Єдиний унікальний номер 219/3869/17 Номер провадження 22-ц/775/967/2017
Єдиний унікальний номер 219/ 3869/17 Головуючий в 1 інстанції: Полтавець Н.З.
Номер провадження 22-ц/775/ 967/2017 Доповідач: Груіцька Л.О.,
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Груіцької Л.О.,

суддів: Новосьолової Г.Г., Новосядлої В.М.,

секретар: Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану його представником за довіреністю ОСОБА_2, на ухвалу судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2017 року про повернення заяви у звязку з непідсудністю справи Артемівському міськрайонному суду,

В С Т А Н О В И В:

18.04.2017 року громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_1 звернувся до суду у порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та громадянкою ОСОБА_3 ОСОБА_4, яка померла у 2008 році у м. Самара. Заяву обґрунтував тим, що бажає прийняти громадянство України, а для цього йому необхідно надати до відповідної державної установи документи, які свідчать про наявність родинних звязків між ним та його покійною матірю, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_1, яка до одруження мала прізвище «Степнова». Отримавши актовий запис про народження матері, виявилося, що 13.03.1947 року народилася не «Степнова» ОСОБА_4, а «Степанова» і ці розбіжності у прізвищі перешкоджають йому отримати необхідні документи стосовно народження його матері. В досудовому порядку це питання вирішити неможливо.

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 повернуто на підставі ст.ст. ч.3 п.4 ст.121,208,210 ЦПК України.

З вказаною ухвалою судді не погодився представник заявника та в його інтересах подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що ухвала є незаконною та такою, що прийнята з грубим порушенням норм цивільно-процесуального законодавства, що у свою чергу призвело до порушення положень ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Вважає підставу повернення заяви, а саме: « заява не відповідає вимогам ст..ст.76-77 Закону України «Про міжнародне приватне право», помилковою.

Заявник та його представник у судовому засіданні апеляційного суду, апеляційну скаргу підтримали та просили суд, ухвалу судді скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заінтересована особа Бахмутський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану до апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином( а.с35). Суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заявника та його представника, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги, з такого.

Повертаючи заявнику заяву про встановлення факту родинних відносин суд послався на те, що заявник є громадянином ОСОБА_3 як і його померла матір, та відповідно до вимог ст.,ст.76-77 Закону України «Про міжнародне приватне право», норму статті 121 ЦПК України прийшов до висновку,що справа не підсудна Артемівському міськрайонному суду.

Проте погодитися з такими рішенням судді неможливе, оскільки суд порушив порядок, встановлений для його вирішення з такого.

Звертаючись до суду із завою ОСОБА_1 вказував на те, що він є громадянином ОСОБА_3 та бажає прийняти громадянство України. Для цих цілей йому необхідно встановити юридичний факт.

Відповідно до ст..2 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Відповідно до ст.3 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства » іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ст.. 26 Конституції України, Іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до статті 410 Цивільного процесуального кодексу України громадяни

України можуть мати процесуальні права та обов'язки на території іноземної держави, так як і іноземці та особи без громадянства можуть набувати процесуального статусу в судах України. Конституція України проголошує норму про піклування та захист Україною її громадян, що опинилися за кордоном. Вона наділила іноземців та осіб без громадянства національним режимом стосовно здійснення ними прав та виконання обов'язків.

Законні підстави перебування іноземця на території України визначено у

Законі України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-IV (далі Закон № 1382-IV). Відповідно до ст. 5 цього Закону законними підставами перебування на території України для іноземців є реєстрація на території України паспортного документа або наявність посвідки на постійне або тимчасове проживання в Україні. Еміграціонна картка).

Відповідно до ст. 16 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб

без громадянства » реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або

особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або

інших передбачених законодавством України документах, дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», паспортний документ це документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на вїзд або виїзд з держави і визнається Україною.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства » посвідка на постійне проживання це документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Як встановлено п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства » посвідка на тимчасове проживання це документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до частини ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Виключну підсудність встановлено для деяких справ окремого провадження. Зокрема, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання її недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи або за місцезнаходженням наркологічного або психіатричного закладу, якщо вона перебуває там на лікуванні (стаття 236 ЦПК); заява неповнолітньої особи про надання їй повної цивільної дієздатності подається до суду за місцем її проживання (стаття 242 ЦПК). Це стосується й деяких інших категорій справ (статті 251, 257, 269, 274, 279, 287 ЦПК).

Відповідно до статті 3 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції Законів України від 02.09.2014 р. № 1673-VII, від 10.12.2015 р. N 888-VIII):

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

документи, до яких вносяться відомості про місце перебування, - довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи;

реєстрація - внесення інформації, зокрема, до документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ст.75 Закону України «Про міжнародне приватне право», підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження.

Відповідно до ст. 76 суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України. Відповідно до ст..75 закону України «Про міжнародне приватне право».

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що підставою для звернення до суду є подія яка мала місце на території України, тобто факт народження його матері, яка народилася у м. Артемівськ Донецької області.

З матеріалів справи вбачається, що судом не встановлене на яких підставах заявник, який є громадянином ОСОБА_3 перебуває у м. Бахмут, його місце проживання,чи є подія, на яку він посилається такою, що мала місце на території України.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов'язків, визначених процесуальним законом.

Відповідно до статті 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Відповідно до пункту 4 частини 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Таким чином, суд повертаючи заяву не перевірив, чи перебуває ОСОБА_1 на законних підставах в Україні, якщо перебуває то на підставі яких документів. Не звернув уваги на положення ст. 26 Конституції України, ст.3 закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» де йдеться проте, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються такими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обовязки, як і громадяни України, чим порушив порядок, встановлений для його вирішення, що відповідно до ч.1 п.3 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали і передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 статті 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи, що судом було порушено порядок, встановлений для вирішення цього питання, то ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 307, ст. 312, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану його представником за довіреністю ОСОБА_2, задовольнити.

Ухвалу судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2017 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.О. Груіцька

Судді: Г.Г. Новосьолова

ОСОБА_5