Провадження № 2-о/0186/41/17
Справа № 186/749/17
У Х В А Л А

22 червня 2017 року суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Петропавлівська районна рада Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з заявою, заінтересована особа Петропавлівська районна рада Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Разом з заявою, заявниця подала суду клопотання, в якому просить суд звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на скрутне матеріальне становище, оскільки вона ніде не працює, є малозабезпеченою особою, отримує мінімальну пенсію, матеріальної допомоги не від кого не отримує, а тому не може сплатити судовий збір.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до преамбули Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI, цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою звільнити, відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Аналіз вказаних норм ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» свідчить про те, що суд може звільнити сторону від сплати судових витрат, враховуючи її майновий стан.

При цьому особа, яка звертається із відповідним клопотанням, повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище, та подати суду відповідні докази (документи про рівень доходу; документи про заборгованість перед іншими особами; документи про стягнення заборгованості з заявника в межах виконавчого провадження; документи про наявність утриманців тощо).

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заявниця в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору не зазначила та не надала до суду жодних доказів щодо підтвердження скрутного матеріального становища.

Враховуючи вищевикладене, та те, що заявницею не надано жодних належних та достатніх доказів щодо підтвердження тяжкого майнового стану, у звязку з чим заявниця можливо не здатна сплатити суму судового збору, встановленого законодавством України, суд відповідно ч.3 ст.82 ЦПК України не вбачає підстав для задоволення необґрунтованої заяви ОСОБА_1

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені судом і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У звязку з наведеним, відмова заявнику у задоволенні необґрунтованої заяви про звільнення від сплати судового збору, як це передбачено законом, а саме ст.82 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

З огляду на вищевикладене, приходжу до висновку про наявність правових підстав щодо відмови заявнику ОСОБА_1 у задоволенні необґрунтованої заяви про звільнення від сплати судового збору.

Керуючись ст.82 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір» - суд

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору в і д м о в и т и.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.С. Кривошея.