АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/3148/17 Головуючий 1-ї інстанції - Довготько Т.М.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

при секретарях - Щегельському Д.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року по справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року Харківський національний університет внутрішніх справ (надалі - ХНУВС або університет) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив стягнути з відповідача на їх користь витрати, пов'язані з його утриманням в університеті в розмірі 40 116,25грн., а також вирішити питання про судові витрати.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що наказом ХНУВС №403 о/с від 10.08.2010року відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 30.08.2010року та присвоєно звання «рядовий міліції». Наказом ХНУВС №34 о/с від 28.02.2014року відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до УМВС України на Південній залізниці для подальшого проходження служби. Відповідно до розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» ОСОБА_1 з 07.11.2015року переведено до Національної поліції та присвоєно спеціальне звання «лейтенант поліції». Наказом ГУ Національної поліції в Харківській області №317 о/с від 06.09.2016року відповідача звільнено на підставі положень п.1) ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням). 01.09.2010року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року «Про міліцію» та наказу МВС від 14 травня 2007 року №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між відповідачем, ХНУВС та УМВС України на Південній залізниці укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Пунктом 2.3.6 Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України передбачено, що в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п.3 даного Договору, відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Позивач зазначає, що згідно з довідкою-розрахунком витрат, пов'язаних з утриманням курсанта, складеного відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у ХНУВС в сумі 40 116,25грн. Станом на день звернення з позовом до суду відповідач добровільно не відшкодував кошти пов'язані з його утриманням, у зв'язку з чим ХНУВС вимушені звернутися до суду за примусовим стягнення.

В судове засідання суду першої інстанції представник позивача ХНУВС - Гаврилюк В.В. не з'явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що заявлені вимоги підтримує і просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Справу просив розглядати за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 позов не визнав, заперечував проти його задоволення.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року позов ХНУВС задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ХНУВС витрати, пов'язані з його утриманням в сумі - 40 116,25грн. та судовий збір в сумі 1 378,00грн., а всього - 41 494,25грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на не відповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно положень ст.16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних справ та інтересів є примусове виконання зобов'язання.

Судовим розглядом встановлено, що згідно наказу ХНУВС від 28.02.2014року №34о/с ОСОБА_1 було зараховано курсантом 1-го курсу до навчально-наукового інституту підготовки фахівців міліції громадської безпеки ХНУВС за спеціальністю «правознавство» з 30 серпня 2010 року, з присвоєнням спеціального звання «рядовий міліції» (а.с.4).

Наказом ХНУВС від 28.02.2014року №34 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до УМВС України на Південній залізниці для подальшого проходження служби (а.с.5).

Відповідно до розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» ОСОБА_1 з 07.11.2015року переведено до Національної поліції та присвоєно спеціальне звання «лейтенант поліції».

01.09.2010року між ОСОБА_1, ХНУВС та УМВС України на Південній залізниці укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (надалі - Договір) (а.с.7-8).

Відповідно до п.п.2.1.3, 2.3.6 Договору, позивач зобов'язався забезпечити відповідача харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України, а останній зобов'язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, передбачених пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком.

17.02.2014року ОСОБА_1 був ознайомлений із розміром витрат, пов'язаних з його утриманням у ХНУВС, який складає 40 116,25грн. про що свідчить його підпис у довідці-розрахунку від 12.02.2014 року (а.с.9).

Договір укладено з дотриманням вимог, встановлених ст.203 ЦК України, а саме правочин вчинено у формі, встановленій законом; волевиявлення сторін було вільним та відповідало їхньої внутрішньої волі; цей правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Наказом начальника ГУ Національної поліції в Харківській області від 06.09.2016року №317 о/с відповідача звільнено на підставі положень п.1) ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням) (а.с.6).

У п.3.2 Договору визначено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Відповідно до ч.4 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі пп.2,4 ч.1 ст.77 вказаного Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі пп2, 4 ч.1 ст.77 даного Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, зазначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, завтредженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007року №313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлює МВС України разом з Міністерством фінансів України.

Відповідач у період з 30.08.2010року по 06.09.2016року проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національної поліції України, і навчався у вищому навчальному закладі системи МВС України. Після закінчення навчання в ХНУВС, а саме 28.02.2014року, ОСОБА_1 відслужив в органах МВС України - 2 роки 6 місяців 7 днів, тобто менше трьох років. Таким чином, звільнившись з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 втратив право на те, щоб через три роки після закінчення університету його навчання було прирівняне до проходження військової служби, і, як наслідок, повинен відшкодувати витрати, пов'язані з його навчанням у ХНУВС у повному обсязі.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивачем надано довідки-розрахунки витрат пов'язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 з дня його зарахування 30.08.2010року по день виключення зі списків особового складу - 28.02.2014року. Згідно цих розрахунків фактична сума витрат становить - 40 116,25грн. (а.с.9).

Таким чином, задовольняючи позов ХНУВС і стягуючи з відповідача витрати на утримання у період його навчання в університеті, суд дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань за Договором.

Оскільки доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -