Справа № 336/2239/17
Пр. № 2/336/1471/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування приміщеннями в квартирі АДРЕСА_2.

В позові зазначила, що зазначене житло належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2016 року. Відповідач, яка є попереднім власником згаданого нерухомого майна, зареєстрована в квартирі, хоча відповідно до договору купівлі-продажу від 18.03.2016 року, за яким позивач отримала право власності на квартиру, зобов'язалася припинити реєстрацію в квартирі до 19 березня 2016 року. Від вирішення питання у добровільному порядку ОСОБА_2 ухиляється, її особистих речей в житлі немає, бажання користуватися ним вона не виказує. Договорів про право користування відповідачем належною позивачеві квартирою сторони не укладали, інших правових підстав для перебування на реєстраційному обліку в цій квартирі у ОСОБА_2 немає. Перебування відповідача на реєстраційному обліку в належному позивачу житлі створює перешкоди у здійсненні нею права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому вона просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідача права користування будинком.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення справи у її відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

За таких обставин суд у відповідності до ст. ст. 158, 169 ЦПК України вважає за можливе вирішувати справу без участі позивача.

Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явилася, заперечень проти позову не надала.

Вказані обставини є підставою для ухвалення рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача, висловленої в її письмовій заяві.

З'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2016 року належить право власності на квартиру АДРЕСА_2 (а. с. 6-7). Зазначене право зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 8). В квартирі зареєстрована відповідач, яка фактично в ньому не проживає (а. с. 11).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб.

До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідача права користування належною позивачу квартирою на користь позивача, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі.

Між тим судом встановлено, що відповідач в квартирі не мешкає, продала належну їй частину житла, зобов'язавшись знятися з реєстраційного обліку до 19 березня 2016 року (а. с. 6, зворотний бік), сервітут щодо цього житла для відповідача не встановлений ані законом, ані рішенням суду.

Перебування ОСОБА_2 на обліку в житлі позивача створює для неї перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення.

У зв'язку з викладеним право позивача, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний нею спосіб.

Керуючись ст. ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 59, 60, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою нею протягом десяти днів після отримання копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива