Провадження № 2/760/2473/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Чеботаренка А .П.

позивача- ОСОБА_1

відповідача 1- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання права власності на частину квартири, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить визнати за нею ? частину квартири АДРЕСА_1.

Посилається в позові на те, що з 01 жовтня 1982 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5

Під час перебування в шлюбі 05 липня 1995 року на підставі Договору купівлі-продажу вони з чоловіком придбали трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка була оформлена на нього.

Для придбання квартири вони витратили спільні кошти, що є спільною сумісною власністю подружжя.

В квартирі були зареєстровані вона з чоловіком та їх діти.

27 серпня 2002 року шлюб між нею та ОСОБА_5 був розірваний, але вони продовжували спільного проживати.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року її чоловік помер, в зв"язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно.

Виходячи з того, що квартира була придбана в шлюбі, вона є спільною сумісною власністю їх, як подружжя, а тому їй належить ? частина даної квартири.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 , який одночасно представляє в судовому засіданні відповідачку ОСОБА_4, позов визнав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно зі ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

За змістом ст. 63 цього кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Судом встановлено, що позивачка та ОСОБА_5 з 1982 року перебували у шлюбі, який був розірваний 27 серпня 2002 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено актовий запис №773.

05 липня 1995 року на підставі Договору купівлі-продажу подружжям була придбана трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1, яка була оформлена на померлого.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 19 квітня 2006 року, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис №281.

/ а.с. 7 - 10; 17 /

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

З точки зору закону, застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Як зазначено вище, спірна квартира була придбана позивачкою з померлим чоловіком у шлюбі за спільні сумісні кошти, як подружжя.

Ці обставини відповідачем ОСОБА_2, який діє також від імені відповідачки ОСОБА_4, судовому засіданні не оспорювалися.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

За правилами ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки.

Керуючись ст. ст. 60, ч.1 ст.61, 63, ч.1 ст.68 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3,4,10,11, 57-60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 56,1 кв.м., житловою- 36, 2 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: