Справа № 184/722/17
Номер провадження 2/184/288/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2017м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Томаш В.І., при секретарі Михайловій Т.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 «про встановлення факту сумісного спільного проживання та про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги, висловлені в своїй позовній заяві та просить суд встановити факт постійного спільного проживання його на час відкриття спадщини разом з його матір'ю ОСОБА_4, яка померла 19.06.2003 року та рідним братом ОСОБА_5, який помер 27.04.2015 року в квартирі АДРЕСА_1; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житлову квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 45,21 кв. м. та житловою площею 31,07 кв. м., яка залишилась після смерті матері ОСОБА_4, померлої 19.06.2003 року та рідного брата ОСОБА_5, померлого 27.04.2015 року.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, згідно якої не заперечує проти позовних вимог позивача і просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог позивача та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що позивач ОСОБА_3 постійно проживав ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своєю матірю ОСОБА_4 до дня її смерті. Він проживає в цій квартирі і в теперішній час. Також там жив з ними і брат позивача - ОСОБА_5, який помер в 2015 році.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що позивач ОСОБА_1 постійно проживав ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі своєю матірю ОСОБА_4, яка померла в 2003 році та братом ОСОБА_5, який помер в 2015 році.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, а також ОСОБА_1, ОСОБА_5 є дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_8. Їх батько ОСОБА_8 помер дуже давно. 15 лютого 1994 року мати позивача - ОСОБА_4 та її син (рідний брат позивача) ОСОБА_5 шляхом приватизації отримали право власності на квартиру № 28 по вул. Центральній (Калініна) в м. Покров (Орджонікідзе) на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе з занесенням до реєстрової книги за № 3712 та зареєстрованого в КП «НМБТІ» 24 лютого 1994 року за реєстраційним № 3712. Починаючи з 2001 року їхня мати захворіла і була прикута до ліжка та не могла себе обслуговувати. З цього часу позивач став постійно проживати з мамою та доглядати її, так як співвласник квартири його рідний брат ОСОБА_5 знаходився в місцях позбавлення волі, а інший брат ОСОБА_1 проживав поза межами міста. 19 червня 2003 року мати позивача ОСОБА_4 померла в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серія І-КИ № 498407, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області. ОСОБА_1 самостійно здійснив її поховання, прийняв спадщину шляхом її оперативного керування. Заповіту на випадок своєї смерті мати не залишила.

Спадкоємцями першої черги згідно зі ст. 1261 Цивільного кодексу України за законом були позивач ОСОБА_3, а також ОСОБА_1 та ОСОБА_5. Після смерті матері відкрилась спадщина на її 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 (Калініна) в м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області і відповідач по справі ОСОБА_1 подав заяву про наміри прийняття спадщини, про що Покровською міською нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу № 2831 157 (номер у нотаріуса №229), але в подальшому не побажав оформлювати спадщину і фактично відмовився від неї.

Позивач ОСОБА_1 не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини що відкрилася після смерті матері, так як прийняв її в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, виходячи з того, що як при житті матері проживав з нею, так і після смерті, в тому числі і по цей день позивач постійно проживає в цій квартирі.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо впродовж строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не подав заяву про відмову від спадщини. Позивач заяви про відмову від спадщини не подавав.

Брат позивача ОСОБА_5 повернувся з місць позбавлення волі та зареєструвався 10.07.2003 року в квартирі АДРЕСА_3 (Калініна) в м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області. Після звільнення з місць позбавлення волі брат позивача був прикутий до ліжка і він також продовжив з ним разом проживати в квартирі, здійснюючи його утримання та догляд.

27 квітня 2015 році брат позивача ОСОБА_5 помер в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серія І-КИ № 631324, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив. Спадкоємців першої черги за законом немає, так як брат не був одружений та не мав дітей. Спадкоємцями другої черги за законом після смерті брата ОСОБА_5 є позивач та відповідач ОСОБА_1, який не побажав приймати спадщину. На сімейній нараді вони вирішили, що оформляти спадщину, яка залишилась після смерті матері та брата, буде позивач.

Позивач ОСОБА_1 фактично прийняв у спадок все майно як матері, так і померлого брата ОСОБА_5, так як він до їх смерті проживав разом з ними і проживає в зазначеній квартирі по теперішній час.

З метою оформлення спадщини 31.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_9 із заявою щодо відкриття спадкової справи після смерті матері та брата, однак у зв'язку з відсутністю на той час документів, якими підтверджувались родинні стосунки та у зв'язку з тим, що позивач не був зареєстрований в цій квартирі, нотаріус 31.01.2017 року прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій та йому запропоновано було звернутись до суду з позовом про встановлення факту сумісного спільного проживання та про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та про встановлення факту прийняття спадщини.

Позивач фактично прийняв у спадщину все рухоме майно, яке залишилось після смерті матері та брата, а також і нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_3 (Калініна) в м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області. Користується нею і в теперішній час та володіє спадщиною.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом також витребувані та досліджені в судовому засіданні матеріали спадкової справи, які заведені після смерті ОСОБА_4, померлої 19 червня 2003 року, якими встановлено наступне. Після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не заводилася. З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 протягом встановленого ЦК України строку зверталися ОСОБА_1, який є відповідачем по справі та ОСОБА_5, який 27.04.2015 року помер. При цьому жоден з них у встановленому законом порядку протягом всього часу спадщину не оформили, відповідач ОСОБА_1 відмовляється від оформлення частки на спадщину на своє імя, будь яких перешкод у суду для оформлення вказаної спадщини на позивача у суду не має.

Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 «про встановлення факту сумісного спільного проживання та про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом» - задовольнити та встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_3 на час відкриття спадщини разом з його матір'ю ОСОБА_4, померлої 19 червня 2003 року та рідним братом ОСОБА_5, померлого 27 квітня 2015 року в квартирі АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на житлову квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 45,21 кв. м. та житловою площею 31,07 кв. м., яка залишилась після смерті матері ОСОБА_4, померлої 19 червня 2003 року та рідного брата ОСОБА_5, померлого 27 квітня 2015 року.

Керуючись ст. ст. 1258, 1261, 1262, 1266, 1268, 1296, 1298 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 209 213, 256, 258 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 «про встановлення факту сумісного спільного проживання та про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом» - задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на час відкриття спадщини разом з його матір'ю ОСОБА_4, померлої 19 червня 2003 року та рідним братом ОСОБА_5, померлого 27 квітня 2015 року в квартирі АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності в порядку спадкування за законом на житлову квартиру АДРЕСА_5 загальною площею 45,21 квадратних метрів та житловою площею 31,07 квадратних метрів, яка залишилась після смерті матері ОСОБА_4, померлої 19 червня 2003 року та рідного брата ОСОБА_5, померлого 27 квітня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_10