У Х В А Л А

07.06.2017р. смт. Літин

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Білик Н.В.

секретаря судових засідань ОСОБА_1

за участю сторін: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Літині подання Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання ними своїх зобов'язань.

В С Т А Н О В И В:

До суду 13.03.2013 надійшло подання державного виконавця ВДВС Літинського РУЮ про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання ними своїх зобов'язань. Ухвалою суду від 26.03.2013 подання задоволено, ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16.05.2017 ухвалу Літинського суду скасовано, подання направлено до суду на новий розгляд.

Подання мотивують тим, що у ВДВС Літинського РУЮ пребуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-57 виданого 14.04.2011 Літинським райсудом Вінницької області. Про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» боргу в сумі 28449.57 грн. В наданий добровільний строк рішення боржником не виконано. На виклики до державного виконавця не з'являється, про свої доходи не повідомляє. Тому, з метою виконання судового рішення просять тимчасово обмежити ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

В судовому засіданні представник Відділу ДВС Літинського РУЮ, ОСОБА_2 суду пояснив, що у відділі ДВС на виконанні, перебувало виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_4 боргу на користь АТ "ОСОБА_5 та Кредит" в сумі 28449.57 грн. Боржник у наданий йому строк добровільно рішення не виконав. На виклики до державного виконавця не з'являвся. Тому 13.03.2013 до суду було направлено згадане подання. На даний час виконавчою службою було зроблено запит про наявність доходів та майна у ОСОБА_4 На який надійшла відповідь про те,що єдиним джерелом його доходу є пенсія, іншого майна не було. Тому, виконавчий лист було направлено до пенсійного фонду для виконання. Спочатку стягнення проводились, а потім у зв'язку із тим, що із ОСОБА_4 ще почали стягувати аліменти, які є першочерговими, стягнення на погашення заборгованості по кредиту припинилися. Тому, чероез відсутність майна, а також доходів у боржника ОСОБА_4, виконавче провадження було закрито та 27.04.2017 виконавчий лист повернуто банку, який є стягувачем, без виконання. На даний момент у ВДВС Літинського РУЮ жодних виконавчих документів по стягненню із ОСОБА_4 боргу не має.

Представник ОСОБА_4, ОСОБА_3, заперечив проти задоволення подання. Суду пояснив, що ОСОБА_4 не ухилявся від сплати заборгованості по кредитному зобов'язанню, та з'являвся на виклики державного виконавця. Зазначив, що ОСОБА_4 є інвалідом та отримує пенсію, яка є єдиним джерелом його доходу. По відкриттю виконавчого провадження, із пенсії ОСОБА_4 відраховувалися кошти для погашення вказаної заборгованості. Згодом, із ОСОБА_4 було стягнуто аліменти, відрахування яких також здійснено із пенсії. Ураховуючи те, що сума стягуваних із пенсії боржника коштів, із урахуванням аліментів та заборгованості по кредиту, превищувала допустиму межу, стягнення у погашення кредитної заборгованості припинилося. Оскільки аліменти є першочерговими. Тобто факт ухилення боржника ОСОБА_4 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, взагалі відсутній. Тому підстав для обмеження у праві виїзду останнього за межі України немає. Через, що просить відмовити у задоволенні клопотання.

Відповідно до п. 18 ст. 11 ЗУ « Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень , затверджена наказом Міністерства юстиції Українивід 02.04.2012 №512/5, подання повинно містити серед іншого: в) реквізити виконавчого провадження; г)підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Подання державного виконавця не відповідає вказаним вимогам. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 дійсно є інвалідом третьої групи з дитинства та отримує пенсію по інвалідності (а.с.68-69). Факт того, що із пенсії боржника ОСОБА_4 проводились відрахування у погашення кредитної заборгованості, підтвердив представник ДВС у судовому засіданні. Також те, що відрахування припинилися не з вини боржника, а з тієї причини, що почалося проводитись стягнення аліментів,які є першочерговими, підтвердив держаний виконавець. Тобто, судом встановлено, що в діях ОСОБА_4 відсутні діяння, які б полягали у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним своїх обов'язків. А відтак і відсутній факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладений на нього рішенням суду.

Заслуговує на увагу те, що 27.04.2017 року виконавчий документ ,по якому відбувалося стягнення заборгованості із ОСОБА_4, є повернутим стягувачеві, а виконавче провадження закрито. Тому, відсутні будь-які правові для застосування тимчасового обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України ,через що у задоволенні подання слід відмовити.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-ХІV державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право в разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ? фізичної особи або керівника боржника ? юридичної особи за межі України ? до виконання зобовязань за рішенням.

Ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків, у звязку з чим і здійснюється примусове виконання.

Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обовязок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Керуючись 377-1 ЦПК України -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця відділу ДВС Літинського рУЮ про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання ними зобов'язань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд Вінницької облсті протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_6