Номер провадження: 22-ц/785/4481/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

За участю секретаря Поліхранової Ю.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.03.2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6

-про стягнення штрафних санкцій за порушення грошового зобовязання.

ВСТАНОВИЛА:

29.11.2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовними вимогами в котрих просила суд стягнути з ОСОБА_6 на свою користь грошову суму індексу інфляції з суми боргу 502 68 грн. та 3% річних посилаючись на вимоги ст.625 ЦК України. При цьому зазначає, що відповідачка не виконує рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.09.2015 року за яким на її користь стягнуто 502 668 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 3% з суми боргу,яка утворилась в результаті невиконання рішення суду від 22.09.2015 року в розмірі 21 725,31 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 Л,А. ставить питання про часткове скасування рішення суду з ухваленням нового рішення котрим стягнути грошову суму індексу інфляції та відсоткової ставки з суми боргу в наслідок невиконання рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому надала апеляційному суду розрахунок з 22.09.2015 по 01.05.2017 роки розрахувавши:

-суму інфляції-101 740 грн.

-3%-21 725 грн.31 коп.

Заявниця посилається на те, що ухвалення судом рішення про задоволення вимог,виконання якого не здійснено, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє права кредитора на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

В судове засідання відповідачка не зявилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином.

В своїй заяві просить справу слухати за її відсутності.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за її відсутності.

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача,вислухавши пояснення сторін,що зявились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в порядку ст.303 ЦПК України дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в позовних вимог щодо стягнення суми інфляції за порушення грошового зобовязання в порядку ст.625 ч.2 ЦК України районний суд виходив з того, що між сторонами у справі виникли грошові зобовязання в іноземній валюті, а індекс інфляції визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України - гривні.

Проте з таким судженням районного суду погодитись не можна так як він дійшов його в наслідок неповного зясування обставин по справі та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, сторонами не оспорюється, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.09.2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 502 668,36 коп. та судовий збір.( а.с.5).

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2015 року рішення набрало законної сили-05.10.2015 року( а.с. 6)

Матеріали справи не містять доказів щодо виконання зазначеного рішення. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині пятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Встановивши, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.09.2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 502 668,36 коп. та судовий збір районний суд дійшов помилкового висновку, що між сторонами виникли грошові зобовязання у іноземній валюті та не застосував вимоги ст.625 ч.2 ЦК України котра розповсюджується на дані правовідносини так як таке зобовязання зводиться до сплати грошей в національній валюті-гривні.

Отже, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.09.2015 року про стягнення з відповідача 502 668,36 грн.є грошовим зобовязанням котре ОСОБА_6 належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивачки інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобовязання, оскільки боржник зобовязаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми в порядку ст.625 ч.2 ЦК України.

З врахуванням періоду розрахунку з 05.10.2015 року по 01.04.2017 року інфляційне збільшення боргу становить :

Місяць року за період розрахункуІндекс інфляції, %
жовтень місяць 201598.7
листопад місяць 2015102.0
грудень місяць 2015100.7
січень місяць 2016100.9
лютий місяць 201699.6
березень місяць 2016101.0
квітень місяць 2016103.5
травень місяць 2016100.1
червень місяць 201699.8
липень місяць 201699.9
серпень місяць 201699.7
вересень місяць 2016101.8
жовтень місяць 2016102.8
листопад місяць 2016101.8
грудень місяць 2016100.9
січень місяць 2017101.1
лютий місяць 2017101.0
березень місяць 2017101.8
квітень місяць 2017100.9
травень місяць 2017Індекс не встановлено

З врахуванням зазначеного інфляційне збільшення боргу за період з 05.10.2015 року по 01.05.2017 року становить- 97 892 грн.60 коп., та підлягає стягненню в судовому порядку.

В силу ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За таких обставин,судова колегія не перевіряє законність та обґрунтованість в іншій частині судового рішення за відсутності доводів апеляційної скарги.

Виходячи з вищезазначеного,районний суд помилково вважав, що між сторонами у справі виникли грошові зобовязання в іноземній валюті, а тому до спірних павовідносин не застосувуються вимоги ст.625 ч.2 ЦК України в частині чтягнення інфляційних витрат, що є порушенням вимог ст.212-215 ЦПК України, а тому з підстав ст.309 ч.1 п.3,4 ЦПК України рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

В силу ст.88 ЦПК України на користь заявника підлягають стягненню понесені витрати за подачу апеляційної скарги так як вони документально підтверджені.

Керуючись ст. 218, 303,307,309,316 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.03.2017 року скасувати в частині відмови в позові з ухваленням нового рішення.

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення грошової суми індексу інфляції задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суму індексу інфляції за період з 05.10.2015 року по 01.05.2017 року в розмірі 97 892 грн.60 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати в розмірі 825 грн.

Рішення набирає законної сили негайно та підлягає оскарженню в касаційному порядку на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді - А.І. Дрішлюк

ОСОБА_4