Справа № 464/5248/17 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/783/5845/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Сихівського районного суду м.Львова від 18 серпня 2017 року по справі за позовом Державної установи «Львівська виправна колонія № 48» до ОСОБА_2 про повернення коштів,-

встановила:

3 серпня 2017 року Державна установа «Львівська виправна колонія №48» звернулася з позовом до ОСОБА_2 про повернення помилково перерахованих коштів в сумі 6 890 грн.

18 серпня 2017 року по справі відкрито провадження.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з позовних вимог вбачається, що позивач просить зобовязати його (відповідача) повернути помилково перераховані кошти у розмірі 6 890 грн., які були перераховані позивачем на підставі ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 9 лютого 2016 року на виконання рішення у справі справа №813/3066/15, яким на керівника позивача накладено штраф у розмірі 13 780грн., половину якого стягнуто на його (позивача) користь, інша половина - до Державного бюджету України. Зазначені кошти мав сплатити керівник установи ОСОБА_6, але їх помилково перераховано позивачем у цій справі. Вважає, що на ці правовідносини поширюється юрисдикція адміністративного суду, посилаючись на п.2 ч.2 ст.17 КАС України. Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Стягнення штрафу, який позивач вважає помилково перерахованим, із керівника ЛВК №48 проведено на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2015 року у звязку з невиконанням судового рішення. Відповідно до ч.1 ст. 257 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних субєктів владних повноваженні можуть бути покладені обовязки щодо забезпечення виконання рішення. Відповідно до ч. 5 цієї норми процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Зазначає, що вказаний спір є процесуальним питанням щодо помилково перерахованих коштів, який має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, оскільки за правилами цього судочинства ухвалено судове рішення. Окрім цього, вказані кошти вже були предметом розгляду у адміністративній справі, де встановлено хто саме має виконувати рішення (позивач чи його керівник). Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу про закриття провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

На підставі ст.ст.10-11, 58-61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У ч. 2 ст. 122 ЦПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя відмовляє у відкритті провадження у справі і вказаний перелік розширювальному тлумаченню не підлягає.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно із ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді питання про відкриття провадження у справі належить звернути увагу на предмет спору, субєктний склад сторін, які правовідносини виникли між сторонами.

Врахуванню підлягають положення ст.ст. 1,3,4,15 ЦПК України та ст.17 КАС України, висновки Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 постанови № 3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», де зазначено, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У звязку з наведеним, суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі належить звернути увагу на те, чи між сторонами виник спір про право цивільне та чи вказаний спір не є публічно-правовим, а також якими нормами права регулюються спірні правовідносини; перевірити чи вирішувалося питання щодо стягнення штрафу у цих правовідносинах іншим судом та чи з уього приводу ухвалювалися рішення, які можуть мати преюдиційний характер.

Керуючись ст. 303, п.4 ч.2 ст.307, ст. 311 ст.ст. 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Сихівського районного суду м.Львова від 18 серпня 2017 року скасувати та передати питання на новий розгляд до Сихівського районного суду м.Львова.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді