Справа № 635/9270/14-ц
Провадження № 4-с/635/10/2017
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Полєхіна А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Лисенко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 та начальника Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 та начальника Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, в якій просила визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 та начальника Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, зобовязати старшого державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 та начальника Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 здійснити дії з примусового виконання виконавчих листів №635/9270/14-ц від 19 грудня 2014 року, виданих 19 лютого 2015 року Харківським районним судом Харківської області.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначила, що у провадженні старшого державного виконавця Харківського районного ДВС ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_4 з 13 березня 2015 року знаходилися на примусовому виконанні матеріали виконавчих проваджень ВП № 4687582 та ВП № 46827646 з примусового виконання виконавчих листів № 635/9270/14-ц від 19 грудня 2014 року, виданих 19 лютого 2015 року Харківським районним судом Харківської області у цивільній справі № 635/9270/14-ц про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 авансу в розмірі 16 400, 00 грн. та судових витрат в розмірі 243,60 грн., відповідно.

19 квітня 2016 року ст. державним виконавцем Харківського районного ДВС ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_4 у звязку з виявленням ним нерухомого майна у боржника ОСОБА_5 у вигляді двокімнатної квартири АДРЕСА_1 винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП № 4687582 та ВП № 46827646, а матеріали цих виконавчих проваджень з додатками направлено до Київського районного ДВС ГТУЮ міста Харкова.

Ст. державним виконавцем Київського районного ДВС ГТУЮ міста Харкова 21 квітня 2016 року ОСОБА_6 порушено виконавчі провадження ВП № 51046078 і ВП № 51045771 та вчинено виконавчі дії примусового характеру за результатами яких встановлено, що двокімнатна квартира АДРЕСА_1, що належала боржнику ОСОБА_5 за фактичних обставин продана ним гр-ну ОСОБА_7 ще 24 грудня 2015 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу цієї квартири та витягами з ЄДР реєстрації права власності на нерухоме майно і його обтяжень.

Ст. державним виконавцем Київського районного ДВС ГТУЮ міста Харкова ОСОБА_6 за фактичних обставин відсутності будь-якого майна на території Київського району міста Харкова винесено відповідні постанови про закінчення виконавчих проваджень, а матеріали цих виконавчих проваджень на початку липня 2016 року поштовою кореспонденцією направлено за належністю, тобто, за місцем постійної реєстрації і фактичного проживання боржника до Харківського районного ДВС ГТУЮ в Харківській області.

Однак, всупереч вимогам та приписам норм прямої дії Конституції України, Законів України «Про виконавче провадження», «Про державну виконавчу службу», відповідних наказів Міністерства юстиції України та інших нормативно-правових актів в сфері примусового виконання судових рішень та виконавчих документів 15 липня 2016 року державний виконавець Харківського районного ДВС ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_8 виніс відповідні постанови про відмову у прийнятті до провадження виконавчих листів та відкритті виконавчих проваджень з їх примусового виконання посилаючись на п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», п. 3.18.1. Інструкції з організації примусового виконання судових рішень, а також п. 5.31. Інструкції про порядок роботи з документами в органах ДВС.

Після усунення недоліків матеріалів закінченого виконавчого провадження вказаних державним виконавцем Харківського районного ДВС ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_8 у його постанові про відмову у прийнятті до провадження виконавчих листів та відкритті виконавчих проваджень ст. державним виконавцем Київського районного ДВС ГТУЮ міста Харкова ОСОБА_6 супровідними листами № 18023 та № 18024 від 20 жовтня 2016 року матеріали вже закритих нею 21 червня 2016 року та 29 червня 2016 року виконавчих проваджень ВП № 51046078 та ВП № 51045771 від 26 червня 2016 року та 29 червня 2016 року, відповідно, з доданими в додатку документами знову направлені але вже нарочним за належністю до Харківського районного ДВС ГТУЮ в Харківській області. Зареєстровані канцелярією вони 21 жовтня 2016 року, а 25 жовтня 2016 року ст. державним виконавцем Харківського районного ДВС ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_2 прийнято не передбачене чинним законодавством України у сфері примусового виконання судових рішень та виконавчих документів отриманих від іншого органу ДВС Повідомлення про повернення виконавчих документів без прийняття до виконання на підставі п. 4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» про що представнику стягувача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_9 стало відомо тільки 01 листопада 2016 року під час отримання матеріалів закритих виконавчих проваджень не прийнятих до виконання ст. державним виконавцем Радчук В.В.

Вищезазначене свідчить про недбалість та зловживання перелічених вище службових (посадових) осіб органу ДВС та про свідоме і навмисне небажання належним чином виконувати свої функціональні обовязки.

Свідома, довготривала і повністю необґрунтована згідно вимог національного законодавства з питань примусового виконання судових рішень, бездіяльність ст. державного виконавця Харківського районного ДВС ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_2 щодо примусового виконання виконавчих листів Заявника шляхом безпідставного і необґрунтованого повернення виконавчих документів без прийняття їх до виконання внаслідок відсутності будь-якого контролю з боку безпосереднього керівника службових (посадових) осіб Харківського районного ДВС ГТУЮ в Харківській області з 15 липня 2016 року і до цього часу вже призвела до суттєвого порушення прав та охоронюваних законом інтересів стягувача ОСОБА_1, яка підлягає припиненню, а порушені права - відновленню в судовому порядку.

Нездійснення посадовою особою (державним виконавцем) своїх обов'язків, покладених на неї законом, не повинно будь-яким чином призводити до порушення чи обмеження прав суб'єктів права на оскарження її незаконних дій.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_9 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності та за відсутності ОСОБА_1

Старший державний виконавець Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що проти задоволення скарги заперечує з наступних підстав /а.с. 146/.

21 жовтня 2016 року Харківському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження Київського районного відділу державної виконавчої служби м. Харкова від 29 червня 2016 року, за супровідним листом вих. №18024 від 20 жовтня 2016 року, що винесена у звязку із місцем проживання боржника у Харківському районі.

25 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем Радчук В.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа без виконання, на підставі п. 4 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме у звязку з невідповідністю поданих матеріалів нормам закону.

Згідно п. 4 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» передача виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого, зокрема, у разі, якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 10 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, у випадках передбачених пунктами 4, 6 цього розділу, матеріали виконавчого провадження передаються сформованими у хронологічному порядку за датами надходження документів, прошитими та пронумерованими, з описом документів.

Натомість подані матеріали не були оформлені у відповідності до вищевказаних вимог Інструкції, а саме не були прошиті та пронумеровані, відсутній опис документів.

Отже, постанова про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання від 25 жовтня 2016 року винесена старшим державним виконавцем Радчук В.В. правомірно, тому твердження про ухилення чи то порушення прав стягувача є такими, що не відповідають фактичним обставинам спору й зобовязання державного виконавця вчинити певні дії з порушенням норм закону порушуватимуть принцип закону та правової визначеності, а також свідчитимуть про надання переваги стороні виконавчого провадження.

Саме прийняття матеріалів виконавчого провадження переданих із порушенням вимог Інструкції свідчило б про порушення норм закону.

Таким чином, дії старшого державного виконавця Харківського ВДВС ГТУЮ у Харківській області Радчук В.В. під час винесення оскаржуваної постанови та, відповідно, начальника Харківського ВДВС ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_3 є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Начальник Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.

ОСОБА_5, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заяви про розгляд скарги за його відсутності не надав.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як розяснено в п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Згідно ст. 1291 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно ст.ст. 2, 17 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, та здійснюється на підставі виконавчих документів, у тому числі й виконавчих листів, що видаються судами.

Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Обов'язки і права державних виконавців визначені законодавцем у ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до вказаної правової норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

За змістом ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2014 року, ухваленому у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмету спору фізична особа-підприємець ОСОБА_10, про стягнення суми, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 суму авансу в розмірі 16400,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн. /а.с. 63-66/.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2015 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2014 року залишено без змін /а.с. 85-87/. Рішення набрало законної сили.

На підставі зазначеного рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2014 року Харківським районним судом Харківської області видано виконавчий лист по справі №635/9270/14-ц щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 суми авансу в розмірі 16400,00 грн. /а.с. 108/.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_4 від 13 березня 2015 року на підставі заяви ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 19 лютого 2015 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 16400,00 грн. /а.с. 110/.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_4 від 19 квітня 2016 року закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 19 лютого 2015 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 16400,00 грн. у звязку з направленням за належністю зазначеного виконавчого документу /а.с. 111/.

Зазначений виконавчий документ, постанова про закінчення виконавчого провадження, постанова про стягнення виконавчого збору, постанова про стягнення витрат на проведення виконавчих дій направлено до Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції /а.с. 111, 112/.

Постановами старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_6 від 29 червня 2016 року закінчено виконавчі провадження з виконання виконавчих листів, виданих 19 лютого 2015 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 16400,00 грн. та судових витрат в розмірі 243,60 грн. у звязку з направленням зазначених виконавчих документів для виконання за місцем проживання боржника /а.с. 114, 115/.

Постановою державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківської області від 15 липня 2016 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» /а.с. 113/.

Зі змісту повідомлення державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання від 25 жовтня 2016 року вбачається, що згідно п. 4 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» від 05 жовтня 2016 року передача виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України. У випадках, передбачених пунктами 4, матеріали виконавчого провадження передаються сформованими у хронологічному порядку за датами надходження документів, прошитими та пронумерованими, з описом документів /а.с. 120, 121/.

Норма п. 8 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» на яку посилається ст. державний виконавець Радчук В.В. в обґрунтування вчинення своїх дій чи/і бездіяльності з повернення виконавчих документів стягувача без прийняття їх до виконання передбачає, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження серед інших підстав 7 (семи) підстав і у разі: 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, а норма п. 4 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 05 жовтня 2016 року передбачає: Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України, тобто має відсилочну норму до Наказу Міністерства юстиції України № 38/5 від 17 травня 2004 року із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 53/5 від 30 червня 2006 року «Про затвердження Порядку передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого або виконавчої групи, від одного державного виконавця до іншого» який і встановлює єдиний механізм передачі виконавчих проваджень і поширюється на всі виконавчі провадження, які перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби, у тому числі на матеріали зведених виконавчих проваджень.

Нормами розділу 2 Наказу Міністерства юстиції України № 38/5 від 17 травня 2004 року із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 53/5 від 30 червня 2006 року «Про затвердження Порядку передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого або виконавчої групи, від одного державного виконавця до іншого» щодо організації передачі матеріалів виконавчого провадження передбачено наступне:

2.1. Передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися: до відділу примусового виконання рішень, Департаменту ДВС, інших органів ДВС та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням директора Департаменту ДВС, керівника відділу примусового виконання рішень щодо будь-яких виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в органах ДВС; (Абзац другий пункту 2.1 із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 53/5 від 30 червня 2006 року) до відділу примусового виконання рішень регіонального органу ДВС, територіальних органів ДВС та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням керівників регіонального органу ДВС, відділів примусового виконання рішень регіонального органу ДВС щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в територіальних органах ДВС; - до виконавчої групи, утвореної в межах органу ДВС, - за рішенням керівника цього органу ДВС; - від одного державного виконавця до іншого в межах органу ДВС та виконавчої групи - за рішенням відповідних керівників цих органів та керівника виконавчої групи у разі покладення на нього прав та повноважень, встановлених Законом, у виконавчому провадженні для начальників державної виконавчої служби в районах, містах (містах обласного значення), у районах міста.

2.2. Посадова особа про передачу матеріалів виконавчого провадження виносить вмотивовану постанову. У постанові зазначаються обставини, які обумовили передачу виконавчого провадження, визначаються особи, на яких покладаються обов'язки щодо передачі та прийняття матеріалів виконавчого провадження,

встановлюються спосіб та строки передачі.

2.3. Державний виконавець зобов'язаний прийняти (передати) матеріали виконавчого провадження у спосіб та строки, зазначені в постанові.

2.4. Матеріали виконавчого провадження передаються сформованими у хронологічному порядку за датами надходження документів, прошиті та пронумеровані, з описом документів.

2.5. Про передачу матеріалів виконавчого провадження складається акт приймання-передавання, який підписується державним виконавцем, що передає, і державним виконавцем, що приймає провадження. У разі відсутності державного виконавця, на виконанні в якого перебувало виконавче провадження, акт підписується іншою посадовою особою, уповноваженою керівником відповідного органу ДВС.

В акті приймання-передавання вказуються номер виконавчого провадження, найменування сторін, характер стягнення та кількість документів, які в ньому перебувають.

Акт приймання-передавання складається у двох примірниках, перший - долучається до матеріалів виконавчого провадження, яке передається, другий - залишається в органі ДВС разом з копіями інших матеріалів щодо приймання-передавання виконавчого провадження та долучається до відповідної номенклатурної справи органу ДВС.

2.6. Державний виконавець, який приймає виконавче провадження, разом з актом приймання-передавання, у разі наявності, передає керівнику відповідного органу ДВС письмові зауваження щодо матеріалів виконавчого провадження.

2.7. Одночасно з підписанням акта приймання-передавання державний виконавець виносить постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження.

2.8. З постановою про передачу матеріалів виконавчого провадження або про прийняття до виконання виконавчого провадження ознайомлюються сторони виконавчого провадження.

2.9. Акт приймання-передавання затверджується посадовою особою, яка прийняла рішення про передачу.

Нормою ж п. 1.3. розділу 1 Загальні положення передбачено 1.3. Контроль за додержанням цього Порядку та дотриманням строків передачі виконавчих проваджень здійснюють директор Департаменту ДВС, начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС, начальники державної виконавчої служби Автономної Республіки Крим, областей та міст Києва і Севастополя, начальники відділів примусового виконання рішень відповідних державних виконавчих служб, керівники виконавчих груп у разі покладення на них прав та повноважень, установлених законом, у виконавчому провадженні для начальників державної виконавчої служби у районах, містах (містах обласного значення), районах у містах, начальники державної виконавчої служби у районах, містах (містах обласного значення), районах у містах, яким безпосередньо підпорядкований державний виконавець, у провадженні якого перебуває відповідне виконавче провадження, відтак, цим нормативно правовим актом контроль за додержанням цього Порядку ст. державним виконавцем Радчук В.В. покладено на начальника Харківського районного ДВС ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_3

Наведені вище норми спеціального закону і підзаконного нормативно-правового акту Міністерства юстиції України взагалі не передбачають правових підстав або настання правових наслідків (у разі їх порушення шляхом: матеріали виконавчого провадження передаються не сформованими у хронологічному порядку за датами надходження документів, прошитими та пронумерованими, з описом документів) у вигляді: повернення виконавчих документів без прийняття їх до виконання, однак, ст. державний виконавець Радчук В.В. за фактичних обставин взагалі жодним чином і у будь-який спосіб не визначила та не зафіксувала на будь-яких носіях інформації чи/і у відповідних єдиних державних реєстрах цих конкретних передбачених законом (п. 8 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження») обставин, а Наказ Міністерства юстиції України № 38/5 від 17 травня 2004 року із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 53/5 від 30 червня 2006 року «Про затвердження Порядку передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого або виконавчої групи, від одного державного виконавця до іншого» також не передбачає правових підстав або настання правових наслідків у вигляді: повернення виконавчих документів без прийняття їх до виконання.

Таким чином, з приведених норм, при судовому врегулюванні даних спірних публічних правовідносин випливає, що передача матеріалів виконавчого провадження від одного органу ДВС до іншого здійснюється державним виконавцем виключно за постановою начальника органу ДВС у спосіб та строки, зазначені в цій постанові. Про передачу матеріалів виконавчого провадження складається акт приймання-передавання, який підписується державним виконавцем, що передає, і державним виконавцем, що приймає провадження, чого посадовими (службовими) особами ст. державним виконавцем Харківського районного ДВС ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_2 та ії безпосереднім керівником цього органу ДВС ОСОБА_3 внаслідок бездіяльності через безконтрольність здійснено не було і що є порушенням порядку та процедури прямо, чітко і однозначно передбачених чинним законодавством України наслідком чого стало суттєве порушення прав та охоронюваних законом інтересів стягувача ОСОБА_1

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу», працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Отже, суд приходить до висновку, що бездіяльність старшого державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 та начальника Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 є неправомірною.

Вищевикладене свідчить про суттєві порушення норм чинного законодавства державним виконавцем.

Отже, враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне зобовязати старшого державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 та начальника Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 здійснити дії з примусового виконання виконавчих листів №635/9270/14-ц від 19 грудня 2014 року, виданих 19 лютого 2015 року Харківським районним судом Харківської області.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 197, 386, 387, 388 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 та начальника Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 та начальника Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 неправомірною.

Зобовязати старшого державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 та начальника Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 здійснити дії з примусового виконання виконавчих листів №635/9270/14-ц від 19 грудня 2014 року, виданих 19 лютого 2015 року Харківським районним судом Харківської області.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: А.Ю. Полєхін