приватної власності належать гаражно-будівельному кооперативу «Північний». З листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 21 березня 2014 року вбачається, що кооперативу на праві власності належить гаражний бокс № 2-14. Відомості щодо приміщення підвалу № 60 в листі відсутні. Питання оформлення чи переоформлення права власності на нерухоме майно не є предметом спору по цивільній справі № 643/4398/17. З урахуванням вищезазначеного, судова колегія вважає, що вимоги заяви про забезпечення позову не містять обґрунтованих припущень, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що він переконаний в намірах відповідача відчужити належне йому майно, але жодних доказів цього не надає.

Таким чином, вивчивши матеріали справи в їх сукупності та проаналізувавши відповідні норми процесуального права, а також врахувавши зміст позовних вимог, суд першої інстанції цілком правомірно дійшов висновку, що позивачем необґрунтовано та не наведено достатніх обставин та підстав для вжиття заходів забезпечення позову, та наявності підстав вважати, що невжиття цього заходу забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, підставами для відхилення скарги на ухвалу суду першої інстанції і залишення ухвали без змін є постановлення судом першої інстанції ухвали з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 304, п.1 .ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст.313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку відповідно до статті 324 ЦПК України не підлягає.

Головуючий:

Судді -