РІШЕННЯ

Іменем України

12.06.2017 року Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого-судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Стасишин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

встановив:

позивач звернулась до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 09.12.2015 року о 18.15 год. у м. Львові на вул. Наукова, 31 відбулась ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_2, яка в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2141 від 18.12.2015р. у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості. Вказує, що матеріальні збитки становлять 7 334,35 грн., що підтверджується документально. Крім того, ОСОБА_2 завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 5 000 грн., так як ОСОБА_2 через отриману при ДТП травму струс головного мозку пережила тривалі фізичні страждання, не відвідувала СЗШ №46 ім. В. Чорновола з 11.12.2015р. по 12.01.2016р.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, вказала, що через отриману травму її дочка ОСОБА_2 постійно відчуває головний біль, у неї періодично виникає нудота, дочка перебуває у пригніченому стані. Просила позов задоволити.

Відповідач у судове засідання не зявилась, не повідомила про причини неявки, хоча належно повідомлена про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Суд вважає за можливе справу слухати у її відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У судовому засіданні встановлено, що 09.12.2015 року о 18.15 год. у м. Львові на вул. Наукова, 31 відбулась ДТП (наїзд на пішохода) за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та малолітнього пішохода ОСОБА_2, яка в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження.

Згідно із постановою слідчого СУ ГУ НП у Львівській області Фальшовик М.В. від 04.08.2016р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000614 від 09.12.2015 закрито у звязку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2141 від 18.12.2015 року у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості.

Згідно із випискою з історії хвороби №16113/15 Львівської комунальної міської дитячої лікарні у ОСОБА_2 виявлено струс головного мозку, забій мяких тканин голови. Госпіталізація 09.12.2015р., виписана 11.12.2015р.

ОСОБА_2 не відвідувала СЗШ №46 ім. В. Чорновола з 11.12.2015р. по 31.12.2015р.; з 01.01.2016р. по 12.01.2016р., що підтверджується довідкою Комунальної 2-ї міської поліклініки від 12.01.2016 року.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

З огляду на те, що у ОСОБА_2 було виявлено тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості та того, що позивач понесла витрати на придбання ліків дочці, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди підлягає до часткового задоволення на суму 6 803,65 грн., яка документально підтверджена.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача суми моральної шкоди, суд виходить із наступних підстав.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з вимогами ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Суд не може погоджується із обґрунтуванням розміру моральної шкоди, яку просить позивач стягнути з відповідача.

При визначенні розміру моральних збитків суд виходить з розяснень даних у п.п. 3,5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема про те, що суд визначає розмір моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Суд вважає, що позивачем в силу вимог ст. 22 ЦК України належним чином не обґрунтовано розмір моральної шкоди в сумі 5 000 грн. та вважає, що моральна шкода в розмірі 2 500 грн. буде розумною та справедливою компенсацією моральної шкоди, спричиненої внаслідок фізичних страждань, і таку суму слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4,10,30,60,61,84,88,209,212-215 ЦПК України, ст.ст. 22, 1167, 1187 ЦК України, суд, -

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 6 803 (шість тисяч вісімсот три) грн. 65 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 2 500 (дві тисячі п"ятсот) грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дзеньдзюра С.М.