Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1О
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 428/5392/16-ц
Провадження № 22ц/782/421/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Кострицького В.В., Єрмакова Ю.В.,

за участю секретаря : Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в місті Сєвєродонецьку справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 травня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

10 травня 2016 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до ОСОБА_3 (далі відповідачка) із зазначеним позовом. Позивач просив вселити його у квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 29 квітня 1995 року по 22 січня 2016 року він та відповідачка перебували у шлюбі між собою. Вищезазначена квартира на підставі договору дарування з 10 листопада 2001 року належить сторонам на праві спільної сумісної власності. 04 лютого 2016 року та 27 квітня 2016 року ОСОБА_2 внаслідок конфліктної ситуації з колишньою дружиною не зміг потрапити до свого житла. Через триваюче порушення відповідачкою прав позивача на користування спільною квартирою, ОСОБА_3 просив задовольнити його позов.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 травня 2017 року позов задоволено. Своїм рішенням суд вселив ОСОБА_2 у квартиру за вищевказаною адресою та стягнув з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 551,20 гривень .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обстави, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила: рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки та її представника, представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд першої інстанції зробив висновок про те, що обставини перешкоджання доступу позивача до спільної квартири знайшли своє підтвердження, повноваження співвласника щодо користування спільним майном підлягає судовому захисту шляхом вселення позивача у квартиру.

Апеляційний суд погоджується з правильністю такого висновку з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 29 квітня 1995 року по 22 січня 2016 року перебували у шлюбі між собою. На підставі договору дарування з 10 листопада 2001 року квартира АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної сумісної власності (а.с.4-8).

04 лютого 2016 року ОСОБА_2 звертався до Сєвєродонецького відділу поліції ГУНП в Луганській області із заявою в який повідомив про те, що внаслідок штучно створених перешкод він не зміг потрапити до квартири. 27 квітня 2016 року оперативний черговий поліції прийняв від позивача аналогічну заяву (а.с.9,10).

Згідно з даними Довідки № 02-374 від 04.11.2016 року ОСОБА_2 з 15.09.2016 року працює на посаді доцента за сумісництвом на кафедрі компютерної інженерії Східноукраїнського національного університету імені ОСОБА_4, що розташований за адресою м. Сєвєродонецьк проспект Центральний (Радянський) 59-А ( а.с.38).

Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частин 1-2 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини 1 статті стаття 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Між собою домовленість про спільне користування квартирою сторони не встановлювали та не встановили. Позивачем доведено, що його повноваження як співвласника на спільне користування житлом було порушене відповідачкою та підлягає захисту. Доводи апеляційної скарги про недоведеність обставин справи під час апеляційного перегляду не підтвердились.

Відповідно до статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суд з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог статтей 10, 60 ЦПК України, дійшов правильного й обґрунтованого висновку про задоволення позову. Підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 315, 319, 325 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: