Справа № 305/621/17
Провадження по справі 2/305/580/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2017 Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: судді -Тулик І.І.

за участі секретаря - Шемота М.І.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову зазначено, що після смерті 08 вересня 2015 року бабусі позивача, ОСОБА_4, про що виконавчим комітетом Верхньоводянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області складено відповідний актовий запис про смерть за №51 від 10 вересня 2015 року, залишилося спадкове майно, яким являється, в тому числі, житловий будинок №20 з надвірними прибудовами та господарськими будівлями, які розташовані по вулиці Грушевського, що в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області. дане нерухоме майно до відкриття спадщини 08 вересня 2015 року, фактично належало на праві приватної власності в цілій частині спадкодавцю, ОСОБА_4, було набуто нею в порядку зведення новобудови, в якому вона весь час постійно проживала до дня своєї смерті, вважаючи його при цьому своєю особистою приватною власністю. Однак, як з'ясувалось після смерті спадкодавця, первинна реєстрація права власності на спадкове домоволодіння за її життя ні нею, ні третіми особами за її дорученням, проведена не була. Документами, якими на сьогоднішній час підтверджується правовий статус даного спадкового нерухомого майна, являються: - технічний паспорт на житловий будинок разом із надвірними спорудами із характеристикою будинку, господарських будівель та споруд, зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд, планом будинку та експлікацією приміщень до плану, виготовлений 23 березня 2017 року Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Рахівської районної ради Закарпатської області»; - виписка із погосподарської книги №57, сторінки №№5-7 по Верхньоводянській сільській раді Рахівського району, Закарпатської області станом на 01 січня 2017 рік із відповідним записом щодо обєкту погосподарського обліку №21361 та наявною земельною ділянкою загальною площею 0,85 (нуль цілих вісімдесят пять сотих) гектара, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд було відведено 0,15 (нуль цілих пятнадцять пять сотих) гектара, а для ведення особистого селянського господарства 0,70 (нуль цілих сімдесят сотих) гектара; - довідка виконавчого комітету Верхньоводянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області №123 від 03 березня 2017 року (інформація щодо належності житлового будинку та присадибної земельної ділянки); - довідка правління колгоспу «Перше травня» села Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області №53 від 14 квітня 1970 року (інформація щодо надання дозволу на перебудову житлового будинку на відповідній земельній ділянці). Так, згідно виписки із погосподарської книги обєкту погосподарського обліку (особовий рахунок №21361), спадковий житловий будинок розташовується на земельній ділянці площею 0,15 (нуль цілих пятнадцять пять сотих) гектара, цільовим призначенням якої являється будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Разом з тим, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, позивач, як спадкоємець за заповітом, фактично не має практичної можливості оформити в встановленому законодавством порядку своє право власності на дане спадкове майно, у звязку із чим суть даного цивільного спору зводиться до наступного. За свого життя бабуся позивача, вона ж спадкодавець, ОСОБА_4, склала заповітне розпорядження відносно всього спадкового майна, як рухомого, так і нерухомого, що належало їй на праві приватної власності чи на яке б вона мала право, де б це майно не знаходилося та де б воно не перебувало на час відкриття спадщини, згідно якого у разі відкриття спадщини спадкоємець за заповітом, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, являтиметься одноосібним власником всього спадкового майна. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи), виданої 13 квітня 2017 року державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області, даний заповіт чинний, номер у спадковому реєстрі 42946327. Підтвердженням того, що позивачем прийнята спадщина за заповітом через його постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, свідчить запис в паспорті громадянина України ВР 444348, виданому 05 липня 2011 року Рахівським РВ УМВС України в Закарпатській області на імя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з тим, спадкоємець за цим заповітом, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, при укладенні 25 червня 2011 року шлюбу із громадянкою ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2) ОСОБА_5, про що виконавчим комітетом Верхньоводянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області складено відповідний запис акта про шлюб за №54, взяв після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_2. Після реєстрації розірвання цього шлюбу за рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2011 року (справа №2-1117/11), яке набуло законної сили в порядку положень статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, Позивач, ОСОБА_2, залишив за собою прізвище «Мікор», взяте ним при реєстрації цього шлюбу. В звязку із наведеним та з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на все спадкове майно, позивач для належного оформлення такої спадщини звернувся до нотаріальної контори за місцем розташування спадкового майна із відповідною заявою, але у видачі такого свідоцтва йому було відмовлено в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та було рекомендовано вирішити дане питання/цивільний спір у судовому порядку. Дані обставини підтверджуються постановою №15 про відмову в вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, винесеною 13 квітня 2017 року Державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області. На підставі наведеного просив визнати за ним ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в цілій частині на житловий будинок №20 загальною площею 100,47 (сто цілих сорок сім сотих) квадратних метрів разом із надвірними спорудами та господарськими будівлями, які розташовані по вулиці Грушевського (колишня назва вулиці - Щорса), що в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позові та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 надав заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову та просить справу розглянути в його відсутності.

Представник відповідача - Верхньоводянської сільської ради, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з"явився.

Представник третьої особи - Рахівської державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 8 вересня 2015 року.

Після смерті ОСОБА_4, залишилося спадкове майно - житловий будинок №20 (двадцять) з надвірними прибудовами та господарськими будівлями, які розташовані по вулиці Грушевського (колишня назва вулиця Щорса), що в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, і відносно якого остання розпорядилася шляхом складення заповіту 21 липня 2004 року. Згідно даного заповіту ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не перебувало і з чого б не складалось заповіла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з мим, судом встановлено, що спадкоємець за цим заповітом, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, при укладенні 25 червня 2011 року шлюбу із громадянкою ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2) ОСОБА_5, про що виконавчим комітетом Верхньоводянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області складено відповідний запис акта про шлюб за №54, взяв після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_2.

Після реєстрації розірвання цього шлюбу за рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2011 року (справа №2-1117/11), яке набуло законної сили в порядку положень статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, Позивач, ОСОБА_2, залишив за собою прізвище «Мікор», взяте ним при реєстрації цього шлюбу.

Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд №20 по вул..Грушевського в с. Верхнє Водяне Рахівського району, Закарпатської області, виданої КП "БТІ" Рахівської районної ради спадковий будинок побудований у 1985 році.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Документами, якими на сьогоднішній час підтверджується правовий статус даного спадкового нерухомого майна, являються:

- технічний паспорт на житловий будинок разом із надвірними спорудами із характеристикою будинку, господарських будівель та споруд, зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд, планом будинку та експлікацією приміщень до плану, виготовлений 23 березня 2017 року Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Рахівської районної ради Закарпатської області»;

- виписка із погосподарської книги №57, сторінки №№5-7 по Верхньоводянській сільській раді Рахівського району, Закарпатської області станом на 01 січня 2017 рік із відповідним записом щодо обєкту погосподарського обліку №21361 та наявною земельною ділянкою загальною площею 0,85 (нуль цілих вісімдесят пять сотих) гектара, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд було відведено 0,15 (нуль цілих пятнадцять пять сотих) гектара, а для ведення особистого селянського господарства 0,70 (нуль цілих сімдесят сотих) гектара;

- довідка виконавчого комітету Верхньоводянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області №123 від 03 березня 2017 року (інформація щодо належності житлового будинку та присадибної земельної ділянки);

- довідка правління колгоспу «Перше травня» села Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області №53 від 14 квітня 1970 року (інформація щодо надання дозволу на перебудову житлового будинку на відповідній земельній ділянці), а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, постійно проживаючи із спадкодавцем аж по день її смерті, фактично прийнявши таким чином, в силу ст. 1268 ЦК, спадщину.

На день звернення до суду заповіт, складений ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 є чинним ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи), видана 13 квітня 2017 року державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області, за №42946327.

Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось. Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в цілій частині на житловий будинок №20 (двадцять) загальною площею 100,47 (сто цілих сорок сім сотих) квадратних метрів разом із надвірними спорудами та господарськими будівлями, які розташовані по вулиці Грушевського (колишня назва вулиці - Щорса), що в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області.

Судовий збір в сумі 2478,39 гривень залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.