Справа № 266/3639/16-ц
Провадженя№ 2/266/162/17
30 травня 2017 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Сараєва І.А. за участі секретаря Нетреба О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно, -
В судове засідання представник позивача, діючий на підставі довіреності не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд справи не зявився, про час та місце її розгляду повідомлений своєчасно в установленому законом порядку.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
За ч.1 ст. 1054 ЦК України визначено, що банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Крім того, статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору.
Стаття 589 ЦК передбачає, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення.
Відповідно до ст. 590 ЦК звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк.
Згідно із ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» та ст. 6 Договору застави заставодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави та одержати задоволення своїх вимог у разі невиконання чи неналежного виконання основного зобов»язання.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави, зокрема, шляхом проведення публічних торгів із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем.
На теперішній час відповідач ОСОБА_1 обов'язки щодо повернення кредитних коштів відповідно до графіку не виконує.
Як вбачається з рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 20.12.2013 р. №266/5218/13-ц стягнуто з ОСОБА_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3» суму заборгованості за кредитним договором № 13204907 від 25.11.2011 року в розмірі 63 428,68 (шістдесят три тисячі чотириста двадцять вісім) гривень 68 копійок. Рішення набрало законної сили 31.12.2013 р. ( а.с. 22-23).
Таким чином на теперішній час за кредитним договором існує прострочена заборгованість, що в свою чергу є порушенням порядку та строків повернення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.
Стаття 527 ЦК України передбачає, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно з ч.2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч.3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком коли обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржника без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності предметом якої є систематичні операції з купівлі продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Згідно ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.22 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів і неустойки; сплату основної суми боргу відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачем були порушені умови кредитного договору, а саме:- протягом тривалого часу не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами кредитного договору проценти.
На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь банку понесені ПАТ «ПУМБ» та документально підтверджені витрати з оплати судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом в сумі 1 480,41 грн.
Керуючись ст.ст.526, 527, 586, 589, 590, 629, 1054 ЦК України, ст. 9 ч.3, ст. 12, ст.22, 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 10, 88, 209, 212- 215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно - задовольнити.
Копію судового рішення направити сторонам.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня його отримання через Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя: Сараєв І. А.