АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

15 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Семенюк Т.А., Саліхова В.В.

при секретарі: П`ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2

на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, треті особи: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, Прокуратура м. Києва про захист права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, треті особи: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, Прокуратура м. Києва про захист права власності.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.03.2017 р. заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на приміщення 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та має реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1 і яке було квартирами АДРЕСА_1.

В поданій ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 апеляційній скарзі ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Зазначає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені процесуальні порушення, що призвели до неправильного вирішення питання, а також було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Вказує, що питання про накладення арешту на нерухоме майно було вирішене без участі всіх учасників процесу в судовому засіданні одночасно з вирішенням питання про прийняття позовної заяви про збільшення позовних вимог та залучення до участі у справі співвідповідача. Звертає увагу суду на те, що чинним українським законодавством не передбачена можливість одночасного пред'явлення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння і про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а відтак накладення арешту на нерухоме майно є способом забезпечення саме віндикаційного позову і не може бути застосоване у цивільній справі щодо негаторного позову.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

ОСОБА_3,його представник ОСОБА_7,ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу відхилити як безпідставну.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не прибули. Виходячи з положень ч.5 ст.74,ч.5 ст.76,ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів визнала їх повідомлення належним,а неявку такою ,що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву позивачів про забезпечення позову суд виходив з того,що невжиття заходів забезпечення даного позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується.

Так,відповідно до позовної заяви та подальших уточнень до неї , позивачі заявили вимоги про захист права власності та просили зобов'язати відповідачів зупинити виконання будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані в Державному реєстрі речових прав як приміщення АДРЕСА_1, в первісний стан відповідно до типового проекту будинку, а також зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_6 привести в первісний стан відповідно до типового проекту будинку фасад будинку, прибудинкову територію та підпілля під АДРЕСА_1, що зареєстрована в Державному реєстрі речових прав як приміщення № АДРЕСА_1.

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову позивачі зазначали,що у випадку задоволення позову, відповідачі будуть зобов'язані вчинити вищезазначені дії щодо зупинення будівельних робіт та приведення квартир АДРЕСА_1 а також фасаду будинку, прибудинкової території та підпілля під квартирою АДРЕСА_1 у попередній стан і ураховуючи ту обставину, що із вказаним позовом вони звернулися до ОСОБА_2 у червні 2016 року,але не дивлячись на це ОСОБА_8 29.11.2016 року перевела квартири АДРЕСА_1 з житлового фонду в нежитловий і зареєструвала їх як приміщення 1, яке має реєстраційний № НОМЕР_1 та відповідно до наданої позивачами інформації вказане спірне приміщення виставлене на продаж, наявні підстави вважати, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином в заяві вказано як причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, як це передбачено ст. 151 ЦПК України.

Виходячи з характеру заявлених вимог, суддя прийшов до правильного висновку, що невжиття заходів забезпечення у вигляді накладення арешту на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, а тому обґрунтовано вжив заходів забезпечення в спосіб, обраний позивачами й доводи апеляційної скарги такого висновку не спростовують.

Посилання апелянта на те, що застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на майно не можливе при пред'явленні негаторного позову не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки діючим законодавством України не передбачено будь-яких обмежень для застосування вищевказаного виду забезпечення позову.

Доводи представника ОСОБА_2 про те,що розглянувши питання про забезпечення позову за відсутності нового власника,якому було відчужено спірне приміщення суд порушив норми процесуального права є безпідставними,оскільки заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомленні відповідача та інших осіб які беруть участь у справі ( ч.1 ст.153 ЦПК України).

З врахуванням викладеного вище підстави для скасування оскаржуваної ухвали і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/9937/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6236/2017

Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_9

Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_10