УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

12 червня 2017 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Мороз В.О., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

встановила:

07 червня 2017 року позивач, в інтересах якого діє ОСОБА_2, звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява також повинна містити: зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги та викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а й мають бути зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до ч. 4 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Так, позивачем в позовній заяві не вказано початкову ціну продажу обєкта іпотеки (початкова ціна, визначається на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку»).

Так, Верховний Суд України неодноразово у своїх постановах, зокрема №6-61цс15 від 27 травня 2015 року, та від 07 жовтня 2015 року №6-1935цс15, № 6-1205цс-15 від 23.12.2015, дійшов правового висновку про неправомірність задоволення судом позову банку про звернення стягнення боргу на предмет іпотеки без визначення ціни позову, яка не була зазначена у тексті позовної заяви, із визначенням ціни позову на стадії реалізації предмета іпотеки. ВСУ зазначає, що положеннями ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, в тому числі, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи із змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг, тощо, аналізу норм статей 38, 39 ЗУ «Про іпотеку», ВСУ прийшов до правового висновку, що у розумінні норми ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною 6 ст.38 цього Закону. Тобто, ціна предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем, або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Очевидно визначення ціни здійснюється на стадії поза межами процедури реалізації предмету іпотеки та судового розгляду, а саме - етапі підготовки позовної заяви та з зазначенням ціни, як формули грошового вираження майна, в тексті позовної заяви.

Відповідно до п. 13 Договору іпотеки від 28.12.2014 року в разі невиконання іпотекодавцями в строк до першого березня 2015 року зобовязання сторони домовились про те, що звернення стягнення та реалізація заставленого майна в разі звернення стягнення на нього може бути здійснено шляхом передбаченим ЗУ «Про іпотеку». Сторони домовились про те, що вчинення виконавчого напису буде здійснюватись за рахунок іпотекодавців. Отже, сторони визначили можливість позасудового врегулювання спору, також, шляхом виконавчого напису нотаріуса.

Разом із тим, матеріали позовної заяви не містять відомостей щодо того, чи використовувалась вказана процедура врегулювання спору, не міститься будь-яких іпотечних повідомлень з даного приводу, направлених з боку позивача відповідачу, а саме відмову в позасудовому врегулюванні питання, не зазначено відомостей про неможливість вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, та чому саме даний спосіб вирішив обрати позивач.

До позовної заяви, також, не долучено копії досудових вимог про погашення заборгованості за договором позики з даного приводу та підтверджуючих відомостей про те чи направлялись зазначені вимоги відповідачам до позовної заяви не долучено.

Також суду додано нечитабельну копію договору позики.

Зміст позовних вимог це певна форма захисту, яку просить позивач. Цей пункт є відображенням прохальної частини позовної заяви. ЦПК України не вимагає від позивача правового обґрунтування позову з посиланням на норму права, однак позивач повинен викласти зміст позовних вимог, обґрунтувавши вимоги позову та зазначити право захисту якого він вимагає вважаючи його порушеним з посиланням на докази, що підтверджують кожну обставину.

Отже, згідно ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119,120 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, вказану заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК, України, суддя -

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в строк, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Копію ухвали направити позивачу.

Розяснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду, позовна заява вважатиметься неподаною і буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя