АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 624/654/16-ц Головуючий суддя І інстанції Куст Н.М.
Провадження № 22-ц/790/3303/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів найму (оренди)
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря - Радченко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Приватного сільського господарського підприємства ім. Щорса на рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 23 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного сільського господарського підприємства ім. Щорса про визнання недійсними договорів оренди землі та витребування земельної ділянки, третя особа - відділ Держземагенства у Кегичівському районі Харківської області,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 23 березня 2017 року позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди землі від 01 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та приватним сільськогосподарським підприємством ім. Щорса, зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам України» 17 березня 2008 року № 50. Витребувано з незаконного володіння приватного сільськогосподарського підприємством ім. Щорса земельну ділянку площею 6,3744 га, що належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 та знаходиться на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області з кадастровим номером НОМЕР_2. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ПСП ім. Щорса просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилається на неповне з"ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає позов ОСОБА_1 поданий одночасно з десятками інших, аналогічних позовів проявом рейдерської атаки на господарство, організованої недобросовісним конкурентом. Вказує на наявність підстав для застосування строку позовної давності. Наголошує, що позивач разом із чоловіком протягом 9 років регулярно приїздила і отримувала оренду плату в натуральній формі, тобто не могла не знати про існування договору, навіть якщо не із часу його укладання 01.02.2007 року, то без сумніву з початку отримання орендної плати (з того ж року). Наполягає, що підпис на договорі оренди вчинений чоловіком ОСОБА_1, зазначене питання було порушено перед експертом, однак в супереч ч. 1 ст. 14 ЦПК України, ухвалу суду від 10.11.2016 року про призначення експертизи з питань (щодо виконання підпису чоловіком позивача) не виконано та надано неповний висновок.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір позивач не підписувала, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи № №12364/1354 від 14 лютого 2017 року.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що від імені позивача та відповідача 01 лютого 2007 року був укладений договір оренди землі НОМЕР_4, що зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам України», про що здійснено запис 17 березня 2008 року №50. Договір оренди земельної ділянки був укладений строком на 15 років, тобто до 01 лютого 2022 року. Разом з договором оренди земельної ділянки від імені позивача підписано акт приймання-передачі вказаної земельної ділянки НОМЕР_4 та акт визначення меж земельної ділянки НОМЕР_3.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 14 лютого 2017 року №12364/1354, підписи від імені ОСОБА_1 у трьох примірниках договору оренди землі № 066 від 01 лютого 2007 року, укладеному між ОСОБА_1 та ПСП ім. Щорса, та на трьох примірниках акту приймання-передачі земельної ділянки згідно з договором оренди землі НОМЕР_4 від 01 лютого 2007 року, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_1. Підписи від імені ОСОБА_1 в трьох примірниках акту визначення меж земельної ділянки НОМЕР_3 виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_1. Підпис від імені ОСОБА_1 в додатку до договору оренди землі НОМЕР_4, розташований в рядку перед словами «(ОСОБА_1)» виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_1, а іншою особою.

Згідно з ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відповідно до ч. З ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи, що висновком судово-почеркознавчої експертизи № №12364/1354 від 14 лютого 2017 року встановлено, що підписи в графі орендодавець договору оренди землі від 01 лютого 2007 року в акті визначення меж земельної ділянки НОМЕР_3 та в додатку до договору оренди землі НОМЕР_4 виконані не ОСОБА_1, правильним є висновок судів першої інстанцій про відсутність вільного волевиявлення останнього на укладення зазначених договорів, що відповідно до ч. 1ст. 215 ЦК України є підставою для визнання їх недійсними із застосування наслідків недійсності правочину.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують, при цьому представник Приватного сільського господарського підприємства ім. Щорса посилається на те, що вказані підписи могли бути виконані чоловіком позивача - ОСОБА_2, у зв'язку із чим просив призначити додаткову судово-почеркознавчу експертизу для вирішення вказаного питання.

Судовою колегією було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки спір виник з приводу земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_1, а не ОСОБА_2 Докази того, що ОСОБА_2 був у встановленому законом порядку уповноважений ОСОБА_1 на підписання оспорюваного договору матеріали справи не містять. Зазначені доводи апеляційної скарги та факт отримання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 плати за оренду земельної ділянки є необґрунтованими та не спростовують факт відсутності вільного волевиявлення позивача на укладення оспорюваного договору на умовах, що в ньому викладені.

Доводи позивача про те, що про укладення договору на викладених в ньому умовах вона дізналась в межах строку позовної давності - не спростовані належними та допустимими доказами.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного сільського господарського підприємства ім. Щорса відхилити.

Рішення на рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - А.І. Колтунова

С.С. Кругова