Справа №200/9772/17
Провадження №2/200/3100/17
У Х В А Л А

14 червня 2017 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Шевцова Т.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права власності та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулись до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою.

Відповідно до ст.119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі. Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви. Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», за вимоги фізичної особи немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 від розміру прожиткового мінімуму на працездатну особу, за вимоги майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1% від ціни позову, але не менше 0,4 від розміру прожиткового мінімуму на працездатну особу.

Змістом позовних вимог є припинення права власності відповідача на земельну ділянку, площею 0,0475 га за адресою: м.Дніпро, вул.Абхазська, 26 та визнання права власності позивачів у рівних частках на вказану ділянку.

Позивачами ціну позову не визначено, оцінка земельної ділянки позивачами не проводилась.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна, при цьому вартість майна це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач. В якості доказу вартості майна суду можуть бути надані договори купівлі продажу цього майна, відомості про його залишкову балансову вартість, звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, довідки про ринкову вартість майна в даній місцевості.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Крім того, відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто, як зі спору майнового характеру.

При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ст. 80, п.4 ч.2 ст. 119 ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача.

Відповідно до розяснень, які містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі об'єднання позовних вимог відповідно до статті 126 ЦПК, а також у випадках подання позовної заяви одним чи кількома позивачами (співпозивачами) до одного або кількох відповідачів судовий збір обчислюється із загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно до заявлених кожним із них вимог окремим платіжним документом (частина шоста статті 6 Закону N 3674-VI). Закон не містить заборони й можливості сплати усієї суми судового збору одним із кількох позивачів у справі; визначальним у такому разі є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У випадку якщо один із позивачів звільнений від сплати судового збору, загальна сума збору зменшується пропорційно до заявлених ним вимог. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених згідно із статтею 4 Закону України від 08 липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір" за подання позову немайнового характеру.

Таким чином, позивачам необхідно представити докази сплати судового збору за вимоги немайнового характеру, з урахування сплаченої кожним з них суми 168,40 грн., в розмірі 471,60 грн. кожному окремо та за вимоги майнового характеру в розмірі 1600 грн., кожному окремо.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подану без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України,-

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права власності та визнання права власності - залишити без руху.

Запропонувати позивачам у триденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позову без руху подати до канцелярії суду докази сплати судового збору за вимоги немайнового характеру кожним із позивачів в розмірі 168,40 грн. та в розмірі 1600 грн., кожним із позивачів, за вимоги майнового характеру.

Розяснити позивачу, що у випадку невиконання вимог суду позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Шевцова