Дата документу 08.06.2017
ЄУ № 420/66/17
Провадження №2/420/164/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря Іванової К.В.,

представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3, про визнання права власності на житловий будинок з належними господарськими та побутовими будівлями та спорудами,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з належними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування жилого будинку НОМЕР_1 від 17.12.2004, зареєстрованого в реєстрі за №1369.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17.12.2004 її мати ОСОБА_4, яка діяла на підставі доручення від імені її батька ОСОБА_5, подарувала їй житловий будинок з належними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до договору дарування жилого будинку НОМЕР_1, зареєстрованого в реєстрі за № 1369, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Замарь О.О. Під час посвідчення договору дарування приватним нотаріусом Замарь О.О. було помилково зазначено номер житлового будинку - «НОМЕР_2», замість «НОМЕР_3».

Позивач зазначила, що за адресою: АДРЕСА_2, проживає ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Житловий будинок за вказаною адресою їй належить на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі № 1678 від 06.10.1997.

Помилка, допущена приватним нотаріусом Замарь О.О., спричинила негативні наслідки у вигляді реєстрації неправильної адреси об'єкта нерухомості в Новопсковському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується відповідним Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер НОМЕР_4 від 24.01.2005. На даний час вищезазначений нотаріус на території Новопсковського району не працює, його місцезнаходження їй невідомо.

Позивач вважає, що її законні права порушені, так як реєстрація вищевказаного домоволодіння за невірною адресою перешкоджає їй у складенні заповіту на дане майно.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнав.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі у зв'язку з поганим станом здоров'я, позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, вивчивши письмові докази, матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що законні підстави для задоволення позову відсутні з огляду на таке.

Матеріалами справи встановлено, що 17.12.2004 ОСОБА_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, діючи від імені ОСОБА_5, зареєстрованого за тією самою адресою (далі -даритель), на підставі доручення, посвідченого секретарем виконавчого комітету Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області 09.11.2004 за №528, уклала договір дарування жилого будинку серії НОМЕР_1 (далі -договір дарування), згідно якого даруватель ОСОБА_5 (в особі представника) подарував, а ОСОБА_2 (далі -обдарований) прийняла у дар житловий будинок з належними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9).

Як вбачається з тексту договору дарування, нотаріус перевірив належність відчужуваного жилого будинку ОСОБА_5, що підтверджується п. 4 Договору, згідно якого вудчужуваний жилий будинок належить дарителю на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого виконкомом Білолуцької селищної ради 25.02.1982 за №22/11, та зареєстрований у Новопсковському бюро технічної інвентаризації за №220, у книзі 2 (а.с.9).

Договір дарування посвідчений 17.12.2004 приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Замарь О.О. та зареєстрований в реєстрі за №1369, що також підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 509383 від 18.12.2004 (а.с.10).

На підставі зазначеного договору дарування Новопсковським районним бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на домоволодіння за адресою: «АДРЕСА_2», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформованим Новопсковським РБТІ 24.01.2005 за НОМЕР_5 (а.с.11).

В позовній заяві, обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_2 посилалася на те, що приватним нотаріусом Новопсковського нотаріального округу Замарь О.О. було помилково вказано номер будинку в договорі дарування, з приводу чого суд зазначає таке.

Згідно паспорту серії НОМЕР_6, виданого Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області 13.11.1996, за адресою: АДРЕСА_2 з 23.06.1998 зареєстрована ОСОБА_3 (а.с.19), що також підтверджується довідкою №192, виданою виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області 02.03.2017 (а.с.72).

Відповідно до акту обстеження житлово -побутових умов №518 від 21.03.2017, складеного депутатом Білолуцької селищної ради 7 скликання по виборчому округу №10 Рідченко Л.В., селищним головою Полтенко С.П. та секретарем селищної ради Маньцевою О.П. за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрована та фактично проживає одна ОСОБА_3 (а.с. 74).

Як вбачається з договору купівлі -продажу житлового будинку від 06.10.1997, ОСОБА_10 продала ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: «АДРЕСА_2», договір посвідчений державним нотаріусом Новопсковської ДНК Корнієнко Н.В. 06.10.1997 та зареєстрований в реєстрі за №1678 (а.с.20).

Згідно довідки №55 від 02.03.2017, виданої Новопсковським районним бюро технічної інвентаризації в Новопсковському РБТІ нерухоме майно станом на 01.01.2013 за адресою: АДРЕСА_2, зареєстроване в книзі №2 за №219 за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі -продажу від 06.10.1997, посвідченого Новопсковською ДНК за №1678 (а.с.71).

З оглянутої судом інвентаризаційної справи №884 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2, його власник -ОСОБА_3 з 08.10.1997 на підставі договору купівлі -продажу, зареєстрованого Новопсковською ДНК 06.10.1997 за №1678.

В той же час, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта НОМЕР_7 від 02.03.2017 право на домоволодіння загальною площею 62 кв.м., що розташоване за адресою: «АДРЕСА_2», зареєстроване за ОСОБА_2 24.01.2005 на підставі договору дарування серії НОМЕР_1 зареєстрованого приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу 17.12.2004. Відомості про інші речові права та будь -які обмеження чи обтяження даного об'єкту нерухомого майна відсутні (а.с. 59 -60).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна НОМЕР_8 від 02.03.2017 відомості про нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, в реєстрах відсутні (а.с. 61).

Позивач, ОСОБА_2, громадянка Російської Федерації, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, фактично проживає на території України на підставі посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_9, виданої 27.05.2015, за адресою: АДРЕСА_1, з 30.05.2015, що також підтверджується довідкою №56 від 16.01.2017, виданою виконкомом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області (а.с.18), технічним паспортом від 04.02.2005 на житловий будинок індивідуального житлового фонду за вищезазначеною адресою (а.с.12-14).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-013 від 17.12.2013 ОСОБА_5 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2616 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_10, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Дослідивши інвентаризаційну справу №883 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, суд встановив таке.

Власником зазначеного домоволодіння був ОСОБА_13 на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області 04.02.1963. На той час адреса даного домоволодіння (колгоспного двору) була зазначена як: АДРЕСА_4.

Рішенням №20 Білолуцької селищної ради народних депутатів трудящих Новопсковського району Ворошиловградської області від 21.04.1975 ОСОБА_5 надано право індивідуального будівництва за земельній ділянці АДРЕСА_5. Старий житловий будинок вирішено зареєструвати як підсобне приміщення чи літню кухню.

Рішенням Білолуцької селищної ради народних депутатів Ворошиловградської області від 16.09.1981 затверджено акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію домоволодіння житловою площею 44,2 кв.м, що належить ОСОБА_5 (самочинне будівництво). Адреса домоволодіння зазначена: АДРЕСА_1.

Як вбачається з Рішення №22/11 Білолуцької селищної ради народних депутатів від 12.02.1982 будинок за адресою: АДРЕСА_1, прийнятий в експлуатацію, старий будинок знесено та ОСОБА_5 вирішено видати свідоцтво про право приватної власності на даний житловий будинок замість свідоцтва про право приватної власності від 04.02.1963.

25.02.1982 ОСОБА_5 виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради народних депутатів видано свідоцтво НОМЕР_11 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, який виступив дарувальником за договором дарування від 17.12.2004, зареєстрував право власності на домоволодіння за адресою: «АДРЕСА_2», що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно НОМЕР_13 від 16.12.2004.

Отже, ОСОБА_5 фактично подарував АДРЕСА_2, який йому належав на праві приватної власності.

Договір дарування не визнаний судом недійсним, зміни до нього не вносилися.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_12, виданого 07.10.2013 виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис №58.

Згідно інвентаризаційної справи №883 за адресою: АДРЕСА_1 (закреслено «НОМЕР_2») власник даного домоволодіння -ОСОБА_2 на підставі договору дарування жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу 17.12.2004 за №1369. Відомості про власника внесені до інвентаризаційної справи 24.01.2005.

Як вбачається з заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1247 від 21.12.2004, ОСОБА_2 мала намір зареєструвати право власності на підставі вищезазначеного договору дарування на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно НОМЕР_5, виданого Новопсковським районним бюро технічної інвентаризації 24.01.2005 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на домоволодіння за адресою: «АДРЕСА_2» на підставі договору дарування серії НОМЕР_1 від 17.12.2004.

Згідно довідки №687, виданої 24.04.2017 Білолуцькою селищною радою Новопсковського району Луганської області відповідно до погосподарських книг будинки НОМЕР_3 та НОМЕР_2 по «АДРЕСА_1» відносились до колгоспу імені Куйбишева, бригади №2 (згідно погосподарської книги за період 1961-1963 роки). Відповідно до погосподарської книги за 1967 -1969 роки зазначені домоволодіння з особовими рахунками змінилися і були прикріплені до вулиці «АДРЕСА_1». У погосподарській книзі за 1969 -1973 роки домогосподарства по вул. АДРЕСА_1 пронумеровано і згідно книги домоволодінням надано №35 та №37. Відповідно до даних погосподарських книг з 1986 року по 1990 роки вказані домоволодіння обліковуються за НОМЕР_3 та НОМЕР_2 (а.с. 90-96).

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеного законом.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пзивач не довела суду, що її права якимось чином порушено або вони не визнаються чи оспорюються відповідачем. Посилання представника позивача на те, що право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно не визнається відповідачем спростовуються заявою, що міститься в матеріалах справи (вих.№388 від 22.02.2017), в якій представник Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області визнав позовні вимоги ОСОБА_2

Крім того, підставою свого позову позивач зазначила наявність помилки, допущеної нотаріусом при посвідченні договору дарування серії НОМЕР_1 від 17.12.2004, що перешкоджає їй у складенні заповіту.

Згідно вимог цивільного процесуального законодавства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, суд не може самостійно вийти за межі позовних вимог. А тому даний позов суд розглянув в межах заявленого предмету та підстави позову.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що нотаріусом не допущено помилки в номері будинку при посвідченні договору дарування серії НОМЕР_1 від 17.12.2004, так як дарувальник -ОСОБА_5 був власником саме домоволодіння за адресою: «АДРЕСА_2» згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно НОМЕР_13 від 16.12.2004.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що позивач обрала невірний спосіб захисту свого права, оскільки помилка в правовстановлюючих документах була допущена при реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно ще за життя ОСОБА_5

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність обставин, на які вона посилається як на предмет позову, а також не доведено, що її права на нерухоме майно порушені, невизнані чи оспорюються відповідачем, або перешкоджають складенню нею заповіту, тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відсутні.

Судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 57, 59, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3, про визнання права власності на житловий будинок з належними господарськими та побутовими будівлями та спорудами відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, встановленого для подачі апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 08.06.2017.

Суддя: О.С. Стеценко