Справа № 758/6179/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

представника позивачки - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

представника третьої особи - Кальченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 03.04.2017 року по справі № 758/6179/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з вищезазначеною заявою, мотивуючи вимоги тим, що 03.04.2017 року Подільським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення по справі № 758/6179/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, яким позов позивачки задоволено.

Посилається на те, що дане заочне рішення( вступна та резолютивна частина) було отримано представником відповідача рекомендованим листом 11.04.2017 року

Зазначає, що ОСОБА_5 не погоджується з даним рішення в повному обсязі, вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки він заперечує проти позбавлення його батьківських прав, ОСОБА_5 був присутнім на двох судових засіданнях, в яких заявляв, що він не погоджується з позбавленням його батьківських прав та заявляв, що приймати участь у вихованні дитини не мав можливості, оскільки ОСОБА_6 створювала йому перешкоди та фактично позбавляла можливості побачити сина та проводити з ним час.

Під час розгляду даної справи суд не дослідив рішення про розірвання шлюбу між стронами з метою встановлення причин розірвання шлюбу та встановлення відсутності тих обставин поведінки ОСОБА_5, на які посилається ОСОБА_6 в позовній заяві та те, що суд під час розгляду питання про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав не перевірив обставин утримання ОСОБА_5 своєї дитини шляхом сплати аліментів і ці докази свідчать, що ОСОБА_5 приймає участь у вихованні і утриманні дитини.

Посилається в заяві на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків. Тому при вирішенні цього питання суд повинен повно та всебічно вивчити обставини справи і встановити наявність підстав для позбавлення батьківських прав. Ці обставини повинні бути підтвердженні достовірними доказами, які досліджувалися в судовому засіданні, а не грунтуватися тільки на поясненнях позивача. Ухилення від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав за умови винної поведінки батька та свідомого нехтування своїми обов'язками. Дані обставини можуть бути встановленні тільки після перевірки фактів чи вживалися до батька заходи реагування на невиконання своїх обов'язків, чи розглядалося це питання на комісії із захисту прав дитини, чи попереджався ОСОБА_5 про невиконання своїх обов'язків, чи є можливість попередити ОСОБА_7 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. Ці обставини судом не досліджувалися та не встановлювалися, а тому рішення суду не відповідає вимогам процесуального законодавства, оскільки є необгрунтованим та протиправним.

Зазначає, що ОСОБА_5 двічі був присутній на судових засіданнях, після цього ОСОБА_5 не отримував судових повісток та не повідомлявся про час та дату розгляду справи. В Заочному рішенні Подільський районний суд міста Києва не зазначає на які судові засідання ОСОБА_5 був повідомлений належним чином та не з'явився. ОСОБА_5 поштою не отримував судової повістки, в тому числі на судове засідання 09 березня 2017 року та судове засідання 03 квітня 2017 року, представник ОСОБА_5 отримував судові повістки на судове засідання, але з'явитися в судове засідання не мав можливості з причин, які він нього не залежать. В дні, коли призначалися судові засідання, представник ОСОБА_5 був занятий в інших судових засіданнях. Про дані обставини представник повідомляв суд шляхом подання клопотань про відкладення розгляду справи із наданням відповідної інформації з електронної бази з сайту court.go.ua. Висновки суду, що представник ОСОБА_5 залишив без поважних причин залу судового засідання є безпідставними і тому, вважає, що дані обставини свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та неможливість повідомити їх суду зі сторони ОСОБА_5.

Представник зазначає, що із вказаним рішенням відповідач не погоджується, оскільки вважає, що обставини справи не встановлені у повному обсязі, а він не зміг взяти участь особисто у судовому розгляді, не зміг скористатися правами, що надані йому ЦПК України та був позбавлений можливості надати суду документи щодо обставин справи, які не вивчалися у судовому засіданні і які мають важливе значення для встановлення фактів.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст.ст. 228-232 ЦПК України звертається з даною заявою до суду та просить скасувати вищезазначене заочне рішення.

Заявник в судовому засіданні дану заяву підтримує з вищевикладених підстав,вважає є підстави для її задоволення та скасувати заочне рішення. Будь-яких інших письмових доказів суду не надав.

Позивачка, представник позивачки в судовому засіданні заперечують проти даної заяви, обґрунтувавши запереченнями, просять відмовити в її задоволенні, оскільки відповідачем умисно створюються умови травмування дитини та безпосередньої її, як матері, останній не бажав і не бажає займатись вихованням дитини, дитина його не знає і це негативно може вплинути на її стан, що підтверджено висновком психолога щодо сина. Відповідач за весь період розгляду справи в суді не надав доказів чинення йому перешкод в спілкуванні, не заперечуючи те, що вони в нього відсутні, останній намагається будь-яким чином затягнути розгляд справи та зашкодити її теперішній сім'ї.

Представник 3-ї особи в судовому засіданні також заперечує проти задоволення заяви про перегляд рішення, оскільки відповідач не бажав з'являтись в судове засідання, сторони заслуховувались на комісії і були встановлені достатні підстави для позбавлення його батьківських прав, що відображено у висновку, рішення суду відповідає чинному законодавству і є обґрунтованим та законним, оскільки ними як органом опіки і піклування ставляться в основу інтереси малолітньої дитини.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки відповідача суду не відомі і представником відповідача не обґрунтовані поважними причинами.

Суд вважає за можливе розглядати заяву за відсутності відповідача, відповідно до вимог ст.ст. 169, 231 ЦПК України.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні суду дійсно перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду вищезазначеної справи, судом 03.04.2017 року було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги позивачки задоволено в повному обсязі (а.с. 173-179).

Стаття 228 ЦПК України визначає, що заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 229 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: 1) найменування суду, який ухвалив заочне рішення; 2) ім'я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв'язку; 3) обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це; 4) посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; 5) клопотання про перегляд заочного рішення; 6) перелік доданих до заяви матеріалів.

Як вже зазначалося вище, представник заявника звертаючись із заявою про перегляд заочного рішення від 03.04.2017 року, обґрунтовує свої вимоги зокрема тим, що поважною причиною неявки в судове засідання відповідача є його неповідомлення про час розгляду справи, а представника відповідача у інших судових засіданням, тому з урахуванням об'єктивних підстав не мав можливості взяти участь в судовому засіданні, що відбулося 03.04.2017 року та повідомивши про причини своєї неявки

Однак з обґрунтованістю даних посилань заявника суд не може погодитись виходячи з наступного.

Так відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вже зазначалося вище, відповідно до ч. 2 ст. 229 ЦПК України в заяві про перегляд заочного рішення заявник обов'язково зазначає, зокрема обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це.

Стаття 74 ЦПК України визначає, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Положення цієї частини не поширюються на випадки, передбачені абзацом другим частини третьої статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, судом на адресу відповідача були направлені як матеріали позову з ухвалою про відкриття провадження у справі так і судові повістки про його виклик в судове засідання, також направлено і копію рішення суду.

Також в матеріалах справи наявні судові повістки про виклик відповідача в судові засідання, зокрема на 07.07.2016 року, яка отримана останнім особисто (а.с. 26), останній був присутнім в судовому засіданні 15.09.2016 року ( а.с.74-77), особистий підпис про слухання справи на 12.10.2017 року ( а.с. 78), направлені судові повістки за зареєстрованою його адресою проживання, які повернуті на адресу суду за закінченням терміну зберігання ( а.с.85-88,96-97,111-112,139-140,156-157, що свідчить про умисне ухилення від явки до суду, одночасно в наявності підтвердження отримання судових повісток його представником ( а.с.95,110,138,155 та прийняття участі в судовому засіданні 14.02.2017 року ( а.с.133-134), наявними рапортами працівників поліції про повідомлення відповідача та його представника про розгляд справи 03.04.2017 року( а.с. 162,166-167) після чого судом було ухвалено рішення при заочному розгляді справи, відповідно до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України.

Судом встановлено і не заперечується представником в заяві про перегляд заочного рішення, що ним представником відповідача отримано вказане рішення суду 11.04.2017 року.

Відповідно до п. 1 статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Прецедентними рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Саме з цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Стаття перша ЦПК України визначає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 158 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

Враховуючи ту обставину, що справа перебувала в провадженні суду з 16.05.2016 року, судом з метою розгляду справи по суті було здійснено належним чином виклики відповідача , представника відповідача та усіх учасників процесу в судові засідання згідно ст.ст. 74, 76 ЦПК України та повідомлено про наслідки неявки, відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України.

Відповідачем та його представником не надано (не зазначено) суду жодного доказу, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи по суті, а ті обставини на які посилається представник заявника в обгрунтування своїх посилань в заяві, не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки не є доказами в розумінні ст. 57 ЦПК України та їм була надана належна оцінка під час ухвалення судом рішення, обраний же спосіб відповідача щодо його не явки в судове засідання та представництво інтересів через представника не є підставою для задоволення заяви, представник відповідача суд вважає зловживаючи своїми процесуальними правами не з'являвся в судові засідання без поважних причин, оскільки справа призначалась через значні проміжки часу, що давало можливість своєчасно вирішити питання щодо явки до суду та також і не був позбавлений відповідач також можливості забезпечити явку іншого представника або з'явитись особисто до суду з метою відстоювання своїх прав та надання заперечень та доказів в спростування вимог позивачки.

Посилання ж представника відповідача на ту обставину, що відповідач не отримував судових повісток спростовується наявними в справі доказами а також і рапортами працівників поліції щодо належного повідомлення відповідача та його представника про судові засідання, зокрема про призначене судове засідання на 03.04.2017 року ( а.с. 162,166-167).

Частина перша статті 232 ЦПК України визначає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

При аналізі зазначеної норми цивільно-процесуального Закону вбачається, що заочне рішення може бути скасоване лише за наявності двох підстав, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом же під час судового розгляду заяви представника відповідача про перегляд заочного рішення суду від 03.04.2017 року, зазначені дві підстави не встановлені.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги заявника не знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому заява задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 57, 58-60, 76, 228-232 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 03.04.2017 року по справі № 758/6179/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації - залишити без задоволення.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до ст.ст. 231, 232 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України.

СуддяВ. С. Декаленко