УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2017 р. Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.

при секретарі Цап І.М.

заявника - ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

представника субєкта оскарження ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Городоцького відділу державної виконавчої служби Львівського територіального управління юстиції ОСОБА_3

В своїй скарзі заявниця зазначала, що в провадженні Городоцького Відділу ДВС знаходиться виконавче провадження № 52331819 з примусового виконання виконавчого листа №2/441/377/16, виданого Городоцьким районним судом Львівської області, за яким її зобов»язано не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_4 приміщеннями нежитлової будівлі крамниці, міні бару, загальною площею 297.5 м.кв, що знаходяться за адресою : Львівська область, Городоцький район, м. Городок вул. Чорновола 16 б. Зобовязати ОСОБА_1 звільнити приміщення нежитлової будівлі крамниці та міні бару загальною площею 297.5 м.кв. від будь-якого наявного в приміщенні майна.

Постановою державного виконавця Відділу ДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа, яку з супровідним листом від 14.11.2016 р. направлено їй 08.12.2016 р. і отримана нею 12.12.2016 р., та встановлено строк для добровільного виконання рішення, який становить сім днів з моменту винесення даної постанови. Проте, вказану постанову вона отримала з запізненням та в подальшому державним виконавцем постановою було відкладено проведення виконавчих дій до 28.11.2016 р., чим було порушено її право як боржника, що позбавило її можливості на добровільне виконання зазначеної постанови.

Мотивує тим, що державний виконавець знав, що станом на 14.11.2016 р. без поновлення строків для добровільного виконання рішення суду, які було зазначено в постанові від 27.09.2016 р. (04.10.2016 р.) порушує право її як боржника, так як не гарантує забезпечення реалізації права на виконання рішення у добровільний строк. Вважає, що державний виконавець знав, що станом на 14.11.2016 р. строк для добровільного виконання рішення суду боржником вже пройшов з його вини, але ним не було поновлено такий.

Не переконавшись чи отримала боржник копії постанов, державним виконавцем незаконно здійснено входження в приміщення спірної наведеної вище нежитлової будівлі та вивезено все наявне майно приватного підприємця ОСОБА_1

Посилаючись на вищезазначене та порушення вимог ст. ст. 1, 11,12,18, 24, 26, 28, Закону України «Про виконавче провадження», заявниця просила за даною скаргою;

скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № ВП 52331819 від 27.09.2016 р.,

скасувати постанову державного виконавця про накладення штрафу від 29.11.2016 р.,

скасувати постанову державного виконавця про накладення штрафу від 14.12.2016 р. на ОСОБА_1

Визнати дії головного державного виконавця Копитка Ю.Ю. протиправними щодо самовільного проникнення в приміщення по вул. Чорновола 16 б в м.Городок при вчиненні виконавчих дій 14.12.2016 р.

Зобовязати ДВС Городоцького районного відділу державної виконавчої служби повернути все майно, яке було протиправно вивезено з будівлі 14.12.2016 р. під час вчинення виконавчих дій державним виконавцем Копитко В.В.

Постановити окрему ухвалу щодо вчинення протиправних дій державного виконавця Копитка Ю.Ю.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник повністю підтримали скаргу з посиланням на мотиви викладені в ній додавши додаткові пояснення. Просили скаргу задовольнити в повному обсязі.

Представник субєкта оскарження, державний виконавець Городоцького районного відділу ДВС ОСОБА_3 подав заперечення, та просив відмовити в скарзі, як поданій безпідставно з мотивуванням умисного ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішення суду. Ним виконавчі дії проводились в межах Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення заявника та її представника, представника відділу ДВС ОСОБА_3, дослідивши матеріали скарги, суд встановив наступне.

З матеріалів скарги вбачається та судом встановлено, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 22.08.2016 р., зобовязано ОСОБА_1 (скаржника) не чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні приміщеннями нежитлової будівлі : крамниці, міні бару загальною площею 297.5 м.кв., що знаходяться за адресою Львівська область Городоцький район м.Городок, вул. Чорновола 16 б, зобовязано ОСОБА_1 звільнити приміщення нежитлової будівлі крамниці, міні бару загальною площею 297.5 м.кв, що знаходяться за адресою Львівська область Городоцький район м.Городок, вул. Чорновола 16 б від будь якого наявного в приміщеннях майна, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1102 грн. 40 коп.

22 вересня 2016 р. на виконання вказаного рішення судом було видано виконавчий лист № 2/441/377/16 р.

27 вересня 2016 р. державним виконавцем Копитко Ю.Ю. Городоцького районного відділу державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52331819 з виконання виконавчого листа № 2/441/377/16, виданого 22.09.2016 року. При цьому відповідно до п. 2 цієї постанови боржнику ОСОБА_1 надано строк для добровільного виконання рішення суду- до 04.10.2016 р. (сім днів ) з моменту винесення постанови про відкриття провадження.

Вказану постанову було повернуто з відміткою пошти «по закінченню терміну зберігання» (копія виконавчого провадження).

У визначений державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду строк ОСОБА_1 рішення не виконала.

З постанови від 14.11.2016 р. видно, що державним виконавцем Копитко Ю.Ю. відкладено проведення виконавчих дій, через те, що боржником ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження не отримано. ( матеріали копії виконавчого провадження)

Повторно направлено боржнику постанову яка отримана ОСОБА_1 про що свідчить поштове повідомлення .

26.11.2016 р. державним виконавцем Копитко, виходом на місце спірної нежитлової будівлі встановлено, що рішення суду не виконано.

Постановою державного виконавця від 29.11.2016 р. накладено штраф на ОСОБА_1 та встановлено повторний термін добровільного виконання рішення суду протягом десяти робочих днів, яку з повідомленням направлено адресату ОСОБА_4 і яку згідно копії поштового повідомлення ОСОБА_4 особисто отримала 07.12.2016. р.( а.с. 27 матеріали вик.провадж.)

08.12.2016 р. ОСОБА_1 направлено попередження державного виконавця та запропоновано виконати судове рішення до 14.12.2016 р. (а.с.29 матеріали вик.провадж)

ОСОБА_1 отримала попередження 12.12.2016 р. (а.с.31 матер.виконав.провадж)

13.12.2016 р. начальником Городоцького ВДВС винесено постанову про утворення виконавчої групи при примусовому виконанні виконавчого листа за яким боржником є ОСОБА_1 (а.с.36 матеріалів вик.провадж.)

14.12.2016 р. державним виконавцем описано та арештовано майно боржника в м.Городок вул. Чорновола 16 б Львівської області (а.с.37-49 матеріали крим.провадж.)

В цей же день винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду.

15.12.2016 р. ОСОБА_1 державним виконавцем направлено вимогу та копії постанов про накладення та арешт майна (а.с.52 матер. вик. провадж.)

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

У разі не надання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Тобто сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов»язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконане, а держаним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Саме така позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 липня 2015 р. у справі № 6-785цс15, яка є обов»язковою для застосування судами в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України.

Як встановлено судом, постанова державного виконавця Відділу ДВС про стягнення з ОСОБА_1 штрафу була винесена двічі після здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», остання про стягнення 3400 грн. штрафу, тобто в день винесення постанови про накладення арешту на майно боржника, а саме 14.12.2016 р. тому суд вважає, що постанова про накладення штрафу від 14.12.2016 р. державним виконавцем є передчасною, та вимогу скаржника в цій частині знаходить підлягаючою до задоволення.

Доводи скаржника та її представника на відсутність підстав відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа з неконкретизованим адресом спростовані державним виконавцем Копитком з посиланням на рішення суду, тому суд не знаходить підстав для задоволення вимоги про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем правомірно на підставі заяви стягувача.

Постанова про накладення штрафу від 29.11.2016 р. прийнята державним виконавцем після неодноразового виходу за місцем знаходження майна боржника та пропозицій щодо добровільного виконання рішення суду, тому вона є законною і не підлягає скасуванню, крім того у встановлені строки скаржник не зверталася про скасування такої.

Щодо вимоги про визнання протиправними виконавчих дій по примусовому проникненню до приміщення, така також не підлягає задоволенню, оскільки наведене, а саме, що боржником рішення суду не виконано взагалі, вчинення державним виконавцем передбачених законом дій з примусового виконання рішення суду, дії державного виконавця щодо вирішення питання про примусове виконання ґрунтувалися на положеннях Закону України «Про виконавче провадження».

Вимога про зобовязання державного виконавця повернути все майно не може вважатися належним способом захисту по даній скарзі та не підлягає задоволенню.

Ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (зі змінами) (п.п. 2.12,2.12.1) визначено, що сторона виконавчого провадження (її представник) та прокурор як учасник виконавчого провадження можуть знайомитися з матеріалами виконавчого провадження у відповідному органі Державної виконавчої служби у спеціально визначений для прийому громадян час і в тому обсязі, в якому вони бажають, за усним клопотанням до державного виконавця.

За бажанням сторони виконавчого провадження ( її представника) або прокурора як учасника виконавчого провадження ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження в іншій час виконавче провадження надається їм для ознайомлення на підставі письмової заяви, в якій зазначається бажана дата та час ознайомлення, за резолюцією начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

З матеріалів справи та в суді встановлено, що сама ОСОБА_1 відмовилася отримувати у ДВС документи, а представником ОСОБА_4 подавалась заява про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження вже 19.12.2016 р., отже суд не вбачає умисного порушення права заявника з боку державного виконавця.

Також ОСОБА_1 не надано доказів, щодо умисного порушення її прав з боку державного виконавця, тому вимога скарги в частині постановлення окремої ухвали щодо державного виконавця є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову державного виконавця Городоцького районного відділу державної виконавчої служби від 14.12.2016 р. про накладення штрафу на ОСОБА_1 - скасувати.

В решті вимог викладених у скарзі ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з моменту проголошення в порядку визначеному ст. 294 ЦПК України.

Суддя Яворська Н.І.