н/п 2/490/2578/2017 Справа № 490/9155/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

06 вересня 2017 р. Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Шевельовій Я.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Миколаївського Національного Університету імені ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії шляхом видачі дублікату диплома,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Миколаївського Національного Університету ім. В.О.Сухомлинського (далі Університет) про зобов'язання вчинити певні дії, а саме видачі диплому про закінчення в 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту за спеціальністю "Математика" та присвоєння кваліфікації вчителя математики.

Позивач зазначав, що 12.05.16 року рішенням Апеляційного суду Миколаївської області відповідач був зобов'язаний видати йому дублікат документа про вищу освіту, однак це рішення не виконано.

Посилаючись на те, що для забезпечення його права отримати диплом про вищу освіту необхідно зобов'язати відповідача вчинити дії саме про видачу диплома, а не його дубліката, позивач і просив про задоволення позову.

У подальшому позивач уточнив свої вимоги та просив про покладення обов'язку на відповідача видати йому дублікат диплома молодшого бакалавра про закінчення в 1981 році педагогічного інституту за спеціальністю "Математика" та присвоєння кваліфікації вчителя математики.

Використовуючи своє право про зміну позовних вимог, ОСОБА_1 просив, посилаючись на п. 20 Порядку замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту, в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, затвердженому наказом Міністерства освіти і науки України № 249 від 06.03.2015 року, зобов'язати відповідача видати дублікат диплома про закінчення у 1981 році Миколаївського педагогічного інституту імені ОСОБА_4 за спеціальністю "Математика" та присвоєння кваліфікації вчителя математики.

Ці вимоги позивач і підтримав у повному обсязі у судовому засіданні.

Представник відповідача вважала позов таким, що не підлягає задоволенню за його безпідставністю, та вказала, що ОСОБА_1 виданий дублікат диплома спеціаліста С 16 № 118581 23 вересня 2016 року, однак від його отримання він відмовився.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм відносини.

У відповідності до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст. 4 ЦПК України, суд захищає права, свободи та інтереси виключно у спосіб, визначений Законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ( ст. 10 ч.3 ЦПК України).

Виходячи із вимог ст.ст.212-215 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обгрунтованим є рішення суду, яке постановлено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин, чи були порушені не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси,за захистом яких особа звернулась,а якщо були то ким.

Предмет доказування складається із встановлення обставин щодо порушення прав позивача, які підтверджують право позивача і є підставою для позову, які свідчать про порушення прав відповідача конкретним суб'єктом- відповідачем, встановлюють розмір завданої шкоди.

Виходячи зі змісту ст. 58 ЦПК України, доказ повинен підтверджувати певну юридичну обставину та збігатися з відповідною обставиною в законодавчій нормі, на яку посилається позивач.

За приписами ст. 59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За такого, доказ несе в собі інформацію про обставини справи, з існуванням якої особа пов'язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків, а засіб доказування - сукупність окремих доказів , які за ЦПК допустимі для доказування в конкретній справі.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України, передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи із даної норми права, обставини, встановлені судовим рішенням зазначаються в тексті судового рішення і перераховуються ті обставини, які суд бере за основу при задоволенні або відмові у задоволенні позовних вимог, а тому суд звертає особливу увагу при аналізі рішення суду на встановлені судом обставини, а не тільки на резолютивну частину рішення суду.

ОСОБА_1 у період 1976-1981 років проходив навчання у Миколаївському державному педагогічному інституті ім. В.Г. Бєлінського, правонаступником якого є Університет, за спеціальністю «математика» та отримав диплом №220856, в якому було зазначено, що рішенням Державної екзаменаційної комісії від 24 червня 1981 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію «вчитель математики» .

Документ мав описки та був повернутий позивачем учбовому закладу.

У період з 1993-2016 року ОСОБА_1, на його вимоги неодноразово видавались документи про вищу освіту: у 1993 році - диплом МВ №993348, який також мав певні недоліки, 21 червня 2000 року - диплом спеціаліста № ЛП ВС № 011188, у листопаді 2015 року - диплом С15 №118904 .

Не погоджуючись або зі змістом, або з формою документу про вищу освіту, ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду з вимогами визнати видані документи недійсними (анулювати), а також видати йому диплом іншого типу - диплом бакалавра.

Дипломи, видані позивачу у 1981 та у 2000 році були знищені, а диплом, виданий у листопаді 2015 року, анульовано судовим рішенням.

Ці обставини підтверджені рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року .

Цим же рішенням Університет зобов'язано видати ОСОБА_1 дублікат документу про вищу освіту відповідно до пунктів 20, 21 Порядку замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в ЄДЕБО, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України від 6 березня 2015 року №249 (далі Порядок №249).

25 травня 2016 року ОСОБА_1 видано документ про вищу освіту диплом спеціаліста С16 № 021612, який рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2016 року зобовязано анулювати .

8 вересня 2016 року на виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року та на підставі наказу від 31 серпня 2016 року Університетом створено Замовлення на створення інформації, що відтворюється в дублікаті документу про вищу освіту №, а оператором ЄДЕБО присвоєно реєстраційний номер дубліката диплома спеціаліста С16 №118581 від 23 вересня 2016 року та видано дублікат диплома спеціаліста у паперовій формі .

У дублікаті документу про вищу освіту зазначена інформація про час закінчення позивачем навчання у Миколаївському державному педагогічному інституті імені ОСОБА_4 у 1981 році за спеціальністю «математика», з присвоєнням рішенням Державної екзаменаційної комісії від 19 червня 1981 року кваліфікації «вчитель математики».

Отже, інформація, яка зазначена у цьому документі щодо часу закінчення навчання, спеціальності та кваліфікації ОСОБА_1повністю відповідає змісту первинного диплома від 24 червня 1981 року з реєстраційним номером 146, копія якого знаходиться в архіві Університету .

Підставою незгоди позивача з виданим документом є тип (форма) документу про вищу освіту «диплом спеціаліста».

Відповідним типом (формою) позивач вважає або «диплом» без зазначення освітньо-кваліфікаційного рівня, або «диплом бакалавра».

Можливість видачі позивачу документу про вищу освіту державного зразку без зазначення освітньо-кваліфікаційного рівня неодноразово була предметом дослідження загальним судом та судом адміністративної юрисдикції ( копії вказаних рішень знаходяться в матеріалах справи ).

При цьому суди дійшли висновку про те, що видача документа про вищу освіту державного зразка без визначення ступеня вищої освіти діючими нормативними актами не передбачена.

З таким висновком суду погодився і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (ухвала від 30.11.2016 року).

Були предметом дослідження судом і вимоги ОСОБА_1 про видачу йому документу про вищу освіту за формою «бакалавр», у задоволенні яких було відмовлено. Рішення набуло законної сили .

Рішенням Центрального суду м. Миколаєва від 31.05.2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Університету про анулювання документа про вищу освіту дубліката диплома спеціаліста С16 № 118581, виданого 23.09.2016 року- відмовлено.

При цьому суд проаналізував положення: - законів УРСР «Про народну освіту», який діяв на час отримання вищої освіти у 1981 році та «Про освіту» від 23 травня 1991 року, яким запровадженні рівні освіти; - Закон України « Про вищу освіту» (в редакціях від 17 січня 2002 року, 1 липня та 28 грудня 2014 року), яким на той чи інший час передбачались різні освітньо-кваліфікаційні рівні та ступені освіти; - Постанову КМУ від 13 липня 2011 року №752 «Про створення Єдиної державної електронної бази з питань освіти», якою ЄДЕБО визначено єдиним джерелом даних для виготовлення документів про освіту державного зразка; - Порядок №249, яким передбачені умови та порядок складання документів про вищу освіту, в тому числі і їх дублікатів, та інші нормативні акти.

Аналіз зазначених нормативних актів зумовив висновок суду про неможливість видачі ОСОБА_1 документу про вищу освіту (його дублікату) за формою «диплом», оскільки така форма (тип) не передбачено системою ЄДЕБО. Порядок №249 (станом на вересень 2016 року) також не передбачав окремої форми дублікату диплома, який видавався за радянських часів.

Таке становище суд вважав прогалиною у законодавстві, яка має вирішуватись в кожному окремому випадку з урахуванням загальних принципів права, запроваджених Конституцією України та міжнародним законодавством, та виходячи з дійсного порушення прав позивача.

Вирішуючи питання про наявність порушень прав позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що видача позивачеві дублікату диплома за типом (формою) «диплом спеціаліста», але з відповідною спеціальністю (математика) та кваліфікацією (вчитель математики), забезпечила підтвердження здобутої ним у 1981 року вищої освіти.

Будь-яких порушень дійсних прав ОСОБА_1 видачею диплома спеціаліста, зокрема неможливість влаштуватись на роботу та відмова в реалізації права на продовження навчання за державний кошт саме з цих підстав, судом не встановлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області від 06.07.2017 року рішення суду від 31.05.2017 року залишено без змін.

Із змісту даної ухвали, доводи ОСОБА_1, викладені в суді апеляційної інстанції, що ознаки отриманої ним освіти (час навчання, навчальний план, кваліфікація тощо) найбільш відповідають типу диплома бакалавра, колегія суддів не може прийняти до уваги.

Як неодноразово зазначалось у судових рішеннях, встановлення співвідношення рівня вищого освіти за радянських часів з сучасними освітньо-кваліфікаційних рівнями, рівнями освіти, виходить за межі компетенції суду, а також предмету спору.

Виходячи з того, що закон не визначив форму (тип) дублікату диплома, виданого до 1991 року, а суд не має повноважень на визначення цієї форми судовим рішенням та відносно окремої особи, колегія суддів не вбачає підстав для визнання незаконними дій Університету при видачі позивачу дубліката диплома спеціаліста, а тому і підстав для анулювання виданого документу за пунктом 18 Порядку №249.

Також колегія суддів звернула увагу на те, що в редакції від 25 жовтня 2016 року пунктом 19 Порядку №249 прямо передбачено, що дублікати документа про вищу освіту та додатка до нього виготовляються за формою (зразком), чинною на дату видачі дубліката.

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення і доводи апелянта про те, що виданий Університетом документ не відповідає статті 7 Закону «Про вищу освіту» в редакції від 29 грудня 2014 року, якою запроваджені ступені вищої освіти: молодшай бакалавр, бакалавр, магістр, доктор філософії та доктор наук. Цей закон не регулює правовідносини, що виникли раніше, та не передбачає форм дублікатів раніше отриманих дипломів. Перехідні положення цього закону передбачають умови видачі дипломів спеціалістів станом на 2016 рік.

Аналіз доводів, викладених Міністерством Освіти та науки України у відповіді позивачу від 10 березня 2015 року щодо умов здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра, виходить за межі заявленого позову до Університету та вимог щодо анулювання виданого документу.

Пунктами 19, 20 Порядку ( на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог ), передбачено порядок відновлення прав осіб, які отримали вищу освіту раніше та втратили, пошкодили документи про вищу освіту, або такі документи мали помилки.

Аналіз цих норм свідчить про те, що повторне виготовлення документа про вищу освіту у зв'язку з наявністю в ньому помилок можливо лише відносно тих документів, які виготовлені з 2000 року .

Особи, які мали документи про вищу освіту , виготовлені до 2000 року, мають право лише на отримання дублікату цього документу у разі його втрати ( знищення ).Порядок виправлення помилок у таких документах не передбачено.

На теперішній час ОСОБА_1 не має диплому 1981 року та повторний диплом 2000 року-знищений, а виданий 23 вересня 2016 року дублікат диплома спеціаліста С16 118581 останній відмовився отримувати, рішенням суду у зобов'язанні Університету його анулювати - відмовлено.

Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку , що заявлений позов задоволенню не підлягає.

Оскільки позивач є інвалідом 2 групи та звільнений від сплати судового збору, судові витрати в порядку ст. 88 ЦПК України розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 10, 60, 2І2, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Миколаївського Національного Університету імені ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії шляхом видачі дублікату диплому відмовити.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 294 -296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова