Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/501/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 травня 2017 року м. Гребінка

«30» травня 2017 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

судді Шевченко В.М.,

секретар судового засідання Кузуб В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Гребінківського районного суду Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Гребінківського району Полтавської області про встановлення юридичного факту, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в:

позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, звертаючись з позовом до суду, просять встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яка померла 25.04.2016 року, як внучатих племінниць та двоюрідної баби, а також просять визнати у порядку спадкування за законом право власності по 1/2 частині кожній із позивачів земельної частки (паю) розміром 4,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с. Кулажинці Гребінківського району Полтавської області, згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серії ПЛ № 0029311, виданого 24.12.1996 року на підставі рішення Гребінківської районної державної адміністрації від 06.11.1996 року № 351.

Позивачі мотивують свою позовну заяву тим, що 25.04.2016 року померла їхня двоюрідна баба ОСОБА_4, яка на час смерті мала право на земельну частку (пай) розміром 4,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с. Кулажинці Гребінківського району Полтавської області, згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серії ПЛ № 0029311, виданого 24.12.1996 року на підставі рішення Гребінківської районної державної адміністрації від 06.11.1996 року № 351. Після звернення позивачів до нотаріальної установи із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на зазначену земельну частку (пай) з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно та не підтвердження факту родинних відносин між позивачами як спадкоємцями та спадкодавцем ОСОБА_4, що є підставою звернення позивачів з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, відповідно до якої проти задоволення позову не заперечує, просить провести розгляд справи за її відсутності.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, відповідно до якої проти задоволення позову не заперечує, просить провести розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Гребінківського району Полтавської області контори в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої проти задоволення позову не заперечує, просить провести розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення, серед іншого, факту родинних відносин між фізичними особами. (ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України)

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 померла 25 квітня 2016 року, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області від 28 квітня 2016 року, актовий запис № 77 (а.с. 18).

Задля звернення до нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідної баби ОСОБА_4, позивачі мають надати документи на підтвердження родинних відносин із спадкодавцем.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доведено той факт, що померла ОСОБА_4 та позивачі перебували в родинних відносинах, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в звязку із втратою годувальника.

Судом встановлено, що в свідоцтві про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, якою після реєстрації шлюбу було змінено прізвище на «Літвякову», батьком зазначено ОСОБА_6, а матірю - ОСОБА_7, що підтверджено свідоцтвом про народження від 07 січня 1978 року, виданим органом реєстрації Короваївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, актовий запис № 5. (а.с. 8; 9).

За даними свідоцтва про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком зазначено ОСОБА_8, матірю ОСОБА_9, що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим органом реєстрації с. Кулаженці, Гребінківського району Полтавської області, актовий запис № 14 ( а.с. 13)

В свідоцтві про народження ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, якою після реєстрації шлюбу було змінено прізвище на «Курильчик», батьком зазначено ОСОБА_11, а матірю - ОСОБА_12, що підтверджено свідоцтвом про народження від 05 листопада 1969 року, виданим органом реєстрації Малютинського сільського відділу ЗАГС Пірятинського району Полтавської області, актовий запис № 35. (а.с. 12).

За даними свідоцтва про народження ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, яким 29.10.1968 року Свідоцтвом № 2601 змінено прізвище на «Кузнецов», батьком зазначено ОСОБА_14, матірю ОСОБА_15, що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим органом реєстрації с. Кулаженці, Гребінківського району Полтавської області, актовий запис № 9 ( а.с. 14; 15)

Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Гребінківського району Полтавської області ОСОБА_16, складеного 18 вересня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 94, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в рівних долях земельну ділянку розміром 4,030 га. відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 504568, виданого ОСОБА_3 сільською радою 15.12.2003 року (а.с. 19)

Зазначеними документами підтверджено факт родинних відносин між ОСОБА_8, ОСОБА_14, які є рідними дідами позивачів, уродженцями с. Кулажинці Гребінківського району Полтавської області, а також матеріалами справи не спростовано факт наявності родинних відносин зазначених осіб із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, як рідною сестрою, яка також є уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_6.

В порядку дотримання правил статті 57 Цивільного процесуального кодексу України фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, судом встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять докази наявності родинних відносин між позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як внучатих племінниць та померлою ОСОБА_4, яка є двоюрідною бабою позивачів, що також підтверджено фактом складання ОСОБА_4 заповіту відносно позивачів у сукупності із вищевстановленими фактами досліджених в судовому засіданні доказів, тому позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині встановлення факту родинних відносин з померлою 25 квітня 2016 року ОСОБА_4 підлягає до задоволення.

Встановлення даного факту має для позивачів юридичне значення, оскільки вони мають намір прийняти спадщину як спадкоємці за законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Так, позови про визнання права власності спрямовані на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 померла 25 квітня 2016 року, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області від 28 квітня 2016 року, актовий запис № 77 (а.с. 18).

На підставі заяв про отримання свідоцтва про право на спадщину, поданих ОСОБА_1 та ОСОБА_2, Гребінківською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 145/2016 щодо майна померлої ОСОБА_4. (а.с. 29)

09.11.2016 року на підставі заповіту, складеного 18 вересня 2014 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Гребінківського району Полтавської області ОСОБА_16, державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори ОСОБА_17 посвідчено та видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку спадкового майна на імя ОСОБА_2 та на 1/2 частку спадкового майна на імя ОСОБА_1, а саме: земельної ділянки площею 4,0305 га, що знаходиться на території ОСОБА_3 сільської ради Гребінківського району Полтавської області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 504568, виданого ОСОБА_3 сільською радою Гребінківського району Полставської області, 15 грудня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 335, кадастровий номер: :00:002:055. (а.с. 19; 20; 21-22; 23; 24-25)

Листом в.о. завідувача Гребінківської державної нотаріальної контори від 26.04.2017 року № 229/01-16, спадкоємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, а саме: на право на земельну частку (пай) розміром 4,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с. Кулажинці Гребінківського району Полтавської області. Лист нотаріусом мотивовано тим, що право власності спадкодавця ОСОБА_4 на зазначену земельну частку (пай), не було зареєстровано в органах земельних ресурсів (а.с. 26; 29)

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених статтями 335, 376, 392 цього Кодексу.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст. 392 Цивільного кодексу України)

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного Кодексу України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема, ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю набувається та реалізується його суб'єктами виключно відповідно до закону. Отже, суб'єктивне право власності на землю виникає на підставах та у порядку, визначеному Земельним кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

За положенням статті 181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до частини першої статті 125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно із частиною першою статті 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦK України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. (ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України)

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 Цивільного кодексу України).

Слід звернути увагу, що згідно із ч. 1 ст. 13 Конституції України та ст. 20 Земельного кодексу України органи державної влади та орган місцевого самоврядування здійснюють право власності на землю від імені Українського народу. Це означає, що лише ці органи можуть вирішувати питання про відведення земельних ділянок, передачу їх у приватну власність, визначення цільового призначення землі.

Згідно розяснень, наданих у ОСОБА_18 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7. Так, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч. 1 ст. 64 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги пояснення позивачів, керуючись положеннями законодавства України, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору позивачі мають достатні правові підстави на визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_4 по 1/2 частині земельної частки (паю) розміром 4,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с. Кулажинці Гребінківського району Полтавської області, згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серії ПЛ № 0029311, виданого 24.12.1996 року на підставі рішення Гребінківської районної державної адміністрації від 06.11.1996 року № 351, - оскільки позивачі, будучи внучатими племінницями спадкодавця, що встановлено даним рішенням суду, є спадкоємцями пятої черги за законом та такими, що прийняли спадщину, за відсутності інших спадкоємців та спору щодо частки у спадщині, які відповідно, є рівними, та суд вважає правомірним розподіл права власності на спадкову земельну частку (пай) розміром 4,70 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с. Кулажинці Гребінківського району Полтавської області, по 1/2 частині за кожною із позивачів, ураховуючи досягнення між сторонами спірних правовідносин такої домовленості під час судового розгляду справи.

При цьому судом ураховано, що спірну земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с. Кулажинці Гребінківського району Полтавської області, спадкодавцем ОСОБА_4 отримано у спадщину від її сина на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.02.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори, тобто спадкодавцем ОСОБА_4 фактично було розпочато процедуру оформлення права власності в порядку спадкування на спірну земельну частку (пай), було подано заяву про прийняття спадщини та отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, однак через похилий вік (91 рік) та раптову смерть спадкодавцем не завершено розпочату процедуру державної реєстрації права власності на спірну земельну частку (пай), волевиявлення на завершення якої заявлено позивачами як єдиними спадкоємцями після смерті спадкодавця ОСОБА_4, та в матеріалах справи відсутні будь-які докази на спростування права позивачів на отримання в порядку спадкування за законом спірного спадкового майна.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Гребінківського району Полтавської області про встановлення юридичного факту, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом підлягає до задоволення в повному обсязі.

Разом з тим, за клопотанням позивачів судом не підлягає до вирішення питання про розподіл сплаченого судового збору в порядку статті 88 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст.ст. 20, 125, 126, 131 Земельного кодексу України, ст.ст. 3, 11, 181, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1225, 1267 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, ст.ст.1, 3, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 64, 88, 131, 208, 209, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Гребінківського району Полтавської області про встановлення юридичного факту, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є внучатими племінницями ОСОБА_4, яка померла 25 квітня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної частки (паю) розміром 4,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с. Кулажинці Гребінківського району Полтавської області, згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серії ПЛ № 0029311, виданого 24.12.1996 року на підставі рішення Гребінківської районної державної адміністрації від 06.11.1996 року № 351.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної частки (паю) розміром 4,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с. Кулажинці Гребінківського району Полтавської області, згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серії ПЛ № 0029311, виданого 24.12.1996 року на підставі рішення Гребінківської районної державної адміністрації від 06.11.1996 року № 351.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом дести днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_19