РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/1421/16-ц

Провадження № 2/643/284/17

14.12.2017 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.

за участю секретаря Стальмакової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Московський районний відділ у місті Харкові ГУ ДМС у Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення з квартири та зняття з реєстраційного обліку -,

ВСТАНОВИВ:

10.02.2016 до Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа Московський РВ у м. Харкові ГУ ДМС у Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення, та зняття з реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 в результаті електронних торгів з реалізації нерухомого майна, належного на праві власності ОСОБА_3.

У відповідачів відсутні правові підстави для проживання у належній ОСОБА_1 квартирі, відповідачі перешкоджають користуватися належним йому на праві власності майном на власний розсуд, відмовляються добровільно звільнити займане ними жиле приміщення. Відповідачі не є власниками квартири АДРЕСА_1, не є членами родини нового власника ОСОБА_1, мешкають без будь-яких на те підстав, у зв'язку з чим не мають права користування квартирою позивача.

На думку позивача перебування та реєстрація у квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є незаконними та протиправними, а також таким, що грубо порушує право власності ОСОБА_1 та унеможливлює подальше використання придбаної та зареєстрованої на праві власності квартири, у звязку з чим він і звернувся до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, просили суд розглянути справу за їх відсутності.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

04.11.2015 Державним підприємством «СЕТАМ» проведені електронні торги з реалізації нерухомого майна, належного на праві власності ОСОБА_3, а саме: квартира АДРЕСА_1.

Переможцем електронних торгів став ОСОБА_1.

Суму в розмірі 322300,00 грн., за яку було реалізовано предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1, було сплачено ОСОБА_1 у повному обсязі.

Вищезазначене підтверджується протоколом ДП «СЕТАМ» проведення електронних торгів №126836 від 04.11.2015 та актом державного виконавця Московського ВДВС Харківського МУЮ від 11.12.2015 (а.с. 7-9).

Згідно свідоцтва №2660 (серія НАС №376575) від 22.12.2015, виданого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області ОСОБА_8, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний №50474230 (серія ЕКІ №090284) від 22.12.2015, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 9).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07.09.2016 у справі №643/547/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ДП «СЕТАМ», Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області, Московського ВДВС ХМУЮ, ОСОБА_1, треті особи ПАТ «Альфа-Банк», приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_8 про визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, скасування акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки і свідоцтва про придбання майна з електронних торгів у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. .

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.06.2017 апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.09.2016 відхилено, а рішення залишено без змін (а.с. 53-58).

Згідно Довідки КП «Жилкомсервіс» від 26.01.2016 за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 (а.с. 10).

02 лютого 2016 року представником ОСОБА_1 на адресу відповідачів було направлено вимоги про виселення з квартири, зняття з реєстраційного обліку та усунення перешкод в реалізації права власності, які були залишені без відповіді та задоволення (а.с. 11-16).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, припинення правовідношення.

Згідно ст. 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для свого власного проживання, проживання членів своєї сімї та інших осіб.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.ст. 150, 156 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок чи квартиру, користуються ними для особистого проживання і проживання членів своєї сімї і мають право розпоряджатись ними на власний розсуд. Право власника житлового будинку (квартири) на вселення до будинку (квартири) членів сімї власника, а також інших осіб. Порядок користування жилим приміщенням, встановлюється відповідною угодою між власником та цими особами.

Судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є колишнім власником квартири АДРЕСА_1, а відповідачі ОСОБА_6, та ОСОБА_5 є членами сімї колишнього власника.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобовязаннями власника.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право власника квартири та членів його сімї користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності.

Із припиненням права власності особи втрачається й право власника та членів його сімї користування жилим приміщенням.

Зазначена правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові №6-158цс14 від 05.11.2014 року.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 втратили право користування квартирою №21 по вул. Фісановича, 20 в м. Харкові у зв'язку із припиненням права власності ОСОБА_3 на квартиру в результаті звернення стягнення на предмет іпотеки в рамках процедури електронних торгів.

Факт реєстрації відповідачів у квартирі, що належить позивачу, носить формальний характер, та порушує права нового власника ОСОБА_1

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до п. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З приводу вимог про виселення відповідачів суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Судом вбачається, що у відповідачів відсутні правові підстави для проживання у належній позивачу квартири, відповідачі перешкоджають позивачу користуватися належним йому на праві власності майном на власний розсуд, відмовляються добровільно звільнити займане ними жиле приміщення.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Усунути власнику ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю - квартирою за адресою: АДРЕСА_4.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, 15.03.994 року народження із квартири за адресою: АДРЕСА_4., без надання іншого житлового приміщення.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги , а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.В. Поліщук