Справа № 303/1338/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.,

суддів - Собослой Г.Г., Мацунич М.В.,

секретарі - Шукаль О.Я.,

за участю представника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним.

Позивач позов мотивує тим, що 24 листопада 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був підписаний договір позики. Відповідно до його умов відповідач надає позивачу безпроцентну фінансову допомогу на зворотній основі. Сума позики становить 2 400 000 гривень.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 05.06.2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму позики з врахуванням індексу інфляції. 05.08.2013 року апеляційним судом Львівської області рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05.06.2012 року було скасоване в зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не доведено факту передачі грошей за умовами підписаного договору позики від 24.11.2009 року.

Однак, в подальшому, касаційною інстанцією рішення апеляційного суду Львівської області від 05.08.2013 року було скасоване, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05.06.2012 року залишено в силі.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення, якою просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, мотивуючи апеляційну скаргу неповним порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те, що ОСОБА_3 не був знайомий з відповідачем, грошей від останнього не отримував, а тому договір вважається неукладеним.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів проходить до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що 24.11.2009 року між ОСОБА_4, як позикодавцем та ОСОБА_3, як позичальником було укладено Договір позики.

Відповідно до п.2 Договору загальна сума позики становить 2 400 000 гривень, що на дату укладення договору становить 300 000 доларів США.

Згідно п.3 та п.4 Договору позика надається позичальнику у день підписання цього Договору. Надання позики здійснюється позикодавцем готівкою.

У відповідності до п.6 Договору позичальник зобов'язується повернути позикодавцю надану суму позики до 30 вересня 2010 року.

В судовому засіданні також встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 05.06.2012 року справа №2/1312/1480/12 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, позов ОСОБА_4 було задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 24 листопада 2009 року в розмірі 3 280 800 гривень та 3 219 гривень судового збору. Рішенням суду було встановлено, що представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності від 28.05.2012 року в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та пояснив, що 24 листопада 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, про те за вказаним договором відповідач жодних коштів не отримував. Також встановлено, що відповідно до Договору позики від 24 листопада 2009 року позивач надав відповідачу безпроцентну фінансову допомогу на зворотній основі в розмірі 2 400 000 гривень.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 05 серпня 2013 року, апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 було задоволено, рішення Личаківського районного суду м.Львова від 05.06.2012 року було скасовано та ухвалено по справі нове рішення, яким в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики було відмовлено.

Згідно ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.10.2013 року, касаційну скаргу ОСОБА_4 було задоволено, рішення апеляційного суду Львівської області від 05 серпня 2013 року було скасовано, а рішення Личаківського районного суду м.Львова від 05.06.2012 року залишено в силі. Також ухвалою суду було встановлено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику.

В даній справі також ухвалою суду від 08.09.2016 року була призначена судово-почеркознавча експертиза за клопотанням представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2

Відповідно до Висновку №4567 від 27.10.2016 року зазначено, що підпис від імені ОСОБА_3, розташований в графі «позичальник» перед прізвищем «М.Лавейкін» в примірнику Договору позики, укладеному 24.11.2009 року між ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_3 з другої сторони, виконаний ОСОБА_3.

Також встановлено, що між ОСОБА_4, як позикодавцем та ОСОБА_3, як позичальником 24.11.2009 року було укладено Договір позики. Таким чином, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК).

З цього питання викладена правова позиція ВСУ (у справі №6-50цс16 від 24.02.2016 року) згідно якої встановлено, що оскільки договір позики укладений у письмовій формі то його зміст підтверджує факт передачі позикодавцем грошової суми позичальнику та отримання останнім цих коштів.

Інших доводів, які б мали правове значення для вирішення справи, в апеляційній скарзі немає.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: