У Х В А Л А

19 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року та 28 липня 2015 року у справі за позовом Кредитної спілки «Інтер-Інвест» до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Милиця Марія Леонідівна, про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 15 травня 2013 року позов КС «Інтер-Інвест» задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 на користь КС «Інтер-Інвест» заборгованість за кредитним договором від 18 травня 2010 року в розмірі 195 тис. 892 грн 26 коп. та пеню в розмірі 13 тис. 890 грн 7 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями на АДРЕСА_1; вирішено питання про розподіл судових витрат; позовні вимоги в частині виселення мешканців із житлового будинку залишено без розгляду.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 27 лютого 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення з ОСОБА_4 пені в розмірі 13 тис. 890 грн 7 коп. та в цій частині позовних вимог ухвалено нове рішення про відмову в позові; зменшено розмір судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, судові рішення у справі залишено без зміни.

Апеляційний суд Харківської області ухвалою від 30 червня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 15 травня 2013 року відхилив.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 28 липня 2015 року відмовив ОСОБА_6 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

Постановою Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року заяву ОСОБА_4 задоволено частково, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року та 28 липня 2015 року, рішення Апеляційного суду Харківської області від 27 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2015 року, заочне рішення Золочівського районного суду Харківської області від 15 травня 2013 року скасовано в частині вирішення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України з заявою про перегляд ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року та 28 липня 2015 року в частині позовних вимог Кредитної спілки «Інтер-Інвест» про стягнення заборгованості, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 525, 526, 536, 551, 631, 1046, 1048, 1049 ЦК України.

На обґрунтування заяви ОСОБА_4 надав постанови Верховного Суду України 3 вересня 2014 року, 11 березня 2015 року, 7 вересня 2016 року, 14 вересня 2016 року, 19 квітня 2017 року.

Водночас заявник подав клопотання про поновлення строку подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, посилаючись на те, що справа знаходилась у Верховного Суду України і у зв'язку з цим було пропущено строк звернення до Верховного Суду України.

Згідно з частиною третьою статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 цього Кодексу, подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подається заява про перегляд, або з дня прийняття постанови Верховного Суду України, на яку здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 цього Кодексу, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

У разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява (частина четверта статті 356 ЦПК України).

ОСОБА_4 подав заяву про перегляд судових рішень з пропущенням річного строку.

За таких обставин у задоволенні клопотання заявника про поновлення строку подання заяви про перегляд судових рішень слід відмовити, оскільки пропущено річний строк, який поновленню не підлягає.

Відповідно до статті 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Керуючись статтями 72, 356 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Верховного суду України

у х в а л и л а :

У задоволенні клопотання ОСОБА_4, про поновлення строку подання заяви про перегляд Верховним Судом України ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року та 28 липня 2015 року відмовити, а заяву залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук