Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/505/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.06.2017смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

Головуючої-судді: ОСОБА_1,

При секретареві: Маковецькій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 06.11.2012р. між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_3було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 300 грн.у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки.

Відповідач був ознайомлений з умовами кредитного договору, що підтверджується особистим його підписом, відповідно до заяви та до Умов і Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку .

Щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_2 керується п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк зі своєї сторони виконав свої зобов"язання за договором, надавши ОСОБА_3 кредит в розмірі, обумовленому в договорі. Відповідач, в порушення умов договору, ухиляється від виконання договірних зобовязань, внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 28.02.2017р.складає 13934.38грн., з яких:155.96грн.- заборгованість за кредитом; 9338.69грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300грн.- заборгованість за комісією;500грн. - штраф(фіксована частина); 639.73грн.-штраф(процентна складова), які відповідач в добровільному порядку сплачувати не бажає.

Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути заборгованість за кредитним договором та судовий збір.

В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити в повному обсязі та розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує .

Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі та письмове заперечення, в якому з позовними вимогами не погоджується, просить застосувати до спору строк позовної давності і відмовити в задоволені позовних вимог у зв"язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 06.11.2012р.. між ОСОБА_3 та ПАТ КБ ПриватБанк було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 300грн.у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Відповідно до Витягу з Тарифів з обслуговування кредитних карт Універсальна, пільговий період складає до 30 днів за кожною тратою; обов"язковий місячний платіж складає 7% від заборгованості (але не менше 50грн.та не більше залишку заборгованості) З 01.01.2013р.дана карта переведена на тарифний план Універсальна, 55 днів пільгового періоду.

Банк виконав свої зобов»язання перед позичальником, надавши йому кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту.

Позичальник неналежно виконував свої зобов'язання за договором, систематично допускав порушення строків внесення чергових платежів по отриманому кредиту, у зв'язку з чим станом на 28.02.2017р. заборгованість по кредитному договору складає 13934.38грн., з яких:155.96грн.- заборгованість за кредитом; 9338.69грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300грн.- заборгованість за комісією;500грн. - штраф(фіксована частина); 639.73грн.-штраф(процентна складова).

Згідно п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є договори.

Відповідно до ст..627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

За правилами ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Згідно вимог ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені договором.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди, про що передбачено ст..611 ЦК України.

Порушення зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( ст..610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Цивільним законодавством визначені різні поняття строків, а саме: існує строк дії договору та строк виконання зобов'язання.

Досліджуючи в судовому засіданні копію кредитного договору, який складається з заяви та до Умов і Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, судом встановлено, що при укладанні даного договору сторони встановили строк дії договору, - протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.(п.1.1.7.12).

Відповідно до п.1.1.1.50 мінімальний обов"язковий платіж вноситься щомісячно клієнтом протягом строку дії картки.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною 3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, що передбачено ст..253 ЦК України.

Згідно ст..ст.256,257 ЦК України позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки.

Частиною 5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі сплином строку виконання.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії(припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст..261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права звернення до суду за захистом порушеного права.

Зазначена правова позиція відображена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014р. у справі № 6-20 цс14.

Відповідач просить відмовити в задоволені позову посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності, про що свідчить його письмове клопотання.

Аналізуючи письмові докази по справі, а саме копію кредитного договору, судом встановлено, що за умовами кредитного договору позичальник зобов'язався здійснювати повернення кредиту частинами( щомісячними платежами) у розмірі та строки, обумовлені договором і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а у разі порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним сплатити пеню та штрафи.

Відповідач ухилився від виконання зобов"язань перед банком, внаслідок чого у нього виникла кредитна заборгованість в загальному розмірі 13934.38 грн. В письмовому запереченні відповідач фактично частково визнав наявність заборгованості за кредитним договором, не визнав лише суму боргу в частині комісії та штрафів.

Однак, суд вважає, що банком доведена наявність кредитної заборгованості за відповідачем. Штрафні санкції були нараховані відповідно до Тарифів обслуговування кредитних карт, з якими позичальник був ознайомлений.

Оскільки, умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути увесь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та відсотків повинно було здійснюватися відповідачем до 25 числа кожного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, то початок перебігу позовної давності обчислюється з моменту невиконання боржником кожного з цих зобов'язань.

Так як останній платіж здійснено позичальником 01.04.2014р., то строк позовної давності закінчився 02.04.2017 р., тоді як банк звернувся до суду із зазначеним позовом 16 травня 2017р.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч4 ст.267 ЦК України).

Беручи до уваги, наявність кредитної заборгованості, доведеної банком, а також строки звернення до суду про її стягнення, враховуючи, що відповідач заявив про застосування до спору строку позовної давності, а строк позовної давності на момент звернення позивачем до суду дійсно сплинув, то в задоволені позову належить відмовити.

Керуючись ст..ст.5,6,8,10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості в сумі 13934.38 грн.- відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Апеляційне оскарження проводиться відповідно до ст..ст.294,295 ЦПК України.

Суддя : ОСОБА_1