Справа № 167/250/17 Головуючий у 1 інстанції: Сіліч І.І.
Провадження № 22-ц/773/729/17 Категорія: 50 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Грушицького А.І.,

суддів Данилюк В.А., Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря Черняк О.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 12 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 12 квітня 2017 року позов задоволено.

Постановлено змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 15 квітня 2016 року.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 б, Рожищенського району, Волинської області, в користь ОСОБА_1, аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 640 грн. судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 12 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з підстав в ній зазначених.

Позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з тих обставин, що з моменту визначення у 2016 році розміру аліментів на утримання дитини змінився матеріальний стан позивача, яка на даний час не працює та не має постійного доходу, змінився стан здоровя дитини, яка часто хворіє та знаходилась на стаціонарному лікуванні.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 16 листопада 2013 року, який розірвано рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 9 листопада 2016 року (а.с. 3).

Згідно свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 211986 батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, є сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 4).

З довідки про склад сімї від 24 березня 2016 року за № 155, виданої Пожарківською сільською радою Рожищенського району Волинської області вбачається, що позивач проживає зі своїми батьками та на її утриманні знаходиться син ОСОБА_4 (а.с. 8).

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 15 квітня 2016 року постановлено стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 б, Рожищенського району, Волинської області, в користь ОСОБА_1, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини від його доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 2)

З довідки, виданої Рожищенським районним ВДВС ГТУЮ у Волинській області вбачається, що позивач за період з вересня 2016 року по лютий 2017 року отримала аліменти в сумі 2324,70 грн. (а.с. 6).

Як зазначено у довідці від 28 лютого 2017 року, виданій Пожарківським фельдшерським пунктом КЗ «Рожищенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_4 часто хворіє та має діагноз: хронічний обструктивний бронхіт (а.с. 9).

Також в матеріалах справи наявна виписка із медичної карти, з якої вбачається, що ОСОБА_4 з 5 квітня 2017 року по 8 квітня 2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в дитячому хірургічному відділі ВОКЛ з діагнозом: пахвинна грижа зліва. Водянка лівого яєчка. Фімоз (а.с. 24).

З довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0263862 від 23 квітня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 встановлено ІІІ групу інвалідності довічно внаслідок загального захворювання (а.с. 26, 27).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як передбачено ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як передбачено ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що після набрання законної сили рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 15 квітня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 аліментів в розмірі ? частини від доходу у позивача змінився матеріальний стан, крім того дитина хворіла та знаходилась на стаціонарному лікуванні.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що отримує незначну пенсію по інвалідності, однак доказів того, що наявне захворювання перешкоджає йому працевлаштуватися суду не надав. Крім того, в судовому засіданні в апеляційному суді відповідач визнав, що, крім пенсії, отримує нерегулярний, мінливий дохід від трудової діяльності.

В суді першої інстанції відповідач подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що він погоджувався сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. на місяць на утримання дитини (а.с. 22).

Такий розмір аліментів забезпечить мінімальний рівень життя дитини, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку та є співмірним із соціальними стандартами, визначеними Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік».

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, висновки суду першої інстанції зроблені внаслідок повного, всебічного і обєктивного зясування дійсних обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, належної правової оцінки зібраних у справі доказів, з огляду на те, що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обґрунтованим підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 12 квітня 2017 року в даній цивільній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді