АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1681/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_8, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Свої вимоги мотивуючи тим, що від шлюбу з ОСОБА_7, що був розірваний 13.10.2016 року, вони мають двох дітей: повнолітню дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітнього сина ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.10.2016 року з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 стягуються аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_10 в розмірі 1/4 від заробітку відповідача.

Донька ОСОБА_9 навчається на 3 курсі Київського національного університету імені ОСОБА_11 4-го рівня акредитації, з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Навчання платне, на комерційній основі.

Просила суд стягнути аліменти на користь ОСОБА_6 з ОСОБА_7 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/5 частини всіх його заробітків (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на працездатну особу, до закінчення навчання чи досягнення дочкою 23 років та стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу в сумі 350 грн. на користь ОСОБА_6

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 червня 2017 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/5 частини від всіх його заробітків (доходів) кожного місяця, починаючи з дня подачі позову до суду, з 20.03.2017 року, на весь період навчання, але не більше як до досягнення ОСОБА_9 - 23-х річного віку або припинення навчання. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. та витрати за правову допомогу у розмірі 350 грн. 00 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, вимоги якої мотивував тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 червня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити; судові витрати по справі покласти на позивача.

Вислухавши сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_9, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини суд першої інстанції прийшов до висновку, що повнолітня дочка ОСОБА_9 продовжує навчатися, проживає з ОСОБА_6 та знаходиться на її утриманні, тому ОСОБА_7 повинен сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки до досягнення нею 23 річного віку або закінчення навчання.

Проте колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з листопада 1996 року перебували у шлюбі, від спільного шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають повнолітню дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 7). Відповідно до рішення Звенигородського райсуду від 13.10.2016 року, шлюб між сторонами розірвано. (а.с.8)

В даний час повнолітня ОСОБА_9 навчається на ІІІ-му курсі денної форми навчання по спеціальності «облік і аудит» економічного факультету Київського національного університету імені ОСОБА_11 4 рівня акредитації. Закінчує навчання 30.06.2018 року. (а.с.15)

Згідно договору №1162 від 18.08.2014 року, укладеного між ОСОБА_6 та Київським національним університетом імені ОСОБА_11, загальна вартість навчання ОСОБА_9 становить 72 000 грн. (а.с.11-13). Відповідно до пункту 3.1 договору обовязок вносити плату за отриману освітню послуга у розмірі та строках, зазначених у договорі, покладено на замовника ОСОБА_6

Відповідно до довідки виконавчого комітету Кобиляцької сільської ради Черкаської області від 06.03.2017 року № 68, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4. знаходиться на утриманні батьків ( а.с.16). Крім того, на утриманні ОСОБА_6 перебуває неповнолітній ОСОБА_10, на утримання якого відповідач ОСОБА_7 сплачує аліменти.

Згідно довідки про заробітну плату й інші доходи №18 від 02.03.2017 року, виданою СТОВ «Злагода» вбачається, що заробітна плата ОСОБА_6 за період січень 2016 року грудень 2016 року складає 29 900,70 грн. (а.с. 17).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Вказана норма закону розповсюджує обов'язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв'язку з цим матеріальної допомоги.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів :

1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;

2) продовження ними навчання.

3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов'язку батьків утримувати таку дитину не виникає.

4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Вказане кореспондується з положеннями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де вказано, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є потреба у зазначеній матеріальній допомозі саме у звязку з навчанням, та можливість її надання батьками.

Встановивши продовження навчання повнолітньої дитини та потреба у звязку з цим матеріальної допомоги, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Розмір аліментів визначено з урахування принципу розумності та справедливості. Відсутність у відповідача можливості надавати таку допомогу не встановлена та апелянтом не зазначено.

Разом з тим, вирішуючи спір по суті суд першої інстанції не звернув уваги на те, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст. 199 СК України).

За змістом ст. 29 ЦПК України та ст. ст. 30, 34 ЦК України особа з досягненням 18 річного віку набуває здатності особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).

У виключних випадках, за наявності підстав передбачених ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність особи.

Статтею 45 ЦПК України передбачено право фізичної особи у випадках встановлених законом звертатися до суду про захист прав та інтересів інших осіб та брати участь у цих справах.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України ОСОБА_6 надано право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, лише в інтересах повнолітньої дочки ОСОБА_9, але не наділяє її правом матеріально-правової вимоги до відповідача, у своїх інтересах, в тому числі аліментів на свою користь.

З правового аналізу ст. ст. 3, 29, 45, 46 ЦПК України, ст. 30 ЦК України та ч. 3 ст. 199 СК України ОСОБА_6, як мати повнолітньої дочки ОСОБА_9, яка продовжує навчання, має право звернутись, в інтересах останньої, з відповідним позовом про стягнення аліментів з відповідача. Проте оскільки ОСОБА_9 має повну цивільну процесуальну дієздатність, саме вона повинна бути позивачем у зазначеній справі та аліменти мають бути стягнуті на її користь, а не на користь матері, яка звернулась до суду з позовом.

ОСОБА_9 будучи залученою до участі по справі подала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності, а позовну заяву про стягнення аліментів на своє утримання підтримала в повному обсязі (а.с. 46, 64).

Ці положення Закону при вирішенні позову судом першої інстанції не враховані, аліменти стягнуті на користь матері повнолітньої дочки. Беручи до уваги наведені норми матеріального та процесуального права, що регулюють дані правовідносини, ОСОБА_6 не може мати статусу позивача у правовідносинах щодо аліментних зобовязань батька повнолітньої дочки, що продовжує навчання у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а тому такі вимоги ОСОБА_6 не можуть бути задоволені.

За таких обставин рішення суду першої інстанції як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає до скасування та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_7 на користь повнолітньої дочки ОСОБА_9 аліменти на період її навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років або припинення навчання.

Розмір судових витрати та судового збору судом першої інстанції визначено вірно. Інші доводи апеляційної скарги також ретельно перевірені судом апеляційної інстанції та визнані безпідставними.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 червня 2017 року задовольнити частково.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_8, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_8, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, індетифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання дочки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3, яка продовжує навчання, на користь ОСОБА_9, в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 20 березня 2017 року і до досягнення нею 23 річного віку або припинення навчання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати по справі за надану правову допомогу в сумі 350 (триста пятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень, зарахувавши його на спеціальний рахунок держбюджету України.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення, але може бути оскаржене до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :