Номер провадження: 22-ц/785/3554/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Комлевої О.С., Журавльова О.Г.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Янтар» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.02.2017 року,

встановила :

26.10.2016 року ПП «Янтар» звернулось до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.08.2014 року між сторонами було укладено Договір оренди №3, згідно умов якого позивач передав відповідачу в строкове платне користування належне підприємству на праві приватної власності нежиле приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Капітана Кузнецова, 103-А, загальною площею 434,2 кв.м., а відповідач зобовязався сплачувати орендну плату за користування майном в розмірі 10000,00 грн. за один календарний місяць. Вказаний договір укладено строком до 07.08.2017 року, однак, відповідачем систематично порушувались умови Договору, у звязку з чим 25.03.2016 року ПП «Янтар» звернулось до ОСОБА_2Б з листом №3 у якому повідомило, що відповідно до п. 4.4.3. Договору, у звязку з порушенням Орендарем умов договору, а саме: внесення змін до обєкту оренди без попередньої згоди Орендодавця (п. 4.2.2. Договору) та несплатою орендної плати протягом 2 місяців поспіль (п.п. 3.1. та 3.5. Договору), в односторонньому порядку розриває Договір оренди та просить погасити наявну заборгованість, звільнити обєкт оренди та повернути його Орендодавцю у строк до 01.05.2016 року. Вказаний лист отримано ОСОБА_2 29.03.2016 року, проте останній у вказаний строк обєкт оренди ПП «Янтар» не повернув та фактично продовжував користуватись орендованим приміщенням. Обєкт оренди повернуто позивачу лише 29.06.2016 року, що підтверджується актом приймання-повернення, згідно п.3 якого сторони підтвердили, що заборгованість Орендаря по оплаті орендної плати на дату повернення обєкту оренди складає 20409,40 грн. Проте, відповідач не сплатив наявну заборгованість з орендної плати за користування приміщенням за період з 01.05.2016 по 29.06.2016 року. Станом на 21.10.2016 року у ОСОБА_2 виникла наступна заборгованість за Договором у загальному розмірі 83758,46 грн., яка складається з: заборгованість з орендної плати за червень 2016 року у розмірі 20000,00 грн.; тридцять відсотків річних за користування чужими коштами відповідно до п. 5.3. Договору у розмірі 2450,82 грн.; пеня за несвоєчасне внесення орендної плати відповідно до п. 5.2. Договору у розмірі 2640,97 грн.; неустойку за неповернення обєкту оренди та не підписання акту приймання-передачі в строки, встановлені п. 4.1.7.відповідно до п. 5.4.1. Договору у розмірі 58666,67 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Крім того ПП «Янтар» просило стягнути збитки в розмірі 10000 грн., які понесені у вигляді витрат на юридичну допомогу, повязані з захистом цивільних прав підприємства, які були порушені ОСОБА_2

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.02.2017 року позовні вимоги ПП «Янтар» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПП «Янтар» заборгованість за договором оренди №3 від 27.08.2014 року у розмірі 83758,46 грн., збитки у вигляді витрат на юридичну допомогу у розмірі 10000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1406,38 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального права та порушення процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні заявлених ПП «Янтар» позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 мотивує тим, що судом першої інстанції не було враховано те, що надіславши 25.03.2016 року листа ОСОБА_2, ПП «Янтар» достроково розірвало договір оренди приміщень від 27.08.2014 року, який припинив свою дію 25.03.2016 року,та те, що позивач в квітні 2016 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за спірним договором за період з 01.09.2014 року по 12.04.2016 року, за результатами розгляду якого 06.09.2016 року було ухвалено рішення, яким з відповідача ОСОБА_2 було стягнуто лише судовий збір, так як в процесі переговорів між сторонами було досягнуто домовленості і борг було погашено в добровільному порядку та в подальшому 01.07.2016 року був укладено новий договір оренди. Крім того зазначив, що неправильно застосувавши ч.2 ст.785 ЦК України та ч.6 ст.232 ГК України, суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку про стягнення з відповідача неустойки за весь період неповернення майна орендодавцю -з травня місяця 2016 року по червень місяць 2016 року, тобто фактично за два місяці, оскільки ч.2 ст.785 ЦК України не містить застереження (в розумінні ч.6 ст.232 ГК України) як щодо іншого конкретного строку нарахування неустойки в разі прострочення повернення орендованого майна орендодавцю більш як на 6 місяців, так і щодо можливості її нарахування за час неповернення орендарем обєкта оренди. Отже, в даному випадку, на думку ОСОБА_3, термін нарахування неустойки за неповернення орендованого майна має узгоджуватися з нормою ч.6 ст.232 ГК України, як з нормою спеціального закону, що регулює обмеження щодо періоду нарахування будь-яких різновидів штрафних санкцій, як-то, неустойка, штраф, пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Колегія суддів судової палати у цивільних справах, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27.08.2014 року між ПП «Янтар» та ОСОБА_2 було укладено Договір оренди №3, згідно умов якого позивач передав відповідачу в строкове платне користування нежиле приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Капітана Кузнецова, 103-А, загальною площею 434,2 кв.м., а відповідач зобовязався сплачувати орендну плату за користування майном в розмірі 10000,00 грн. за один календарний місяць. Майно, що було передане в оренду, належить позивачеві на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нежилу будівлю № 016760 від 27.12.2001 року (а.с.7-11).

Вказаний договір укладено строком до 07.08.2017 року, однак, відповідачем систематично порушувались умови Договору, у звязку з чим 25.03.2016 року ПП «Янтар» звернулось до ОСОБА_2Б з листом №3 у якому повідомило, що відповідно до п. 4.4.3. Договору, у звязку з порушенням Орендарем умов договору, а саме: внесення змін до обєкту оренди без попередньої згоди Орендодавця (п. 4.2.2. Договору) та несплатою орендної плати протягом 2 місяців поспіль (п.п. 3.1. та 3.5. Договору), в односторонньому порядку розриває Договір оренди та просить погасити наявну заборгованість, звільнити обєкт оренди та повернути його Орендодавцю у строк до 01.05.2016 року. Вказаний лист отримано ОСОБА_2 29.03.2016 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с.14).

Проте ОСОБА_2 у вказаний строк обєкт оренди ПП «Янтар» не повернув та фактично продовжував користуватись орендованим приміщенням. Обєкт оренди повернуто Позивачу лише 29.06.2016 року, що підтверджується актом приймання-повернення (а.с.15).

Згідно п.3 вказаного акту Сторони підтвердили, що заборгованість Орендаря по оплаті орендної плати на дату повернення обєкту оренди складає 20409,40 грн., проте відповідач й досі не сплатив наявну заборгованість з орендної плати за користування приміщенням за період з 01.05.2016 року по 29.06.2016 року.

Згідно п.3.5. Договору, Орендар здійснює орендну плату шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Орендодавця протягом 3-х календарних днів після отримання відповідного рахунку, але в будь-якому випадку не пізніше 10-го числа поточного місяця Не отримання Орендатором з будь-якої причини рахунку на оплату не звільняє його від обовязку оплатити орендну плату в повному обсязі та у вказані в даному Договорі строки.

Відповідно до умов п.5.2. Договору, за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує Орендодавцю пеню з розрахунку подвійного розміру облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення, включаючи день платежу.

Відповідно до п.5.3. Договору, Орендатор, який прострочив внесення орендної плати, сплачує Орендодавцю суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також за користування чужими коштами із розрахунку тридцять відсотків річних від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення включаючи день платежу.

Згідно п.5.4.1. Договору, при простроченні виконання вимог, передбачених п. 4.1.7. Договору (як кожної вимоги окремо, так і всіх разом), Орендар сплачує Орендодавцю неустойку за кожен календарний день прострочення із розрахунку подвійного розміру орендної плати за цей час прострочення за весь час прострочення.

Відповідно до п.4.1.7. Орендар зобовязаний у випадку припинення (розірвання) Договору з ініціативи Орендодавця: повернути обєкт оренди Орендодавцю та підписати відповідний акт приймання-передачі (повернення) обєкту оренди на протязі двох календарних днів з дня отримання відповідного повідомлення Орендодавця. При цьому, Орендар протягом двох календарних днів з дня отримання відповідного повідомлення від Орендодавця зобовязаний звільнити обєкти оренди від будь-яких речей (за винятком тих, що належать Орендодавцю та/або входять до складу обєкта оренди), що належать Орендарю на праві власності чи на інших правах.

Відповідно до п.5.5. Договору, сплата винною стороною згідно Договору штрафних санкцій та відсотків за користування чужими коштами не звільняють її від відшкодування збитків, та збитки в будь якому випадку підлягають відшкодуванню в повному обсязі (та навпаки). Сплата винною стороною одного виду штрафних санкцій чи відсотків за користування чужими грошами по Договору, не звільняє її від сплати відсотків за користування чужими коштами і інших видів штрафних санкцій.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст.629 ЦК України, є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, згідно зі ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Таким чином, станом на 21.10.2016 року у відповідача виникла наступна заборгованість за Договором перед Позивачем:

- заборгованість з орендної плати за травень та червень 2016 року - 20000 грн.;

- 30% річних за користування чужими коштами відповідно до п. 5.3 Договору 2450,82 грн., виходячи з розрахунку:

Період Сума боргу(грн.) Кількість днів Розрахунок

10.05.2016 - 09.06.2016 10000 31 10000,00*30% / 366 *

31 = 254,10 грн.

10.06.2016 - 21.10.2016 20000 134 20000,00 * 30% / 366 *

134 = 2196,72 грн.

- пеня за несвоєчасне внесення орендної плати відповідно до п.5.2. Договору 2 640,97 грн., виходячи з розрахунку:

Період Сума боргу(грн.) Кількість днів Облікова ставка НБУ %

10.05.2016 - 26.05.2016 10000,00 17 19,00

Розрахунок: 10000,00 * (19,00 * 2)% / 366 * 17 /100 = 176,50 грн.

27.05.2016 - 09.06.2016 10000,00 14 18,00

Розрахунок: 10000,00 * (18,00 * 2)% / 366 * 14 /100 = 137,70 грн.

10.06.2016 - 23.06.2016 20000,00 14 18,00

Розрахунок: 20000,00 * (18,00 * 2)% / 366 * 14 / 100= 275,41 грн.

24.06.2016 - 28.07.2016 20000,00 35 16,50

Розрахунок: 20000,00 * (16,50 * 2)% / 366 * 35 / 100= 631,15 грн.

29.07.2016 15.09.2016 20000,00 49 15,50

Розрахунок: 20000,00 * (15,50 * 2)% / 366 * 49 / 100= 830,05 грн.

16.09.2016 21.10.2016 20000,00 36 15,00

Розрахунок: 20000,00 * (15,00 * 2)% / 366 * 36 / 100= 590,16 грн.

- неустойка за неповернення обєкту оренди та не підписання акту приймання-передачі в строки встановлені п.4.1.7. відповідно до п.5.4.1. Договору 58 666,67 грн., виходячи з розрахунку:

Період Сума боргу(грн.) Кількість днів Cтавка, %

01.05.2016 - 31.05.2016 10000,00 31 200,00%

Розрахунок: 10000,00 * 200% * 31 /31 / 100 = 20000,00 грн.

01.06.2016 - 29.06.2016 20000,00 29 200,00%

Розрахунок: 20000,00 * 200% * 29 /30 / 100 = 38666,67 грн.

Загальна заборгованість відповідача за Договором оренди №3 від 27.08.2014 року складає 83 758,46 грн.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є в тому числі, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

17.10.2016 року між ПП «Янтар» та ФОП ОСОБА_4 укладено Договір про надання юридичної допомоги та представництво інтересів у суді №17/10/Р за умовами якого ФОП ОСОБА_4 комплекс юридичних послуг з метою стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за оренду приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Капітана Кузнецова, 103-А, а ПП «Янтар» зобовязалось оплатити надані юридичні послуги.

Таким чином, у результаті порушення ОСОБА_2 цивільних прав ПП «Янтар» останньому нанесено збитки в розмірі 10000,00 грн., понесені у вигляді витрат на юридичну допомогу, розмір яких підтверджується відповідним дорученням на надання юридичних послуг, актами надання юридичних послуг та платіжним дорученням № 768 від 01.11.2016 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки суд першої інстанції, зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав позивача на отримання орендної плати є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Посилання апелянта, що вказаний спір вирішений в іншому судовому проваджені є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції встановлено, що у рішенні, на яке посилається відповідач, предметом позову був інший період часу.

Твердження апелянта, що до спірних правовідносин необхідно застосувати ч.6 ст.232 ГК України, є помилковими, оскільки відповідач є фізичного особою, договір з ним було укладено, як з фізичною особою, а тому суд першої інстанції правильно застосував норми Цивільного кодексу України.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну ск аргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.02.2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.С.Комлева

ОСОБА_5