Провадження № 4-с/754/144/17
Справа № 754/8752/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2017 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Клочко І.В.

при секретарі Шевчук М.В.

за участю

представника боржника - ОСОБА_1,

представника стягувача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 23.02.2016 року задоволено частково позов ОСОБА_4 до неї (заявника), ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м.Києва про усунення перешкод у праві вільного користування житловим приміщенням. Рішенням суду усунуто перешкоди у праві вільного користування ОСОБА_4 житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язано відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 надати ОСОБА_4 ключі від вказаної квартири, в іншій частині позову відмовлено. В задоволенні її зустрічного позову до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовлено. Зазначене рішення суду набрало законної сили.

Як зазначає заявник, 23.05.2017 року поштою вона отримала постанову державного виконавця Деснянського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Шавель О.В. від 13.06.2017 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 54106118. У даній постанові зазначалось про необхідність виконати судове рішення про передачу ОСОБА_4 ключів від квартири АДРЕСА_1. Відповідно до п.2 постанови державний виконавець також стягнув з неї виконавчий збір в сумі 6400 грн.

В той же день, 23.05.2017 року вона подала до канцелярії Деснянського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві заяву, в якій повідомила державного виконавця про те, що вона щойно отримала постанову про відкриття виконавчого провадження і має намір добровільно виконати рішення суду без його примусового виконання. При цьому вона зазначила, що стягувач ОСОБА_4 особисто до неї не звертався з пропозицією виконати судове рішення.

24.05.2017 року нею було добровільно виконано рішення суду, а саме передано ключі від квартири АДРЕСА_1 представнику стягувача ОСОБА_4, що підтверджується актом державного виконавця.

Заявник не згодна з постановою державного виконавця в частині стягнення з неї виконавчого збору, вказуючи на те, що рішення суду було нею виконано добровільно, а тому відсутні правові підстави для стягнення виконавчого збору. Вона об'єктивно не мала можливості самостійно виконати рішення суду, оскільки позивач до неї з такою пропозицією не звертався, а його місце перебування та засоби зв'язку їй невідомі.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просить задовольнити її вимоги та скасувати постанову державного виконавця Деснянського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Шавель О.В. від 13.06.2017 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 54106118 в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 6400 грн.

Також, вказуючи на те, що вона оскаржила вказану постанову до Окружного адміністративного суду м.Києва, проте 27.07.2017 року отримала ухвалу суду від 07.07.2017 року, якою їй було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі, заявник просить поновити їй строк для звернення до суду з даною скаргою, оскільки цей строк нею пропущено з поважних причин.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 скаргу підтримав в повному обсязі, за викладеними в ній обставинами та просив про її задоволення.

Представника стягувача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, вказуючи на її необґрунтованість та безпідставність.

Представник Деснянського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. При цьому від Деснянського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві до суду надійшла копія матеріалів виконавчого провадження.

Враховуючи обставини справи, а також наявність копії матеріалів виконавчого провадження, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника Деснянського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на об'єктивному розгляді справи, керуючись законом, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з копії матеріалів виконавчого провадження, 13.06.2017 року на підставі заяви стягувача ОСОБА_8 державним виконавцем Деснянського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Шавель О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54106118 відносно боржника ОСОБА_3 з виконання виконавчого листа № 754/8752/15-ц, виданого 22.03.2017 року Деснянським районним судом м.Києва, про зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 надати ОСОБА_4 ключі від квартири АДРЕСА_1 (а.с.48-52).

Згідно п.3 даної постанови стягнуто з боржника ОСОБА_3 виконавчий збір в розмірі 6400 грн. (а.с.48, зворот).

Копію оскаржуваної постанови разом з вимогою державного виконавця 13.06.2017 року було направлено боржнику (а.с.47, 48).

23.06.2017 року заявник звернулась до Деснянського РВ ДВС м.Києва з заявою про те, що рішення суду вона виконує добровільно, ОСОБА_4 за ключами до неї не звертався, в разі його звернення ключі будуть надані безперешкодно (а.с.5).

Згідно акту державного виконавця від 26.06.2017 року представнику стягувача ОСОБА_2 передано ключі від квартири АДРЕСА_1 (а.с.46).

26.06.2017 року державним виконавцем Деснянського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Шавель О.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 54106118 (а.с.45, зворот).

Згідно з ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 п. а ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Враховуючи те, що заявник оскаржувала постанову державного виконавця до Окружного адміністративного суду м.Києва, проте 27.07.2017 року отримала ухвалу суду від 07.07.2017 року, якою їй було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі, то суд не вбачає підстав вважати, що заявником пропущено строк для звернення до суду з даною скаргою.

05.10.2016 набрав чинності Закон України №1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження».

Згідно ст.ст.1, 2 даного ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов'язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об'єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Положеннями ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов'язок ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.ч.5, 6 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Статтею 27 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень затверджена Наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 5 ст. 27 Закону №1404-19 передбачені випадки у яких виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.9 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону (закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, з урахуванням наведених норм, суд приходить до висновку, що стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов'язком державного виконавця, прямо визначеним ЗУ «Про виконавче провадження», а тому твердження заявника про неправомірність постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору є необґрунтованими.

Посилання заявника на ч.9 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» підстав для задоволення скарги не дають, оскільки в даному випадку рішення суду було фактично виконано після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а не до її винесення. Твердження заявника про те, що вона не могла в добровільному порядку виконати рішення суду, оскільки стягувач до неї не звертався, на висновки суду не впливають, оскільки сплата виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження імперативно визначена ЗУ «Про виконавчий збір».

Крім того, судом не можуть бути враховані посилання заявника на п.6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», з огляду на наступне.

Так, згідно п.6 вказаної постанови, судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.

Суд звертає увагу на те, що дане роз'яснення Пленуму ВАСУ стосувалось порядку застосування виконавчого збору, передбаченого ЗУ «Про виконавчий збір», що діяв до 05.10.2016 року, яким було передбачено встановлення державним виконавцем строку для добровільного виконання рішення. ЗУ «Про виконавче провадження», який набрав чинності з 05.10.2016 року таких положень не містить, а тому дані роз'яснення в цій частині є неактуальними. Крім того, відповідно до даного ЗУ, виконавчий збір не є санкцією відповідальності майнового характеру.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд не вбачає підстав для задоволення скарги, оскільки дії державного виконавця є правомірними, а оскаржувана в частині стягнення виконавчого збору постанова скасуванню не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст.449 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 27 грудня 2017 року.

Суддя