АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/1861/17 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1821/К/17 суддя Биканов І.Р.
Категорія - 54 (ІІ) Доповідач - Бондар Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Бондар Я.М.

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар: Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 липня 2017 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області про скасування розпорядження про оголошення догани,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області про скасування розпорядження про оголошення догани.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 липня 2017 року подану позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції, посилаючись на те, що суд без достатніх на те правових підстав повернув подану нею позовну заяву, оскільки нею в позовній заяві викладено всі фактичні обставини справи, а не подання доказів на підтвердження цих обставин не є підставою для повернення позовної заяви.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті. Виходячи з вимог ч.3 ст. 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, ст. 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та ст. 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнає неявку учасників справи в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового наказу в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався ст. 121 ЦПК України та виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки у відповідності до вимог ухвали суду від 27.06.2017 року.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з огляду на наступне.

Вимоги до позовної заяви встановлено ч.2 ст. 119 ЦПК України, відповідно до якої позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 27.06.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав відсутності викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зокрема не зазначення того, в чому саме проявляється незаконність відповідача при винесенні догани, а також відсутності в позовній заяві норм матеріального права, які регулюють правовідносини між сторонами. Цією ухвалою позивачу надано 5-денний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали (а.с. 10).

11 липня 2017 року на виконання вимог ухвали суду від 27.06.2017 року позивачем ОСОБА_1 подано уточнену позовну заяву (а.с. 12-16).

Разом з тим, встановивши, що залишилися не усунутими недоліки позовної заяви з підстав відсутності викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зокрема не зазначення того, в чому саме проявляється незаконність відповідача при винесенні догани, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання позову неподаним та його повернення позивачу (а.с. 19).

Однак, такий висновок суду першої інстанції не відповідає нормам ЦПК України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В свою чергу, ч. 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.п. 5, 6 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Зі змісту поданої позивачем позовної заяви вбачається, що вона містить такий виклад обставин.

Також, на виконання вимог ухвали суду від 27.06.2017 року, позивач надав суду уточнену позовну заяву, що підтверджує виконання, наведених в ній вимог в повному обсязі.

При цьому, питання про характер спірних правовідносин, визначення норми матеріального права, яка підлягає застосуванню до врегулювання спірних правовідносин, наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права, належність та допустимість доказів, суд повинен вирішувати у відповідності з вимогами ст.ст. 212, 214 ЦПК України під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

За таких обставин колегія суддів вважає, що повернення позовної заяви особі, що її подала, з підстав невиконання вказаних в ухвалі суду від 27.06.2017 року вимог не відповідає вимогам закону та унеможливлює реалізацію права такої особи на справедливий розгляд справи, яке гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950).

У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право позивача на вільний доступ до правосуддя та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України з направленням цивільної справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 липня 2017 року - скасувати.

Цивільну справу повернути до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: