_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5368/17
Провадження № 2/520/7558/17
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29.05.2017

Суддя Київського районного суду м. Одеси Бескровний Я.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 ОСОБА_3» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 ОСОБА_3» про стягнення коштів.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху, для усунення недоліків з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №3674-VI (далі Закон №3674-VI) судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ст.2 Закону №3674-VI).

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, ч.5 ст.119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (ст.121 ЦПК України) або залишення заяви без розгляду (п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України).

Статтею 5 Закон №3674-VI визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

Звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав вказаною статтею не передбачено.

Разом з тим, згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки, спеціальним нормативно-правовим актом національного законодавства, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України "Про судовий збір", то саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у статті 5 цього Закону.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України в ухвалі від 30.11.2015 року по справі №6-2805ц15, в ухвалі від 11.12.2015 року по справі №6-293ц15, в ухвалі від 16.01.2016 року по справі №6-308ц15, ухвалі від 23.02.2016 року по справі №6-411ц16, ухвалі від 01.03.2016 року по справі №6-484ц16, ухвалі від 08.04.2016 року по справі №6-758ц16, в ухвалі від 17.01.2017 року по справі №6-2928ц16, в ухвалі від 02.02.2017 року по справі №758/13463/14-ц.

Тому, виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, то ОСОБА_1 не звільняється від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України Про судовий збір від 08.07.2011 №3674-VI.

Статтею 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік від 21.12.2016 № 1801-VIII, з 01 січня 2017 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 3200 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем встановлюється у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8000 грн.).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви майнового характеру.

Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір за подання заяви майнового характеру у розмірі 640,00 грн.за реквізитами : отримувач: УК у м. Одесі (Київський р-н), код отримувача 38016923, Банк отримувача - УК у м. Одесі, код банку отримувача 828011, рахунок № 0005, Код класифікації доходів бюджету 22030101.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно статті 7 ЦПК України мова цивільного судочинства визначається статтею 14 Закону України "Про засади державної мовної політики"

Відповідно до ст. 12 ч.1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2016 року судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Відповідно до ст.10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Як роз'яснив Конституційний Суд України у Рішенні від 14.12.99 N 10-рп/99 (справа №1-6/99) положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким "державною мовою в Україні є українська мова", треба розуміти так, що українська мова як державна є обов'язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п'ята статті 10 Конституції України).

Спеціальним законом у сфері використання мови є Закон України від 03 липня 2012 року № 5029-VI "Про засади державної мовної політики".

В силу частин 3,4 цієї ж норми Закону, сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Особам, що беруть участь у розгляді справи в суді, забезпечується право вчиняти усні процесуальні дії (робити заяви, давати показання і пояснення, заявляти клопотання і скарги, ставити запитання тощо) рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись послугами перекладача у встановленому процесуальним законодавством порядку. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, послуги перекладача з регіональної мови або мови меншини (мов), у разі їх необхідності, надаються без додаткових для цих осіб витрат.

Отже, законом встановлено вимоги, відповідно до яких сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. При цьому законом надано можливість особі, яка не володіє мовою, якою здійснюється цивільне судочинство, користуватися рідною мовою або мовою, якою вона володіє, завдяки залученню до справи перекладача, без додаткових для цієї особи витрат, а тому відсутні підстави вважати, що така особа обмежена у правах та буде позбавлена судового захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, проживає та зареєстрована на території України, а тому звернення до суду з позовною заявою повинно здійснюватися державною мовою. Позов подано до суду російською мовою, що є таким, що суперечить вимогам ст.14 Закону України "Про засади державної мовної політики". Позивачу необхідно надати позовну заяву (відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб) складену державною мовою в письмовій формі читабельним машинописним або компютерним текстом.

Крім того, відповідно до ч.7, 8 ст.119 ЦПК України, у разі пред'явлення позову особами, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення. Якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Як вбачається з матеріалів справи, оплату було здійснено ОСОБА_4, проте з позовом про стягнення коштів звертається до суду ОСОБА_1, у даній позовній заяві позивачем не зазначено підстави неможливості звернення ОСОБА_3 з даним позовом, тому в цій частині позовна заява підлягає уточненню, стосовно визначення належного позивача у даній справі.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 та 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху та запропонувати позивачу усунути вказані вище недоліки.

Керуючись ст.ст. 119-122 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 ОСОБА_3» про стягнення коштів - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви пять днів з дня отримання даної ухвали суду.

Розяснити, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали направити позивачу для виконання.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 5 днів після отримання її копії. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Бескровний Я. В.