Справа № 368/1121/16-ц Головуючий у І інстанції Кириченко В. І.
Провадження № 22-ц/780/2235/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 15.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

15 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року представник МТСБУ звернулвся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 08 жовтня 2014 року на проспекті Григоренка в м. Києві з вини відповідача ОСОБА_2, який керував автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1, було скоєно зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 та постановою Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вказує, що на дату скоєння ДТП ОСОБА_2 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому ОСОБА_3 звернулася до МТСБУ із повідомленням про вказану ДТП та їй було виплачено страхове відшкодування у розмірі 28 993, 06 грн., через що МТСБУ змушене звертатися до суду із позовом про стягнення на його користь цих страхових виплат у регресному порядку.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь МТСБУ суму страхового відшкодування у розмірі 28 993, 06 грн. та 1378 грн. судових витрат.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне зясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 був визнаний винний у скоєнні ДТП, а МТСБУ сплатило постраждалій суму страхового відшкодування, то позов про стягнення цих витрат у порядку регресу з ОСОБА_2 на користь МТСБУ підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 жовтня 2014 року на проспекті Григоренка в м. Києві з вини відповідача ОСОБА_2, який керував автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1, було скоєно зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, внаслідок чого постановою Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності (а. с. 7-11).

На дату скоєння ДТП ОСОБА_2 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно звіту про оцінки вартості матеріального збитку №791 від 30 жовтня 2014 року складеного спеціалістом ФОП ОСОБА_4 розмір завданих збитків та склад суму 34 791 грн. 67 коп. в т.ч. ПДВ 5 798 грн. 61 коп., таким чином розмір регламентованої виплати становить 28 993 грн. 06 коп.

У звязку з настанням події, передбаченої п. п. «а» п.41.1 ст. 41 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ 02 березня 2015 року здійснило регламентну виплату в розмірі 28 993 грн. 06 коп. відповідно до Наказу №975 від 24 лютого 2015 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а. с. 22).

Відповідно до положень ст. 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються

витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу

з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому

законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,

зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок

дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з

місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того

власника чи законного користувача транспортного засобу, який

керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної

пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо

транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на

стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію

транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно до абз.17 ст. 9 ЗУ «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Відповідно до ст. 1911 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до п.38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що оскільки МТСБУ сплатило постраждалій суму страхового відшкодування внаслідок ДТП, винним у скоєнні якої є ОСОБА_2, то МТСБУ має право регресної вимоги до відповідача про стягнення цих коштів на свою користь.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та суперечливого тлумачення норм матеріального права, а тому не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування, через що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: