АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3810/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1470/17Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Одринської Т.В., Дорош А.І., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувала у фактичному не зареєстрованому шлюбі з 08.09.2001 року по 12.05.2014 року, від якого вони мають неповнолітніх дітей, які знаходяться на утриманні позивача. Вказувала, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому вона змушена звертатися до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, не працюючого, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, іншими відомостями суд не володіє:

- на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Стягнення аліментів проводити починаючи з дати подачі позову до суду, а саме 21.11.2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Рішення в частині стягнення аліментів піддано негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2017 року заяву ОСОБА_2, про перегляд заочного рішення Полтавського районного суду від 02.02.2017 р. по цивільній справі № 545/3810/16-ц, провадження №2/545/184/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишено без задоволення.

З заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2017 року не погодився ОСОБА_2та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення місцевого суду є незаконним, необґрунтованим та винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не перебували в зареєстрованому шлюбу, проте проживали у фактичному шлюбі. Сторони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, матеріальний та сімейний стан платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду та вважає, що він зроблений на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким дана відповідна правова оцінка.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя.

Норми цієї Конвенції, відповідно до ст.9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

Відповідно до ст. ст. 180-181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов'язок по утриманню дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною.

Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд врахувавши всі обставини, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подачі позову, а саме: 21.11.2016 року та до досягнення дітьми повноліття. При цьому, на думку суду, такий розмір аліментів має забезпечити право малолітніх дітей сторін на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Доводи апелянта щодо виходу місцевого суду за межі позовних вимог є необґрунтованими виходячи з наступного. З наявних матеріалів справи вбачається, що позивачка протягом розгляду справи в суді першої інстанції уточнювала зміст своїх позовних вимог, в частині способу присудження аліментів, що підтверджується змістом резолютивної частини позовної заяви та текстом телефонограми від 02.02.2017 року (а.с.26). При цьому, на думку колегії суддів, за таких обставин відбулася не зміна предмету позову, а уточнення способу присудження аліментів, оскільки основна вимога позивача (стягнення аліментів) залишилася незміною. Таким чином, визначаючи спосіб присудження аліментів в залежності від обставин справи, місцевий суд не допустив вихід за межі позовних вимог.

Одночасно, колегією суддів, взято до уваги відношення відповідача до своїх процесуальних прав, зокрема останній будучи обізнаним проте, що дана справа розглядається Полтавським районним судом, протягом двох місячного строку її розгляду, не направив до суду будь-якої інформації, яка б вказувала на його відношення до позову, не виявив бажання ознайомитися з матеріалами справи, не з'явився в жодне із 3 судових засідань проведених місцевим судом, це при тому, що поважні причини у нього були лише на останнє засідання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/ Г.Л. Карпушин

Судді: /підпис/ Т.В. Одринська /підпис/ А.І. Дорош

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин

З оригіналом згідно: