Ухвала

іменем україни

31 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

КадєтовоїО.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 154 «Сталь» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив № 154 «Сталь» (далі - ОК «ЖБК № 154 «Сталь») звернувся до суду з позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1, позивач є організацією, яка надає житлово-комунальні послуги за вказаною адресою. Ураховуючи те, що між відповідачами та позивачем договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався, правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», нормами цивільного та житлового законодавства.

Заборгованість відповідачів з оплати за комунальні послуги та витрати на утримання будинку станом на 01 липня 2013 року становить 13 807 грн 36 коп. На усні звернення та прохання правління ЖБК відповідачі відмовляються сплачувати борг за комунальні послуги, які було надано у повному обсязі та своєчасно.

З урахуванням уточнених позовних вимог, ОК «ЖБК № 154 «Сталь» просив стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з січня 2007 року до листопада 2015 року в розмірі 22 356 грн 89 коп., інфляційне збільшення боргу за період з лютого 2007 року до листопада 2015 року в розмірі 17 961 грн 92 коп., 3 % річних за період з лютого 2007 року до листопада 2015 року в розмірі 2 225 грн 03 коп. та судові витрати.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ОК «ЖБК № 154 «Сталь» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з вересня 2010 року до листопада 2015 року в розмірі 19 571 грн 79 коп., інфляційне збільшення боргу за період з вересня 2010 року до грудня 2015 року в розмірі 12 895 грн 52 коп., 3 % річних за період з вересня 2010 року до грудня 2015 року в розмірі 1 547 грн 54 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 просять рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що між ОК «ЖБК № 154 «Сталь» та ОСОБА_3 не укладений договір про надання житлово-комунальних послуг, не затверджено тариф в органах місцевого самоврядування, а також те, що відповідачі сплачують комунальні послуги безпосередньо тим, хто їх надавав.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, зазначав наступне.

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01 вересня 2005 року, в якій зареєстровані: власник - ОСОБА_3, а також ОСОБА_5, ОСОБА_4

ОК «ЖБК № 154 «Сталь» є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19 червня 2003 року № 1549.

ОК «ЖБК № 154 «Сталь» є організацією, яка діє на підставі статуту, зареєстрованого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів 28 червня 1966 року та перереєстрованим виконкомом Дніпропетровської міської ради 10 квітня 2007 року.

ОСОБА_3 з часу придбання квартири до членів ОК «ЖБК № 154 «Сталь» не вступала, проте її власність обслуговується останнім шляхом надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Відносини між споживачами та виконавцями житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1 ст. 19 якого передбачає, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а ст. 20 передбачає обов'язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається і визнається сторонами, що письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» не містить положень про те, що недотримання письмової форми договору про надання житлово-комунальних послуг тягне за собою недійсність відносин щодо фактичного надання таких послуг та звільняє споживача від їх оплати.

Таким чином, обов'язок відповідачів з оплати житлово-комунальних послуг ґрунтується на вимогах зазначеного закону, ст. ст. 319, 322 ЦК України та статуті ОК «ЖБК № 154 «Сталь».

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_3 вбачається, що вона утворилась у зв'язку з несплатою за такі види послуг: обслуговування будинку та прибудинкової території, опалення, холодне та гаряче водопостачання за період з вересня 2010 року до листопада 2015 року в сумі 19 571 грн 79 коп., на яку були нараховані інфляційні втрати та 3 % річних.

Правильність розрахунку відповідачами не спростовувалася, тому апеляційний суд вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням того, що позовна давність переривалася.

Однак із висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судом апеляційної інстанції не дотримано.

Судом встановлено, що відповідно до п. 5.5 статуту ОК «ЖБК № 154 «Сталь» кооператив здійснює експлуатацію і ремонт належного йому жилого будинку та утримання при домової території за рахунок коштів кооперативу на засадах самооплатності.

Згідно з п. 5.9 статуту ОК «ЖБК № 154 «Сталь» жилий будинок і надвірні будівлі належать житлово-будівельному кооперативу на праві кооперативної власності, крім квартир, і не можуть бути у нього вилучені, продані або передані ним як у цілому, так і частинами ні організаціям, ні окремим особам, за винятком передачі, здійснюваної при ліквідації кооперативу.

Згідно з п. 10.3 статуту ОК «ЖБК № 154 «Сталь» «кооператив надає послуги своїм членам кооперативу». Надання послуг іншим особам статутом ОК «ЖБК № 154 «Сталь» не передбачено.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний підготувати і укласти договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 20 Цього Закону споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір по суті, на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводів сторін, не з'ясував дійсних обставин справи, не з'ясував та не перевірив належним чином розрахунків, не врахував докази відповідача про сплачені послуги. Крім того, не врахував, що відповідач сплачував кошти за надані їй послуги особисто організаціям, які надають їй такі послуги, що підтверджується квитанціями про оплату послуг за електроенергію, за газопостачання, за воду (т. 2 а. с. 52 - 59).

Враховуючи те, що фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_5,ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко