Справа № 299/3241/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого-судді: Мацунича М.В.,

суддів: Куштана Б.П., Джуга С.Д.

з участю секретаря: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 13 березня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третіми особи без самостійних вимог на стороні відповідача є: ОСОБА_3, ОСОБА_4, та третьою особою без самостійних вимог на стороні позивача є: Великокопанська сільська рада Виноградівського району про визнання права власності на нерухоме майно,

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_1Ф, звернувся у суд із даним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що з 2003 року він та його дружина ОСОБА_3 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Леніна), 156 Виноградівського району та відкрито володіють будинком на протязі 13 років, який належить батькові його дружини відповідачу ОСОБА_2, який перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 За час сумісного проживання з відповідачкою ОСОБА_3, позивачем за власні кошти було здійснено ремонт вказаного будинку та надвірних споруд, вартість його збільшилася на 236386,00 грн. Та з 2003 року відповідач не утримує вказаний будинок, не брав участі у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, так-як весь цей період перебував на заробітках за межами України. На даний час відповідач ОСОБА_2 почав втручатися у подружнє життя позивача та його дружини. Через це змушений звернутися до суду про встановлення розміру частки в спільному сумісному майні. Посилаючись на ч. 4 ст. 332, ст.ст. 344, 355, 357, 358, 368, 372 ЦК України просив суд визнати за ним право власності у розмірі 1/4 частки майна у спільній сумісній власності, яке складається з житлового будинку корисна площа якого становить 87,4 кв.м, житлова 62,8 кв.м. та визначити по 1/4 частки вказаного майна ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Рішенням Виноградівського районного суду від 13 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1, відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити в даній справі нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що ним доведено добросовісність, відкритість та безперервність володіння спірним майном. Також суд не врахував висновок про вартість майна, яким доведено істотне збільшення його вартості. Також, посилається на порушення судом норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 12.10.2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, про що у виконкомі ОСОБА_5 сільської ради Виноградівського району було зроблено актовий запис за №11 (а.с.27).

Рішенням Виноградівського районного суду від 02.12.2016 року в справі №299/1224/16-ц шлюб, укладений 12.10.2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований у виконкомі Великокопанської сільської ради за актовим записом №11 розірвано (а.с.57-58).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.05.2003 року, яке видане державним нотаріусом Виноградівської нотаріальної контори та зареєстроване в реєстрі за №1382, ОСОБА_2 отримав у спадок після смерті ОСОБА_6 жилий будинок в с. Велика Копаня по вул. Леніна, 156 Виноградівського району (а.с.23).

Право власності підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №663207 від 29.05.2003 року Виноградівським БТІ (а.с.24).

За заявою позивача КП Виноградівстке РБТІ було виготовлено довідку №946 від 17.11.2016 року та технічний паспорт на житловий будинок серії АЕ №001271 від 15.11.2016 року, згідно яких житловий будинок з надвірними будівлями в с. В.Копаня по вул. Миру, 156 будівництвом завершений.

Згідно архівних даних станом на 01.01.2013 року будинок зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.29, 31-33).

Крім цього, висновком про вартість майна №1449273_16112016_222 встановлено вартість вищевказаного будинку станом на 16.11.2016 року, яка становить суму 300661,00 грн. (а.с.30).

Відмовляючи у задоволенні позов, суд першої інстанції виходив з його безпідставності.

З даним висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів зважаючи на наступне.

Згідно з ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Разом з тим обовязковою умовою можливості визнання за особою права власності за набувальною давністю є безтитульність майна. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або якщо власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

У той же час житловий будинок з надвірними будівлями в с. В.Копаня по вул. Миру, 156 належить на праві власності ОСОБА_2, який від свого права власності не відмовлявся, що унеможливлює визнання права власності на нього за набувальною давністю за іншою особою.

Із приводу твердження позивача про істотне збільшення вартості майна (зважаючи на його посилання на ч. 4 ст. 332 ЦК України в заяві про уточнення позовних вимог) колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 332 ЦК України якщо вартість переробки і створеної нової речі істотно перевищує вартість матеріалу, право власності на нову річ набуває за її бажанням особа, яка здійснила таку переробку. У цьому разі особа, яка здійснила переробку, зобов'язана відшкодувати власникові матеріалу моральну шкоду.

На підтвердження істотного збільшення вартості майна позивач посилається на висновок про вартість майна за №1449273_16112016_222, згідно якого вартість спірного будинку станом на 16.11.2016 року становить суму 300661,00 грн., у той же час як вартість такого у свідоцтві про право на спадщину вказана 64257 грн.

Однак, колегія суддів констатує, що вартість спірного будинку визначена у свідоцтві про право на спадщину за заповітом станом на 2003 рік. За період з 2003 по листопад 2016 року (момент виготовлення висновку про вартість) національна валюта гривня значно знецінилась (більш як у пять разів), а тому така різниця сама по собі не може свідчити про істотне збільшення вартості майна. Для цього необхідно встановити збільшення саме якісних характеристик майна.

З технічного паспорту на будинок вбачається, що за період перебування позивача в шлюбі з ОСОБА_3 та проживання у спірному будинку було збудовано лише сарай та альтанку (а.с.33). Інші складові домоволодіння, в тому числі й загальна корисна та житлова площа будинку не змінювались. Зазначене не свідчить про істотність збільшення вартості будинку.

Проведення ремонтних робіт житлового будинку, робіт із благоустрою та його утримання не є обставинами, з якими закон повязує можливість набуття права власності на нерухоме майно.

За таких обставин суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, що відповідно до ст. 308 ЦПК України, є підставою для відхилення скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведене вище та керуючись приписами статей 303, 307, 308, 313, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду від 13 березня 2017 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Суддя-доповідач

Судді