АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2329/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди завданої майну фізичних або юридичних осіб
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.

суддів: Котелевець А.В., Кругової С.С.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди та зобовязання вчинити певні дії, -

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом, мотивуючи який зазначили, що 16 вересня 2014 року з вини відповідача ОСОБА_1 на території належного їм домоволодіння № 15 по вул. Парашутистів в м. Харкові сталася пожежа, в результаті якої було знищено та пошкоджено певне майно. Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили стягнути з ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 20 000 грн. та зобовязати відповідача вивезти з їх подвіря сміття.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_4 на відшкодування майнової шкоди 20 000 грн. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального права, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 04 січня 2016 року ОСОБА_4 помер.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2017 року до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_4, який помер 04 січня 2016 року, ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласникамибудинку № 15 по вул. Парашутистів в м. Харкові.

Згідно з копією акта про пожежу від 16 вересня 2014 року, складеного комісією у складі: головного інспектора Московського РВ ГУ ДСНС України в Харківській області ОСОБА_5, начальника 18-ї ДПРЧ ОСОБА_6, пожежу виявлено 15 вересня 2014 року о 15 год. 19 хв., на прибудові до житлового будинку № 15 по вул. Парашутистів у м. Харкові. Причиною пожежі ймовірно необережні поводження з вогнем.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 23 грудня 2014 року і звіту про причину виникнення пожежі, складеного 17 вересня 2014 року головним інспектором Московського РВ ГУ ДСНС України в Харківській області ОСОБА_5, осередок пожежі знаходився в нижній частині деревяного сараю зі сторони домоволодіння № 17 по вул. Парашутистів у м. Харкові, а найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі стало необережне поводження з вогнем мешканцями домоволодіння № 17 по вул. Парашутистів у м. Харкові.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з вини ОСОБА_1 сталася пожежа, в результаті чого пошкодженням майна позивачам завдано матеріальної шкоди, на відшкодування якої на підставі ст. 1166 ЦК України слід стягнути з відповідача 20 000 грн.

Проте повністю погодитися з такими висновками не можна з наступних підстав.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із зазначеними нормами обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права відсутня вказівка про перерозподіл обов'язків доказування.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

ОСОБА_1 не довела відсутність своєї вини у завданні позивачам майнової шкоди.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 3,4 ст. 60 ЦПК).

Отже, процесуальним обовязком позивача у справі про відшкодування шкоди, є доведення розміру шкоди.

Позивачами не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження розміру завданої їм пошкодженням майна майнової шкоди у розмірі 20 000 грн.

Доводи позовної заяви про те, що розмір шкоди встановлено в акті про пожежу від 16 вересня 2014 року є безпідставними, оскільки у вказаному акті зазначено про те, що прямі збитки від пожежі встановлюються, а у 20 000 грн. оцінено вартість майна, що врятовано при гасінні пожежі.

Оскільки позивачі не довели свого позову, що є їх процесуальним обовязком відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 20 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 447 грн. 20 коп. судового збору скасувати, у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 267 грн. 96 коп. з кожного.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_7