УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., КоротунаВ.М., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану її представником - ОСОБА_5, на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 5 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, у якому зазначало, що 7 лютого 2011 року між ним та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 21 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачем було підписано заяву про приєднання Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. З даними умовима та привилами відповідач ознайомився в письмовому вигляді і засвідчив власним підписом в заяві про приєднання. Відповідач, зобов'язавшись повернути кредит у визначений договором строк та сплачувати проценти щомісячними платежами за користування кредитом, взяті на себе зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на на 18 січня 2016 року заборгованість ОСОБА_4 становить 38 226 грн, яка складається із: 14 129 грн 70 коп. заборгованості за кредитом, 20 199 грн 82 коп.заборгованості по процентам за користування кредитом, 1 600 грнзаборгованості за пенею та комісією, 500 грн штрафу (фіксована частина), 1 796 грн 48 коп.штрафу (процентна складова). Посилаючись на вищевикладене, банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену вище заборгованість.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 5 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 7 лютого 2011 року в сумі 38 226 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 1 378 грн.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати зазначені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень у межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 7 лютого 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 21 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредит надано відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, з якими ОСОБА_4 була ознайомлена, про що свідчить її підпис у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а. с. 5).

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що позичальник зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, останній платіж нею здійснений 8 травня 2013 року, внаслідок чого станом на 18 січня 2016 року утворилась загальна заборгованість у сумі 38 226 грн, яку позивач і просив стягнути на свою користь.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов᾽язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору, тому позивач має право на повернення кредиту з урахуванням відсотків за користування кредитними коштами, пені, комісії та штрафу.

Сам факт отримання кредиту відповідачем не заперечувався, а доводи останньої щодо недотримання письмової форми кредитного договору спростовуються матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану її представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 5 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

хвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

В.М. Коротун

Л.М. Мазур