справа № 691/1272/15-ц
провадження № 2/691/16/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі:

головуючого - судді Савенко О.М.

при секретарях судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Городищенська міська рада Черкаської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа Городищенська міська рада Черкаської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на ті обставини, що є власником будинку та надвірних споруд, що розташовані по вул.Петровського №128 в м.Городище Черкаської області на земельній ділянці площею 0,1465 га., що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим Городищенською державною нотаріальною конторою 27 червня 2015 року та зареєстрованим в реєстрі за №807 відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 червня 2015 року індексний номер 39798372 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27 червня 2015 року №40793970 . Із вищевказаних документів слідує, що власником домоволодіння до нього була його цивільна дружина ОСОБА_5. З 2009 року виник спір між ОСОБА_5 та відповідачем у справі щодо користування земельними ділянками, так як відповідач незаконно засадив 0,05 га земельної ділянки, яка знаходилася у постійному користуванні ОСОБА_5. На захист порушеного права ОСОБА_5 зверталася до суду. Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області позов ОСОБА_5 щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволено частково та поновлено її порушене право на присадибну земельну ділянку в розмірі 0,03 га, яка наділена за рішенням виконкому Городищенської міської ради Черкаської області від 05 червня 2001 року №239. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили, що підтверджується ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12 травня 2009 року про відмову в поновленні процесуального строку та ухвалою Верховного Суду України від 22 жовтня 2009 року. У постійному користуванні ОСОБА_6 слід вважати, що після набрання рішенням суду законної сили, залишилася земельна ділянка у розмірі 0,15 га.. Він прийняв спадщину після померлої ОСОБА_5 і вважає, що до нього відповідно перейшло право користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому самому обсязі, що були у померлої. Після смерті ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_4 почав порушувати вже його право користування земельною ділянкою і 29 липня 2015 року самовільно без повідомлення огородив частину земельної ділянки для власного користування у зв»язку з чим було викликано навіть працівників міліції, що підтверджується Висновком про результати перевірки від 07.07.2015 року. Відповідач встановив огорожу, яка перешкоджає користуватися земельною ділянкою. А тому прийняв рішення звернутися до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Позивач ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, вказавши, що за рішенням виконкому Городищенської міської ради Черкаської області у 2000р. за заявами ОСОБА_8 та ОСОБА_5, у ОСОБА_8 було вилучено земельну ділянку розміром 0,02га, яка передана в користування ОСОБА_5, крім того, при обмірі земельних ділянок ОСОБА_8 та ОСОБА_5 по вул. Петровського, 130, 128 в м. Городище у 2001р. було виявлено лишки землі в розмірі 0,03га, які за рішенням виконкому Городищенської міської ради Черкаської області у 2001р. були передані позивачу. У 2002р. ОСОБА_4 відповідач по справі придбав будинковолодіння покійної ОСОБА_8, і згодом між ними відносно розміру землі періодично виникали конфлікти, незважаючи на те, що при укладенні договору-купівлі продажу будинковолодіння по вул. Петровського, 130 в м. Городище, відповідач ОСОБА_4, погоджувався із земельною ділянкою розміром 0,07га та самовільно захопив землю в розмірі 0,05га.. Просили стягнути судові витрати з відповідача, які складаються із витрат на правову допомогу 800грн. та сплати судового збору 487грн.20коп., а всього 1287грн.20коп.

Відповідач ОСОБА_4 та представник відповідача ОСОБА_9, що діє в суді на підставі доручення, позовні вимоги не визнали пояснивши, що позивач самовільно, а потім при допомозі представників міської ради, зайняв 0,05га землі (0,02га та 0,03га), яку відповідач придбав за договором купівлі-продажу будинку по вул. Петровського, 130 в м. Городище, що належала покійній ОСОБА_8, так як, остання користувалася відповідно до схематичного плану присадибної ділянки землею в розмірі 0,1210га.

Представник Городищенської міської ради Черкаської області в судові засідання не з»явився, надіслав до суду 07 листопада 2016 року клопотання про розгляд справи у його відсутність та прийняття рішення по справі безпосередньо судом, без зазначення своєї позиції щодо визнання чи не визнання позовних вимог.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вислухавши позивача; представника позивача; врахувавши думки відповідача та представника відповідача; розглянувши лист третьої особи про розгляд справи у їх відсутності, дослідивши докази у справі, вважає, що позов є частково обґрунтований і підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, повязує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен зясувати обставини, які повязані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини ст. 214 ЦПК України. При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову.

Позивач повинен зазначити і довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, повязує свою матеріально-правову вимогу.

Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.152,ст.158 Земельного Кодексу України та понесених судових витрат ст.88 ЦПК України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 07.03.2002р. придбав житловий будинок у ОСОБА_10, яким остання розпорядилась відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, котрий розташований на присадибній ділянці по вул. Петровського, 130 в м. Городище, разом з тим, земельна присадибна ділянка на якій розташована наведена будівля за свідоцтвом про право на спадщину від 28.02.2002р. не успадковувалась, і за договором купівлі-продажу житлового будинку від 07.03.2002р. розмір земельної ділянки не зазначено, лише міститься посилання на те, що сторони зобовязуються переоформити присадибну ділянку. За рішенням виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області за № 50 від 25.02.2000р., на час розгляду справи померлій дружині позивача по справі ОСОБА_5 вул. Петровського, 128 в м. Городище надано в постійне користування земельну ділянку 0,02га, яку її передає в користування ОСОБА_8 (рахувалось 0,13га, надано 0,02га, всього по ЗШК - 0,15га), а у ОСОБА_8, вул. Петровського, 130 в м. Городище вилучено з користування присадибну земельну ділянку 0,02га, яку вона передає в користування згідно поданої заяви ОСОБА_5 (рахувалось 0,09га, вилучено 0,02га, залишилось 0,07га). При цьому, заява від ОСОБА_8 про вилучення земельної ділянки в розмірі 0,02га і про передачу її ОСОБА_5 мала місце 02.03.2000р., а заява по наділ вищенаведеної земельної ділянки від ОСОБА_5 03.03.2000р. тобто мало місце порушення виконкомом Городищенської міської ради Черкаської області порядку прийняття рішення про вилучення (наділ) земельної ділянки. Крім того, рішенням виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 05.06.2001р. за № 239 ОСОБА_5, по вул. Петровського, 128 в м. Городище надано в постійне користування земельну ділянку, яка прилягає до її садиби в розмірі 0,03га, яка була виявлена після контрольного обміру, якою вона користується, а записів у ЗШК немає (по ЗШК рахується 0,15га, надати 0,03га, всього 0,18га).Відповідно до схематичного плану вищенаведеної присадибної ділянки від 2002р., що міститься в інвентарній справі розмір земельної ділянки ОСОБА_8, яка померла у 2001р., складав 0,1210га., проте за даними кадастрової книги № 5 станом на 25.02.2000р. за ОСОБА_8 рахувалося 0,09 землі. На час придбання житлового будинку по вул. Петровського, 130 в м. Городище, розмір земельної ділянки відповідно до довідки Городищенського відділку Черкаського ООБТІ не обмірявся, і її розмір був не відомий, при цьому, по підрахункам цього ж таки відділку БТІ, 08.02.2002р. складався схематичний план на основі схематичного Абрису присадибної ділянки, Генерального плану, виданого у 1960-х роках, і розмір присадибної ділянки за № 130 по вул. Петровського в м. Городище складав 0,1210га.. Документ котрий би засвідчував право користування чи право власності на земельну ділянку під час її успадкування за законом чи на момент купівлі-продажу житлового будинку не видавався, і покупець відповідач по справі, погоджувався з розміром земельної ділянки у 0,09га..

Аналіз правових норм при вирішенні спору між сторонами, вказує, що характер правовідносин потребує застосування норм Земельного Кодексу України в редакції від 25 жовтня 2001 року. Так, відповідно до ст.2 зазначеного Кодексу України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею і суб»єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об»єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них. За змістом ст.12 Вказаного кодексу до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить вирішення земельних спорів в тому числі. Право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, яке громадяни набувають у разі прийняття спадщини. Документами, що підтверджують розмір земельної ділянки є земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів. Згідно ст.95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом у способи визначені ст.152 ЗК України, якою передбачено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Із наданих суду доказів вбачається, що земельний спір з приводу суміжного землекористування дружини позивача ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_4 розглядався погоджувальною комісію ще 14.03.2002р. і не оскаржувався відповідачем, хоча такий порядок передбачений ст. 107 ЗК України в редакції 1990р., який діяв на час спірних правовідносин між сторонами та свідчить про те, що згода між сторонами була досягнута. Лише згодом, 29 липня 2015 року відповідач огородив спірну частину земельної ділянки та обмежив доступ позивача, встановивши огорожу, що підтверджується Висновком про результати перевірки від 07.07.2015 року Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області.Оцінивши надані суду сторонами докази, суд, вбачає всі підстави для зобов»язання відповідача демонтувати огорожу, встановлену на території земельної ділянки позивача, остільки пояснення представника відповідача про те, що відповідач за договором купівлі-продажу будинковолодіння № 130 по вул. Петровського в м. Городище придбав і земельну ділянку в розмірі 0,1210га, котра зазначена у схематичному плані за 2002р., і саме такий розмір землі повинен надатися відповідачу у користування, адже відповідно до діючого законодавства після 31.12.2001р. право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди, укладеного відповідно відчужувачем або набувачем (договір купівлі-продажу житлового будинку мав місце у березні 2002р.), тим більше, відповідно до вищенаведеного договору продавався лише будинок, який успадкований, щодо присадибної земельної ділянки, то вона за свідоцтвом про право на спадщину не успадковувалась, і документ на право власності чи користування означеним розміром землі відсутній, а за договором купівлі продажу житлового будинку лише зазначено, що продається житловий будинок на присадибній ділянці, без зазначення конкретного розміру, при цьому, відповідно до Земельно- шнурової книги за покійною ОСОБА_8 О.Д. станом на 2000р. рахувалося 0,09га., - не узгоджуються із іншими доказами у справі. Дії відповідача, слід визнати такими, що порушують правила добросусідства та виходять за межі правового поля.

Позовні вимоги позивача про поновлення порушеного права на користування земельною ділянкою, суд, вважає не доведеними та не достатньо обґрунтованими, як і вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат в частині отриманої правової допомоги в розмірі 800 грн..

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2,12,95,152 Земельного Кодексу України в редакції 2001 року, ст. 107 ЗК України в редакції 1990р., ст. ст. 5, 10, 30, 60,88, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, суд, -

вирішив :

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_11, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Городищенської міської ради Черкаської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволити частково.

Зобов»язати ОСОБА_11 демонтувати огорожу, встановлену на території земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ОСОБА_3 по вул.Петровського, №128 м.Городище Черкаської області.

Стягнути із ОСОБА_11, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн 20 коп..

В решті позовних вимог відмовити.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області рішення суду першої інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію рішення направити третій особі по справі, для відому.

Суддя ОСОБА_12