Справа № 639/2241/17
Провадження №2/639/1304/2017
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Труханович В.В. за участю секретаря Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником житла, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

В зазначеній квартирі зареєстровані, але не проживають відповідачі у справі: ОСОБА_2 її батько, ОСОБА_3 брат, ОСОБА_4 дружина брата.

Фактично в квартирі проживає позивач разом зі своєю неповнолітньою донькою та матірю.

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає з 2002 року. А відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі не проживають більше дванадцяти років.

Позивач вказує, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, а позивач змушена сплачувати комунальні послуги, які нараховуються в тому числі й на відповідачів, внаслідок чого зазнає матеріальних збитків.

У зв'язку з викладеним позивач і були змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов уточнила, просила суд визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 Що стосується заявлених вимог до ОСОБА_4, просила їх залишити без розгляду, оскільки під час слухання справи було зясовано, що остання знялася з реєстрації за спірною адресою.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили, у звязку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність та відповідно до вимог ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України ухвалити по справі заочне рішення.

Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування частини житлового будинку від 03 вересня 2007 року на праві власності належить 196/1400 частин житлового будинку з надвірними будівлями під номером 3 по провулку Джерело в місті Харкові. ( а.с. 11-12)

Згідно довідки ділянки №1 приватного сектору від 28.03.2017 року, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ( а.с. 13)

З відповідей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМСУ в Харківській області вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 з 23.02.2017 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. ( а.с. 22-24)

На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 січня 2014 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано. ( а.с. 8)

Як пояснила суду позивач, відповідач ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає з 2002 року, що було встановлено рішенням суду при вирішенні питання про розірвання шлюбу між її батьками. Її брат, ОСОБА_3, в квартирі не проживає з того часу, як одружився, приблизно дванадцять років.

Згідно акту, складеного сусідами 28.03.2017 року, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в квартирі 5 буд. 3 про пров. Джерело в м. Харкові не проживають з січня 2002 року по теперішній час.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили суду, що в спірній квартирі проживає позивач разом зі своєю донькою та матірю. Відповідачі у справі тривалий час в квартирі не проживають, їх особисті речі відсутні. Будь-яких перешкод у проживанні відповідачів у спірній квартирі позивач не утворює.

Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивач вважає, що факт реєстрації відповідачів, у належній їй квартирі, порушує її права, як власника, оскільки вона змушена сплачувати рахунки відповідачів за надані комунальні послуги, що є порушенням її прав.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Також, враховуючи ту обставину, що відповідачі за місцем реєстрації тривалий час не проживають, позивач вважає їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

У пункті 33 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння).

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім*ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є дії (бездіяльність) відповідача, не повязані з позбавленням володіння, якими порушується право власності власника житла.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 відсутні за місцем своєї реєстрації з 2002 року, їх реєстрація за спірною адресою носить формальний характер, та порушує права власника ОСОБА_1

Відтак, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України не розподіляються, оскільки про це не заявила позивач у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 61, 88, 174, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК, ст.ст. 11, 317, 319,321, 328, 334, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні, у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович