КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/361/17
Провадження №2/319/254/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року смт Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Валігурського Г.Ю.,

при секретарі Шипко А.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача-1 ОСОБА_3,

представника відповідача-1 ОСОБА_4,

відповідача-2 ОСОБА_5,

третьої особи-1 не прибув,

третьої особи-2 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Більмак Запорізької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа-1 Більмацька селищна рада Більмацького району Запорізької області, третя особа-2 Служба у справах дітей Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком

в с т а н о в и в:

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа-1 Більмацька селищна рада Більмацького району Запорізької області, третя особа-2 Служба у справах дітей Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком №8а по вул. Шевченка в смт Більмак Запорізької області, із зняттям з їх реєстраціного обліку.

Позовні вимоги позивач обґрунтувує тим, що відповідачі проживають у вказаному будинку як особи, що були зареєстровані за згодою колишнього власника, вони втратили право на користування спірним житловим будинком, передбачене нормами ст. ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, якими гарантовано право на користування членами сім'ї власника житловим приміщенням за наявності збереження права власності на житло власника, оскільки відбулася заміна власника будинку.

Відповідачі зареєстровані та мешкають у спірному будинку, не є членами сім'ї позивача, як і не були членами сім'ї відповідача, не ведуть спільного господарства, не мають письмової згоди позивача на вселення, не надають доступу до будинку. Проживання та реєстрація відповідачів у будинку створює власнику будинку перешкоди, порушується його право на володіння, розпорядження та користування власністю, а тому на думку ОСОБА_1 відповідачі мають бути визнані такими, що втратили право на користування спірним житловим будинком в судовому порядку відповідно до норми ст. 391 ЦК України.

Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав вказаних у позові.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що має намір продати житловий будинок, проте не має до нього доступу, оскільки ключі від будинку у відповідачів, які не допускають його до будинку.

Представник відповіда-1 проти позову заперечує, стверджуючи, що відповідачі мають право користування житловим будинком на підставі норм Житлового кодексу України, перешкод позивачу у користуванні житловим будинком не чинять. Пояснив, що відповідачка ОСОБА_3 проживала з попереднім власником будинку, яким був батько позивача, однією сімєю як дружина та чоловік. Також зазначив, що у будинку проживає та зареєстрований малолітній син відповідачки ОСОБА_5 у звязку з чим визнання її такою що втратила користування порушить права дитини.

Відповідачка-1 підтримала заперечення висловлені представником, та додала, що вона проживала з попереднім власником як дружина й чоловік, проте шлюб між ними не укладався. Після смерті ОСОБА_7 у них з позивачем була домовленість про те, що вони знімуться з реєстрації з будинку до 01.03.2017, а до 01.04.2017 виїдуть з нього. Проте у звязку із скрутним матеріальним становищем, вони не мають можливості придбати інше житло, у звязку з чим продовжують проживати у належному позивачеві будинку. Зазначила, що у разі продажу будинку позивачем вона виїде з будинку та зніметься з реєстрації. Пояснила, що дійсно ключі від будинку мають лише відповідачі та оскільки у будинку знаходяться їх речі, вона не дозволяє за своєї відсутності заходити в будинок в тому числі й позивачу.

Відповідач-2 ОСОБА_5 також заперечували проти позову з аналогічних підстав.

Більмацькою селищною радою подано заяву про розгляд справи без участі її представника у якій повідомлено про визнання позову.

Представник служби у справах дітей Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області при розгляді справи зазначив, що покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та докази надані сторонами, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 02 листопада 2016 року у справі №319/1338/16-ц за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 визнано право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди за адресою: вул. Шевченка, буд. 8а в смт Більмак Запорізької області (далі житловий будинок).

ОСОБА_8 з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно №73879136 від 24.11.2016 право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за позивачем 22.11.2016 роу.

У житловому будинку проживають та зареєстровані відповідач-1 ОСОБА_3, відповідач-2 ОСОБА_5, які були зареєстровані у ньому за згодою колишнього власника майна ОСОБА_7 Відповідачі не є членами сім'ї позивача у даній справі, як і не були членами сімї попереднього власника, в розумінні ст.ст. 156, 64 ЖК України.

Посилання відповідачки-1 на ту обставину, що вона проживала з колишнім власником будинку як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, не підтверджено належними та допустимими доказами. Крім того, вказані обставини спростовуються наданими сторонами в судовому засіданні документами, а саме копією заяви про встановлення факту проживання однією сімєю поданою до Куйбишевського районного суду Запорізької області ОСОБА_3 та ухвалою вказаного суду від 24 травня 2016 року, якою вказану заяву залишено без розгляду та розяснено заявниці право на звернення до суду в порядку позовного провадження. З пояснень відповідачки ОСОБА_3 слідує, що з таким позовом вона до суду не зверталась.

Наведені вище обставини у справі підтверджуються копією Довідки від 10.03.2017 року №2033 виданою виконавчим комітетом Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області, копією домової книги, Інформацією Головного управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, наданою на відповідний запит суду та не оспорюються сторонами.

ОСОБА_1 пред'явив до суду даний позов на підставі ст. ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України (негаторний позов) та просить усунути порушення у володінні та користуванні власністю з боку відповідачів.

Правом на негаторний позов наділений в тому числі власник, що володіє річчю, але позбавлений можливості користуватися чи розпоряджатися нею. Як відповідач у такому спорі виступає особа/особи, що своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності (права титульного володіння).

На обґрунтування факту протиправності дій відповідачів, які створюють перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме: відсутності у відповідачів законного права на користування спірною нерухомістю; безпідставності їх проживання у житловому будинку, позивач посилалися на норми ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України та те, що після припинення у колишнього власника права власності на житловий будинок, припинилося і право відповідачів на користування таким майном.

Слід зазначити, що обов'язком власника у негаторному позові не є доказування неправомірності дій відповідача. Вони припускаються такими, доки сам відповідач не доведе правомірність своєї поведінки. В даному випадку на відповідачів покладається обов'язок по доведенню факту правомірності їх проживання у житловому будинку, чого зроблено не було.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистогопроживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

ОСОБА_8 з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом України в постанові від 16.11.2016 у справі №6-709цс16 (№688/63/15-ц), яка відповідно до ч. 2 ст. 3607 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідачами не доведено правомірності проживання та реєстрації в житловому будинку після смерті попереднього власника та переходу права власності на житловий будинок до позивача. Доказів права користування житловим будинком відповідачами не надано.

Оскільки судом встановлено, що проживання та реєстрація відповідачів порушує/обмежує право власності позивача, вимоги останнього в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком є обґрунтованими у звязку з чим підлягають задоволенню.

Заперечення відповідачів проти позову не приймаються судом до уваги з огляду на викладені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи.

Вимога щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі,зокрема й судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214 215, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: Більмацька селищна рада Більмацького району Запорізької області, Служба у справах дітей Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим будинком №8а по вул. Шевченка в смт Більмак Запорізької області.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 160 грн. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 160 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Куйбишевський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.Ю.Валігурський