ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/781/17
Провадження № 2/210/1047/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"29" травня 2017 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровській області в складі:
головуючого судді Літвіненко Н. А.,
при секретарі Севанян М. Б.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 комітет Металургійної районної у місті ОСОБА_1 ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У зазначеному житловому будинку зареєстровано місце проживання громадянки ОСОБА_3. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано.
Відповідач не проживає в належному позивачу житловому будинку фактично з грудня 2009 року.
Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу вільно користуватися належним йому майном, на відповідача нараховуються комунальні платежі, які вона не сплачує.
Позивач, як власник жилого приміщення позбавлений можливості вільно користуватися своєю власністю, в звязку з цим просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні будинком № 17 по вулиці Соловїній у місті Кривому Розі, шляхом визнання відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заперечень проти позову не надавала.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Суд, взявши до уваги заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що житловий будинок № 17 по вулиці Соловїна у місті Кривому Розі належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_2, що вбачається з договору дарування житлового будинку від 10 квітня 2001 року, посвідченого завідуючим Криворізькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_5
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26 вересня 2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано.

Відповідно до Акту від 20 лютого 2017 року посвідченого Головою квартального комітету № 3, ОСОБА_3 за адресою вулиця Соловїна, будинок 17 в місті Кривому Розі не проживає з 10 грудня 2009 року.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також дана позиція викладена у ч. 1 ст. 321 ЦК України, де сказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї. Інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки розрахунок платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею. Відповідач на вказаній житловій площі не проживає, знятись з реєстраційного обліку добровільно не бажає, чим порушує права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідача за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні розпорядження цим житловим приміщенням.

Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованим у належному позивачу житловому будинку, порушує її права та законні інтереси, порушує право власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, передбачені ст. 319 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Також ч. 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійснені права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст.ст. 156, 158 Житлового кодексу Української PCP з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Добровільно знятися з реєстраційного обліку в будинку № 17 по вулиці Соловїна в місті Кривому Розі, тим самим звільнити цей будинок, відповідач не бажає, про що свідчить той факт, що вона протягом тривалого часу ніяких заходів по даному питанню не приймає.

Таким чином, відповідач перешкоджає позивачу володіти, користуватися та розпоряджатися його житловим будинком, і він вимушений протягом трьох місяців сплачувати за неї комунальні платежі, хоча і має фінансові труднощі.

Згідно із ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, це житлове приміщення не є його місцем проживання або місцем перебування, тому він має бути визнаний особою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до абзацу 2 п. 33 постанови пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 втратила право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживає, не сплачує витрати за користування житловим приміщенням, комунальних послуг, що дає суду підстави визнати відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Соловїна, будинок 17.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41, 47 Конституції України, ст. 156, 158 ЖК України, 316-319, 321, 383, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 61, 169, 212-215, 218, 219, 224 - 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком № 17 по вулиці Соловїна у м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соловїна, буд. 17.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та вразі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Н. А. Літвіненко