Справа № 296/991/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

судді Драча Ю.І.

за участю: секретаря судового засідання Долецької Ж.С.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики ,-

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 786540,00 грн., 84155,43 грн. інфляційних, 19782,00 грн. - 3% річних та пені 212990,70 грн., що разом складає 1103467,43 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 12.04.2009 року відповідач отримала в борг від позивача грошові кошти в сумі 30000 доларів США строком до пешої вимоги на придбання нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Першого квітня 2016 року та згодом повторно протягом квітня-травня 2016 року в телефонних розмовах безпосередньо при зустрічі ОСОБА_1 повідомила відповідача про необхідність повернення коштів, однак борг не повернутий, внаслідок чого позивач змушена звернутись до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 12.04.2017 року на адресу суду надійшла заява позивача про розгляд справи за її відсутності у звязку із поганим самопочуттям, викликаним похилим віком (а.с. 24).

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив задовольнити позов.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що 12.04.2009 року ОСОБА_2 написала розписку, відповідно до якої вона взяла у матері ОСОБА_1 30 тисяч доларів США на купівлю квартири АДРЕСА_2. Зобовязується повернути за першою вимогою (а.с. 6).

Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів 15.04.2009 року ОСОБА_2 набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Отже, матеріалами справи, зокрема, розпискою від 12.04.2009 року, підтверджується, що відповідач дійсно отримала у позивача грошові кошти в сумі 30000 доларів США та на даний час борг не повернула.

Таким чином, пред'явлена позикодавцем боргова розписка є борговим документом, відноситься до боргових зобовязань (в ній відповідач власноручно зазначила про одержання грошей, їх суму та час повернення).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином, а тому в разі невиконання боржником грошового зобов'язання й після ухвалення рішення про повернення боргу вимоги позивача про стягнення з боржника 3% річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України є правомірними. Такий висновок відповідає положенню п.17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 30.03.2012р.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Наслідки вчинення відповідної процесуальної дії відповідачу судом було розяснено.

Суд погоджується із розрахунком, наданим позивачем та приймає визнання позову представника відповідача, тому позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, його слід стягнути з відповідача на користь держави у сумі 8000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ід.номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 786540 (сімсот вісімдесят шість тисяч пятсот сорок) грн.. 00 коп. основного боргу; 84155 (вісімдесят чотири тисячі сто пятдесят пять) грн. 43 коп. інфляційних витрат; 19782 (девятнадцять тисяч сімсот вісімдесят дві) грн.. 00 коп. 3% річних та 212990 (двісті дванадцять тисяч девятсот девяносто) грн.. 70 коп. пені.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ід.номер НОМЕР_1) на користь держави 8000 (вісім тисяч) грн.. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю. І. Драч