РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 р. м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді Боймиструка С.В., суддів: Шеремет А.М., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2015 року позов ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Солідарно стягнуто із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 356 588,85 грн. Вирішено питання про судові витрати.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_4 покликалася на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказувала, що судом першої інстанції як доказ про існування заборгованості взято до уваги довідку (а.с.8), яка підписана начальником управління супроводження операцій фізичних осіб АТ "Дельта Банк" ОСОБА_6 Однак з 03 березня 2015 року повноваження начальника управління супроводження операцій фізичних осіб АТ "Дельта Банк" - ОСОБА_6, що надавались банком були призупинені у звязку із запровадженням тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", а уповноваженою особою Фонду було призначено ОСОБА_7 Підписання довідки ОСОБА_6 не відповідає вимогам закону, а тому така довідка не є належним доказом.

Зазначає, що 25 травня 2012 року між ПАТ "СведБанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. До позовної заяви було долучено витяг з даного договору з якого неможливо встановити на яку суму було ПАТ "Дельта Банк" отримано право вимоги по зобовязаннях ОСОБА_4.

Крім того вказує на те, що сума заборгованості за кредитним договором є значно меншою, що підтверджується квитанціями про погашення боргу. Залишок позики становить не більше 5971,60 доларів США.

З цих підстав просила заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким в задоволенні позову відмовити.

11 квітня 2017 року відповідачкою ОСОБА_5 подано заяву про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_4, в якій зазначила, що вважає заочне рішення Рівненського міського суду від 09 листопада 2015 року незаконним і необґрунтованим. За матеріалами справи позичальником у банку, який отримав кредит є ОСОБА_4, а ОСОБА_5Є поручителем, що підтверджується кредитним договором № 1701/0908/71-130 від 02 вересня 2008 року та договором поруки №1701/0908/71-130-Р-1 від 02 вересня 2008 року.

Вказує на те, що в оскаржуваному рішенні як і в позовній заяві не зазначено за який саме період виникла заборгованість, коли вперше апелянт допустив прострочення виконання зобовязання із погашення кредиту, скільки щомісячних платежів по поверненню кредиту за графіком до дати позову він порушив, натомість лише зазначається, що станом на 28.07.2015 року наявна така заборгованість.

Зазначає про те, що порука перед позивачем в частині усіх платежів, зазначених у додатку №1 до кредитного договору, за період до лютого 2015 року припинена на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України, а відтак у позичальника не було субєктивного права на стягнення з неї цієї заборгованості як із поручителя та відповідно в суду не було правових підстав задовольняти позов в цій частині. Також, оскільки штраф та пеня мають акцесорний характер, то у звязку із відсутністю правових підстав для стягнення з неї основної суми боргу, не має правових підстав і для стягнення додаткової вимоги неустойки, штрафу, пені, нарахованих на суми поруки, яка припинена).

Просила задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_4, рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу.

Представник банку ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції суд було зроблено висновок, що станом на 28 липня 2015 року за ОСОБА_4 наявна заборгованість у сумі 356 588,85грн., з яких сума заборгованості за кредитом 329 609,55 грн., сума заборгованості за відсотками 26 979,30 грн. та враховуючи, що поручитель ОСОБА_5 несе солідарну відповідальність з боржником, з них солідарно стягнув вищевказану заборгованість за кредитним договором.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується частково.

Як вбачається з матеріалів справи 02 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством "Сведбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Сведбанк" та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №1701/0908/71-130, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 20 590 доларів США з розрахунку 12,5 % річних за користування кредитом на строк до 01 вересня 2038 року (а.с.3-5).

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором ПАТ "Сведбанк" передає (відступає) АТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює ПАТ "Сведбанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях і до АТ "Дельта Банк" переходить (відступне) право вимоги (замість ПАТ "Сведбанк") від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за №1306, 1307 від 25 травня 2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_8Г.). Таким чином, АТ "Дельта Банк" набув статусу нового кредитора згідно ст.ст. 512,513, 514, 516, 517 ЦК України та відповідно всіх процесуальних прав та обовязків нового кредитора.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Станом на 28.07.2015 року ОСОБА_4 заборгувала банку в еквіваленті: 356 588,85 грн., з яких за кредитом - 329 609,55 грн., за відсотками - 26 979,30 грн. (а.с.8).

До заперечень на апеляційну скаргу представник банку подала до суду нотаріально завірену копію купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» з витягом з акту приймання-передачі вимог, де зазначено розмір зобовязань ОСОБА_4 в іноземній валюті, а також долучено розрахунок заборгованості. На підтвердження розрахунку долучено детальну виписку по особовому рахунку про рух коштів, яка підтверджує заявлений в позові розмір вимог банку та спростовує заперечення відповідачки про суму її заборгованості не більше 5971,60 доларів США.

Отже, місцевий суд обґрунтовано на користь банку стягнув заборгованість в розмірі 356 588,85 грн., однак підстав для стягнення цієї суми з поручителя солідарно з позичальником не було.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості, останній платіж позичальником здійснено за період з 1 по 31 грудня 2015 року. Тобто, якщо навіть відраховувати шестимісячний строк з наступного місяця за датою чергового несплаченого платежу з 1 лютого 2015 року, то строк існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя закінчився 31 липня 2015 року, а банк звернувся з вимогою до ОСОБА_5 20 серпня 2015 року, яка була направлена поштою наступного дня, а до суду 28 серпня 2015 року. Отже строк дії поруки ОСОБА_5 припинився.

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно зясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не в повній мірі відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині щодо поручителя, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог щодо неї.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, ст. ст. 309, 313-314, ст. ст. 316-117 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та заяву ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2015 року скасувати в частині солідарного стягнення боргу з ОСОБА_5.

В задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_5, як поручителя, про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ПАТ "Дельта Банк" на користь ОСОБА_5 сплачений нею судовий збір в розмірі 3625,65 грн..

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: С.В.Боймиструк

Судді: А.М.Шеремет

ОСОБА_9