УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_5 про розірвання кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 09 серпня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати договір про надання споживчого кредиту № 0 від 26 червня 2007 року, укладений між ним та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

Позов мотивовано тим, відповідно до пункту 1.1. оскаржуваного кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання надати ОСОБА_4 кредит в сумі 52 800 швейцарських франків, що дорівнює еквіваленту 217023,31 грн за курсом НБУ на день укладення договору. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування відповідачем коштів на його поточний рахунок для подальшого використання за цільовим призначенням. 26 червня 2007 року ОСОБА_4 отримав з даного рахунку кошти в сумі 206448 грн. 19 серпня 2015 року ОСОБА_4 отримав виписку з поточного рахунку, з якої стало відомо, що в порушення умов договору відповідач на вищезазначений рахунок кошти в сумі 52800 швейцарських франків не перерахував, а самостійно змінив валюту кредиту в односторонньому порядку та перерахував йому кошти в сумі 206448 грн, які ОСОБА_4 в подальшому отримав готівкою в касі відповідача. Позивач вважає, що заміна валюти кредиту з швейцарського франку на гривню є істотним недоліком, оскільки це робить неможливим використання кредиту відповідно до його цільового призначення, даний недолік виник з вини відповідача і він робить послугу по наданню кредиту суттєво іншою, ніж це передбачено кредитним договором.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 09 серпня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26 червня 2007 року між ОСОБА_4 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 в сумі 52800 швейцарських франків, що еквівалентно 217029,91 грн за курсом НБУ на день укладення договору

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування відповідачем коштів на поточний рахунок позивача НОМЕР_1 відкритий у відповідача для подальшого використання за цільовим призначенням.

З виписки по рахунку НОМЕР_1 вбачається, що кошти в сумі 52800 швейцарських франків були перераховані банком на вказаний рахунок позичальника 26 червня 2007 року та в цей же день були продані банком на МВР (міжнародний валютний ринок) згідно заяви клієнта по курсу 391 грн за 100 швейцарських франків.

Відповідно до п. 1.4. договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26 червня 2007 року цільове призначення кредиту - для купівлі квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. За договором купівлі-продажу квартири від 26 червня 2007 року ОСОБА_4 придбав вказану квартиру.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що посилання позивача на те, що з вини банкуОСОБА_4 не зміг використати кредитні кошти за цільовим призначенням не відповідає дійсності.

Тому суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 651 ЦК України, для розірвання,укладеного між сторонами у справі, договору про надання споживчого кредиту від 26 червня 2007 року, оскільки ОСОБА_4, всупереч положенням ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надав суду достатніх та переконливих доказів порушення ПАТ «УкрСиббанк» істотних умов по виконанню оскаржуваного договору.

Висновки судів узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України викладених у постанові від 18 вересня 2013 року у справі за № 6-75цс13, яка є обов'язковою для застосування загальними судами в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та обґрунтовано відхилені.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 09 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
О.В. Кафідова