АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/7782/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/789/478/17 Доповідач - Шевчук Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Щавурська Н. Б.,

за участі секретаря - Шмигельська І.З.

сторін : апелянта - ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

представника Управління Держпраці

в Тернопільській області - ОСОБА_3

третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 березня 2017 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Тернопільській області, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_4, приватне акціонерне товариство "Тернопільський молокозавод" про визнання нещасного випадку таким, що не пов'язаний з виробництвом та скасування актів,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до Управління Держпраці у Тернопільській області, треті особи на стороні відповідача фізична особа - підприємець ОСОБА_5, ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство «Тернопільський молокозавод» про визнання нещасного випадку таким, що не пов'язаний з виробництвом та скасування актів. В обґрунтування вимог посилався на те, що 01.06.2016 р. біля 00 год. 15 хв., на автомобільній дорозі М-19 «Доманово-Ковель-Чернівці-Терєблече» між селами Заруддя - Колодно Збаразького району Тернопільської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ПрАТ «Тернопільський молокозавод» - ОСОБА_7 та водія ОСОБА_8, який внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, загинув. По факту настання даного нещасного випадку, комісією було проведене спеціальне розслідування та складено ОСОБА_7 форми Н-5 і ОСОБА_7 №2 форми Н-1, затверджені начальником Управління Держпраці у Тернопільській області, про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом по відношенню до роботодавця фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 Вважає даний нещасний випадок, не пов'язаний з виробництвом по відношенню до нього, а ОСОБА_7 форми Н-5 і ОСОБА_7 № 2 форми Н-1 від 24.06.2016р. - такими, що не відповідають дійсності та обставинам справи, оскільки на час ДТП, водій ОСОБА_8 не виконував трудових обовязків згідно трудового договору укладеного з фізичною особою підприємцем ОСОБА_6

Рішенням Тернопільського містькрайонного суду від 14 березня 2017 року у задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Тернопільській області, треті особи на стороні відповідача фізична особа - підприємець ОСОБА_5, ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство «Тернопільський молокозавод» про визнання нещасного випадку таким, що не пов'язаний з виробництвом та скасування актів - відмовлено.

В апеляційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування вимог вказує на те, що суд помилково прийшов до висновку, що на момент настання нещасного випадку трудовий договір між водієм ОСОБА_8 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не був припинений. Вказує на те, що в момент настання нещасного випадку водій ОСОБА_8 перебував в трудових відносинах з фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 та виконував його доручення на ввіреному йому трансопортному засобі.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені у апеляційній скарзі.

Представник відповідача апеляційну скаргу заперечив рішення суду вважає законним і обгрунтованим.

ОСОБА_4 рішення суду вважає законним і обгрунтованим.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення .

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.Рішення суду на думку колегії суддів даним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні даного позову , суд першої інстанції виходив з того, що водій ОСОБА_8 станом на дату нещасного випадку перебував у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_6 та був фактично допущений до роботи, в зв'язку з чим є всі підстави вважати, що нещасний випадок, який стався 01 червня 2016 року, є таким, що пов'язаний з виробництвом.

Однак колегія суддів з даним висновком не повністю погоджується.

Судом встановлено, що 01 червня 2016 р. біля 00 год. 15 хв., на автомобільній дорозі М-19 «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече», між селами Заруддя - Колодно Збаразького району Тернопільської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія ПрАТ «Тернопільський молокозавод» - ОСОБА_7 та водія ОСОБА_8, який перебував у трудових відносинах у фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 та який внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, загинув.

Як вбачається із висновку спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 01 червня 2016 року Управління Держпраці у Тернопільській області, нещасний випадок із ОСОБА_7 пов'язаний з виробництвом. Водій ОСОБА_8 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_6 Відповідно до табелю обліку використаного робочого часу ФОП ОСОБА_6 водій ОСОБА_8 27 травня 2016 року відпрацював 8 годин робочого часу, потім повідомив ОСОБА_6 про своє подальше звільнення. 31 травня 2016 року ФОП ОСОБА_6 вніс в трудову книжку водія ОСОБА_8 запис за №11 «Звільнений з роботи за угодою сторін ст.36 п.1 КЗпП України», наказ 31 від 31.05.2016 року, за №12 в трудовій книжці ОСОБА_8 внесено «запис №11 вважати недійсним».

Фізична особа - підприємець ОСОБА_5 мав намір заключити із водієм ОСОБА_8 трудовий договір, але зареєструвати його у фіскальних органах не зміг, оскілки ФОП ОСОБА_6 не розірвав з ОСОБА_8 трудовий договір. Оскільки водій ОСОБА_8 не розірвав трудовий договір з ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_5 звернувся з листом від 31.05.2016 року до ФОП ОСОБА_6 де попросив про направлення у відрядження водія ОСОБА_8, оплату за виконану роботу гарантував. ФОП ОСОБА_6 письмово не відреагував на лист ФОП ОСОБА_9 ФОП ОСОБА_5 31 травня 2016 року провів із водієм ОСОБА_8 вступний інструктаж з охорони праці. Водій ОСОБА_8 на цей час отримав шляховий листок у ФОП ОСОБА_9, пройшов перед рейсовий медичний огляд та технічний огляд автобуса, і виїхав на маршрут автобусом БАЗ, державний номер В01299АА (шляховий листок №000970 від 31.05.2016 року).

На підставі п.15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, комісія вважає, що нещасний випадок із ОСОБА_8 пов'язаний з виробництвом і на нього складаються акти форми Н-1, Н-5.

Із матеріалів зазначеного розслідування, а саме із копії трудової книжки ОСОБА_8, серії УКР №01610343, останній прийнятий на роботу у фізичної особи підприємця ОСОБА_6 на посаду водія за трудовим договором №3 від 01.11.2013 року, зареєстрованим у Тернопільському міському центрі зайнятості. Як вбачається із запису у ній під №11 від 31.05.2016 року, виконаного ФОП ОСОБА_6 та скріпленого його печаткою, ОСОБА_8 звільнено з роботи за згодою сторін (ст.36.п.1 КЗпП України) з 31.05.2016 року згідно наказу №1 від 31 травня 2016 року. Проте, згідно запису під №12 від 31.05.2016 року за підписом ФОП ОСОБА_6, вбачається, що попередній запис під №11 слід вважати не дійсним.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», редакція якої діяла на момент настання нещасного випадку, нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Згідно п.2 ст.15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 30 листопада 2011р., редакція якого діяла на момент настання нещасного випадку, (далі Порядок) обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконанням потерпілим трудових (посадових) обов'язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу.

При цьому, пунктом 4 статті 15 Порядку встановлено, що нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом у разі виконання завдань відповідно до розпорядження роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні.

Отже, аналіз вказаних норм свідчить про те, що Порядком передбачено, що нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом у разі його настання під час виконання потерпілим завдань роботодавця у робочий час, а у неробочий час - за розпорядженням роботодавця здійснювати такі роботи.

Під час розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_8 встановлено, що роботодавцем ОСОБА_1 не надавалося розпорядження ОСОБА_8 виконувати трудові обовязки у ФОП ОСОБА_9 та виїзджати на маршрут автобусом БАЗ, державний номер В01299АА (шляховий листок №000970 від 31.05.2016 року). який належав ФОП ОСОБА_9

Таким чином нещасний випадок, який стався з ОСОБА_8 не може бути визнаний таким, що пов'язаний з виробництвом по відношенню до роботодавця фізичної особи - підприємця ОСОБА_6, оскільки його настання відбулось не під час виконання потерпілим завдань роботодавця у робочий час, або у неробочий час, а підчас виконання трудових роботодавця ФОП ОСОБА_9

В суді апеляційної інстанції представник Управління Держпраці в Тернопільській області не заперечила ту обставину, що потерпілий ОСОБА_8 на час настання нещасного випадку перебував фактично у трудових стосунках з ФОП ОСОБА_5 і не виконував трудових обовязків чи доручень роботодавця фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 Представник пояснила, що комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок пов'язаний з виробництвом у позивача, оскільки потерпілий офіційно рахувався таким, що перебував в трудових стосунках з позивачем хоч і не виконував трудових обовязків в день настання нещасного випадку.

Таким чином обставини загибелі ОСОБА_8 свідчать про те, що нещасний випадок, не є таким, що пов'язаний з виробництвом по відношенню до роботодавця фізичної особи - підприємця ОСОБА_6, в зв'язку з чим комісією безпідставно складено ОСОБА_7 розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та ОСОБА_7 № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за Формою Н-1, таким, що пов'язаний з виробництвом по відношенню до роботодавця фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 В той же час при розлідуванні нещасного випадку комісією безпідставно не взято до уваги ту обставину, що нещасний випадок з потерпілим стався під час виконання останнім трудових обовязків у ФОП ОСОБА_5, з яким була укладена трудова угода, про що свідчать обставини справи та матеріали справи, зокрема виїзд на маршрут автобусом БАЗ, державний номер В01299АА, шляховий листок №000970 від 31.05.2016 року, який виданий ФОП ОСОБА_5

Згідно з ч.1 ст.309 цього Кодексу порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

З огляду на викладене, має місце порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що дає підстави частково скасувати рішення та ухвалити нове, яким скасувати оспорювані акти про нещасний випадок на виробництві.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково .

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 березня 2017 року скасувати в частині відмови в скасуванні ОСОБА_7 форми Н-5 і ОСОБА_7 №2 форми Н-1 від 24.06.2016 року про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом. Постановити в цій частині нове рішення, яким скасувати ОСОБА_7 форми Н-5 і ОСОБА_7 №2 форми Н-1 від 24.06.2016 року про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, затверджені начальником Управління Держпраці у Тернопільській області.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_10