Справа № 126/3405/16-ц Провадження № 22-ц/772/1539/2017Головуючий в суді першої інстанції Хмель Р. В.
Категорія 39Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Сала Т.Б.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 03.04.2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович, про встановлення факту, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2016 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що він є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована у будинку АДРЕСА_1, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшли: право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1; право на пайовий фонд майна ТОВ «Агрофірма «Баланівська» відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_2; побутові та окремі інші речі померлої. В позові зазначено, що він прийняв спадщину, вступивши у володіння спадковим майном, крім того, він є інвалідом II групи та перебував на утриманні померлої ОСОБА_6. Вказані обставини встановлені рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 16.12.2015 року у справі №126/3813/15-ц, яке було оскаржене в апеляційному порядку ОСОБА_4 в частині визнання за ним права на земельну частку (пай), посилаючись на те, що право на земельну частку (пай) належить їй на підставі заповіту та свідоцтва про право на спадщину. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 28.12.2016 року рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 16.12.2015 року в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 - скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні даної позовної вимоги - відмовлено, а в іншій частині (щодо встановлення факту перебування на утриманні та визнання за ним, як за спадкоємцем за законом права власності на майновий пай) - залишено без змін. Підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання права власності на земельний пай стало те, що у довідці Держгеокадастру у Бершадському районі Вінницької області від 30.09.2015 року значиться сертифікат на право на земельну ділянку (пай) серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_5, а не ОСОБА_5. За таких обставин, виникла необхідність у встановленні факту, що ОСОБА_5 належав сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_5.

Позивачем зазначено, що він є інвалідом II групи та перебував на утриманні померлої ОСОБА_5, що встановлено судовим рішенням, також цим же рішенням суду його визнано спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 за законом на майновий пай. В свою чергу, ОСОБА_8 претендує на спадкове майно за заповітом, хоча факт прийняття нею спадщини не підтверджено. У зв'язку з тим, що у нього відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, зокрема сертифікат на земельну частку (пай), він не має змоги оформити свої спадкові права. Крім того, у правовстановлюючому документі зазначено ім'я та по-батькові померлої з помилками. Вважає, що за таких обставин є підстави для визнання права власності у порядку спадкування на спадкове майно, що складається із права на земельну частку (пай), у судовому порядку.

Крім того в позові зазначено, що про наявність оскаржуваного свідоцтва про право на спадщину за заповітом та про порушення своїх прав він дізнався при розгляді вищевказаної справи, при цьому свідоцтво про право на спадщину за заповітом видано поза місцем відкриття спадщини, оскільки ОСОБА_5 проживала, померла та мала майно у с. Баланівка Бершадському районі Вінницької області, тобто місцем відкриття спадщини є Бершадський район Вінницької області, а не м. Київ. Одним із документів, що був підставою для видачі оскаржуваного свідоцтва, є наданий органом РАГС на запит нотаріуса - запис акта про смерть, де чітко зазначено місце проживання померлої - с. Баланівка. ОСОБА_4 жодної дії для прийняття спадщини не вчинила, фактично в управління або володіння спадковим майном не вступала, а також до державної нотаріальної контори у встановлений законом 6-місячний термін з моменту відкриття спадщини, не зверталась, що вказує на те, що вона не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5. За таких обставин, оскільки відсутній факт прийняття відповідачем спадщини, тому, відповідно, оскаржуване свідоцтво видано незаконно, без відповідних на те підстав. Крім того, для видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідачем нотаріусу було надано два сертифікати на земельний пай НОМЕР_3 від 18.03.1997 року та НОМЕР_1 від 03.03.2000 року, однак в заповіті зазначено сертифікат НОМЕР_3, при цьому нотаріус на власний розсуд видав свідоцтво на земельний пай згідно сертифікату НОМЕР_1, не переконавшись у дійсності вказаних сертифікатів, а тому з урахуванням наведених обставин, позивач просив встановити факт, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, виданий на підставі рішення Бершадської районної державної адміністрації від 22.02.2000 року №46 на ім'я ОСОБА_5; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 01.02.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С., зареєстроване в реєстрі №99 та визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, виданого на підставі рішення Бершадської районної державної адміністрації від 22.02.2000 року №46.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 03.04.2017 року позов задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, виданий на підставі рішення Бершадської районної державної адміністрації від 22.02.2000 року №46 на ім'я ОСОБА_5.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 01.02.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С., зареєстроване в реєстрі №99.

Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, виданого на підставі рішення Бершадської районної державної адміністрації від 22.02.2000 року №46.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 01.02.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С., зареєстроване в реєстрі №99 та визнання за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 права на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, виданого на підставі рішення Бершадської районної державної адміністрації від 22.02.2000 року №46 скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права.

ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вказавши на її безпідставність і законність та обґрунтованість рішення суду.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий О.С. та ОСОБА_4 в судове засідання з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що розбіжності у написанні імені та по батькові спадкодавця є випадковими, однак встановлення факту належності правовстановлюючого документу є необхідним для реалізації права на оформлення спадщини, при цьому встановлено, що ОСОБА_3 є спадкоємцем майна ОСОБА_5 і фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тоді як ОСОБА_4 відповідних дій, направлених на прийняття спадщини не вчинила і свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Баланівка Бершадського району Вінницької області померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бершадського районного управління юстиції у Вінницькій області 27.09.2015 року, а також записом акта про смерть №55 від ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 16.12.2015 року у цивільній справі №126/3813/15-ц за позовом ОСОБА_3 до Баланівської сільської ради Бершадського району про встановлення факту знаходження на утриманні та визнання права власності в порядку спадкування за законом позов задоволено повністю.

Встановлено факт, що ОСОБА_3 знаходився на утриманні ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не менше одного року до її смерті.

Визнано за ОСОБА_3, як за спадкоємцем за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, право власності на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, право на пайовий фонд майна ТОВ «Агрофірма «Баланівська» в розмірі 3 372 грн. відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_2.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 28.12.2016 року рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 16.12.2015 року в частині визнання права власності за ОСОБА_3 на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання права власності на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

18.03.1997 року ОСОБА_5, яка проживає в с. Баланівка Бершадського району Вінницької області, видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3, на підставі рішення Бершадської РДА від 17.12.1996 року №324, у землі, яка перебуває у колективній власності Агрофірми «Колос» розміром 2,43 в умовних кадастрових гектарах.

Відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 ОСОБА_5, яка проживає в с. Баланівка Бершадського району Вінницької області належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Агрофірми «Колос» розміром 2,05 в умовних кадастрових гектарах.

Із довідки Відділу Держгеокадастру у Бершадському районі Вінницької області № 1325 від 30.09.2015 року видно, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Бершадською РДА Вінницької області на ім'я ОСОБА_5, зареєстрований 07.03.2000 року за №1123 та виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, на підставі розпорядження Бершадської РДА від 22.02.2000 року № 46.

Крім того, із довідки Баланівської сільської ради №67 від 31.01.2017 року вбачається, що дійсно ОСОБА_5, 1925 року народження мала земельну ділянку (земельний пай), якою користувалося господарство ТОВ «Агрофірма Баланівська», тепер ПрАТ «Зернопродукт МХП».

Із довідки № 01.1-21/676 від 06.02.2017 року, виданої відділом Держгеокадастру у Бершадському районі Вінницької області вбачається, що 07.03.2000 року ОСОБА_5 отримала сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, на підставі розпорядження Бершадської РДА від 22.02.2000 року №46. Відповідно до розпорядження Бершадської РДА від 04.02.2000 року №31 визнано недійсним розрахунок вартості по паюванню земель по агрофірмі «Колос», затверджені розпорядженням від 17.12.1996 року №324 та сертифікати, що були видані членам господарства згідно цього розпорядження. Зіпсовані бланки сертифікатів були списані та видані нові членам господарства.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що розбіжності у написанні імені та по батькові спадкодавця у свідоцтві про смерть та сертифікаті про право на земельну частку (пай) є випадковими, оскільки дійсно ОСОБА_5 мала земельну частку (пай) на території Баланівської сільської ради Бершадського району, при цьому встановлення даного факту необхідне для реалізації позивачем права на оформлення спадщини.

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_3 заявлено вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, мотивовану тим, що оскаржуване свідоцтво видано поза місцем відкриття спадщини, при цьому нотаріусом не перевірено факт прийняття спадщини відповідачем, а також вказаним свідоцтвом порушено право позивача на обов'язкову частку в спадщині.

01.02.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яким посвідчено, що на підставі заповіту спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) розміром 2,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належав спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6, виданого 03.03.2000 року Бершадською районною державною адміністрацією Вінницької області, зареєстрованого 07.03.2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1123, вартість земельної ділянки частки (паю) становить 9 713,00 грн..

Зі змісту самого заповіту від 24.12.1997 року вбачається, що за життя ОСОБА_5 вчинила розпорядження, яким на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_4 належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3, виданий «Агрофірмою «Колос» с. Баланівка від 18.03.1997 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Крім того, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 18/5 від 14.06.1994 року, чинної на момент існування правовідносин, пов'язаних з відкриттям спадщини після смерті ОСОБА_5 та відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» у державних нотаріальних конторах вчиняються такі нотаріальні дії, зокрема видаються свідоцтва про право на спадщину.

Пунктами 108 та 109 даної Інструкції передбачено, що на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному окремо.

З матеріалів справи видно, що постійним місцем проживання ОСОБА_5 було с. Баланівка Бершадського району Вінницької області, що підтверджується довідками Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області від 17.10.2016 року та 09.02.2017 року, а також записом акта про смерть №55 від ІНФОРМАЦІЯ_1, відтак згідно вимог ст. 526 ЦК УРСР 1963 року, місцем відкриття спадщини є Бершадський район Вінницької області.

Із листа Бершадської державної нотаріальної контори №176/01-16 від 10.03.2017 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, не заводилась.

З матеріалів спадкової справи №7/2015 , заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. вбачається, що дана справа була заведена 29.10.2015 року на підставі заяви ОСОБА_4, яка у своїй заяві вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, яка залишила заповіт на її ім'я. В Інформаційній довідці зі спадкового реєстру вказано, що заповіт складений 24.12.1997 року ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_4 чинний. З витягу із спадкового реєстру вбачається, що інших спадкових справ після смерті ОСОБА_5 не заведено. Документами, які підтверджували право власності померлої на спадкове майно є сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 03.03.2000 року на ім'я ОСОБА_5 та сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 18.03.1997 року на ім'я ОСОБА_5. Документом, який підтвердив реєстрацію померлої в одному будинку із ОСОБА_4 є копія домової книги.

Крім того, на запит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу №58 від 01.10.2015 року було надано відповідь з ВДРАЦС Бершадського РУЮ Вінницької області від 16.10.2015 року, яка містила копію актового запису про смерть ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Баланівка Бершадського району Вінницької області.

Вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій частині дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 16.12.2015 року та рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 28.12.2016 року встановлено, що ОСОБА_3 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, оскільки знаходився на її утриманні не менше одного року до її смерті, прийняв спадщину у встановленому на той час законом порядку шляхом вступу в управління та володіння майном.

З матеріалів справи видно, що державним нотаріусом Бершадської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що належала ОСОБА_5 в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №801/02-31 від 22.10.2015 року.

Крім того, відповідно до ст. 535 ЦК УРСР 1963 року неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки нотаріус при видачі оскаржуваного свідоцтва не врахував розбіжностей у написанні імені та по батькові особи вказаної у заповіті, правовстановлюючих документах та актовому записі про смерть, що могло свідчити про те, що це різні особи. Крім того, у свідоцтві про право на спадщину нотаріус вказав про визнання права на спадкове майно, яке фактично не охоплене заповітом, а також спадкову справу було заведено поза місцем відкриття спадщини, чим порушено норми цивільного законодавства, чинного на момент існування спірних правовідносини, та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 18/5 від 14.06.1994 року, без урахування обов'язкової частки одного із спадкоємців.

Також, звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_3 заявлено вимогу про визнання за ним права власності на спадкове майно, а саме права на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6, виданого на підставі рішення Бершадської районної державної адміністрації від 22.02.2000 року №46, мотивовану тим, що він є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 та прийняв спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК УРСР 1963 року в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права на спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки рішенням Бершадського районного суду Вінницької області задоволено вимогу про встановлення факту належності ОСОБА_6 сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6, виданого на підставі рішення Бершадської районної державної адміністрації від 22.02.2000 року №46, і в цій частині рішення суду сторонами не оскаржується та при наявності підстав для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину і враховуючи те, що ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, належним чином не прийняла спадщину, а звернулась із заявою про прийняття спадщини лише в жовтні 2015 року, тобто з пропуском, передбаченого ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, строку для прийняття спадщини, тому суд першої інстанцій дійшов вірного висновку про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6 за ОСОБА_3, так як останній прийняв спадщину у встановленому законом порядку шляхом вступу в управління та володіння майном, а також перебував на утриманні померлої і має право на обов'язкову частку у спадщині.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок щодо наявності підстав для задоволення позову.

Викладені в апеляційній скарзі твердження про те, що відповідач проживала разом із спадкодавцем, а також прийняла спадщину шляхом проживання з померлою за однією адресою, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не підтверджені належними доказами і до того ж, дані твердження спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання на те, що позивач є таким, що не прийняв спадщину та не звертався до суду з вимогами про продовження строку на прийняття спадщини, є безпідставними, оскільки останній згідно судового рішення, яке набрало законної сили, є таким, що прийняв спадщину у встановленому на той час законом порядку шляхом вступу в управління та володіння майном і перебував на утриманні померлої, відтак має право на обов'язкову частку у спадщині.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича відхилити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 03.04.2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ Т.Б. Сало

Згідно з оригіналом: