Справа № 204/8318/16-ц
Провадження № 2/204/488/17 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро справу за позовом Органа опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь закладу чи особи куди її буде влаштовано. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати дитини, ОСОБА_3, померла 15 червня 2016 року. Відповідач, окрім сина, має ще двох доньок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. До смерті матері, сімя мешкала в Амур-Нижньодніпровському районі за адресою: м. Дніпропетровськ, Донецьке шосеАДРЕСА_1. У звязку з тим, що батьки ухилялися від виконання батьківських обовязків троє дітей перебували на обліку в управлінні-службі у справах дітей виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради. Умови проживання дітей були незадовільні, батьки не цікавилися навчанням дітей, не працювали, зловживали спиртними напоями. Окрім цього, з боку батька траплялося фізичне насилля відносно дружини та дітей. 12 вересня 2015 року ОСОБА_1, в черговий раз, вчинив фізичне насилля відносно сина, побивши останнього деревяною палицею по тулубу, спині та кінцівках. Під час побиття від нанесених ударів палиця зламалася, після чого ОСОБА_1, склавши дві половинки разом продовжував бити дитину, після того як палиця зламалася остаточно він продовжував наносити удари долонями рук. Причиною такої жорстокої поведінки стали погані оцінки за навчання дитини у школі, а також побачене зауваження від вчителя. На підставі вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин. Також, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Після смерті ОСОБА_3, батько разом з дітьми, у липні 2016 року, переїхав жити до своєї матері ОСОБА_6 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Зимова, буд. 14. На підставі наказу управління-служби у справах дітей виконкому Красногвардійської районної у місті ради від 08.08.2016 № 45 «Про взяття на облік малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який є дитиною, що опинилася у складних життєвих обставинах», хлопця було взято на облік, у звязку з тим, що батько ухиляється від виконання батьківських обовязків. Під час обстеження житлово-побутових умов дітей, ОСОБА_2 звернувся до членів комісії з проханням забрати його із сім'ї та влаштувати до реабілітаційного центру, у звязку з тим, що він боїться фізичних погроз з боку батька. А також, у звязку з тим, що він вже мешкав у державному закладі і там йому було краще, ніж вдома з батьком. У свою чергу, бабуся дитини ОСОБА_6 також звернулася до членів комісії з письмовою заявою щодо вилучення дитини із сім'ї, оскільки вона ненавидить онука і не бажає щоб він проживав із нею. Батько не заперечував проти того, щоб сина забрали до державного закладу. ОСОБА_4 відмовилися їхати разом з братом до реабілітаційного центру, оскільки до неї погроз з боку батька не було. Також виявилося, що станом на 30.08.2016 року хлопець не зарахований до жодного навчального закладу. ОСОБА_2 з 30.08.2016 року перебуває у комунальному закладі соціального захисту центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок». Батько жодного разу не відвідав дитину та не цікавився його долею. Адміністрація закладу повідомила управляння-службу у справах дітей, що дитина не має бажання повертатися до дому. Жорстоке поводження батька з сином та небажання з ним жити свідчить про те, що дитина йому не потрібна. ОСОБА_1 створив такі умови сину, що дитині краще жити у державному закладі, ніж вдома з рідним батьком.

В судове засіданні представник позивача ОСОБА_7 не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій позовні вимоги позивача підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Справу просила розглянути без її участі, раніше в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та вказав, що визнає позовні вимоги позивача про позбавлення його батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

Вивчивши матеріали справи, допитавши дитину, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У судовому засіданні було встановлено, що відповідач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, є батьком неповнолітньої дитини: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-КИ № 202606, виданим 25.03.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 194 від 25.03.2003 року (а.с.9).

Мати дитини, ОСОБА_3, померла 15 червня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 І-КИ № 699181, виданим 21.06.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1084 від 21.06.2016 року (а.с.10).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Проте, батько дитини свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а саме: ухиляються від їх виконання, байдуже ставиться до виховання дитини, застосовує до дитини фізичне насилля, що негативно впливає на емоційний та фізичний стан дитини.

У звязку з тим, що батько дитини свідомо нехтував своїми батьківськими обов'язками, наказом Управління-служби у справах дітей Красногвардійської районної у місті ради від 08.08.2016 року № 45, малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є дитиною, що опинилася у складних життєвих обставинах, було взято на облік, у звязку з тим, що батько ухиляється від виконання батьківських обовязків (а.с.11).

При цьому, вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2015 року по справі № 199/8082/15-К, який набрав законної сили 11 грудня 2015 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у відношенні свого сина ОСОБА_9 та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин (а.с.20).

Згідно вищевказаного вироку, ОСОБА_1 12.09.2015 року в черговий раз вчинив фізичне насилля відносно сина, побивши останнього деревяною палицею по тулубу, спині та кінцівках. Під час побиття, від нанесених ударів, палиця зламалася, після чого ОСОБА_1, склавши дві половинки разом, продовжував бити дитину, після того як палиця зламалася остаточно, він продовжував наносити удари долонями рук. Причиною такої жорстокої поведінки стали погані оцінки за навчання дитини у школі, а також побачене зауваження від вчителя.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини жорстокого поводження відповідача у відношенні його сина ОСОБА_9, не потребують доказування, оскільки вони встановлені вироком суду по вищевказаному кримінальному провадженню, який набрав законної сили.

У звязку з таким ставленням відповідача до своїх батьківських обовязків, його дитина з 30.08.2016 року по теперішній час перебуває у Комунальному закладі соціального захисту Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок», де батько його не відвідував, ніякої матеріальної допомоги дитині (сезонний одяг, канцелярське приладдя, продукти харчування) не надавав. Даніїл з батьком не спілкується по телефону взагалі. Дитина відкрито виражає негативну позицію стосовно батька: не бажає його бачити, спілкуватися та перебувати разом з ним.

Крім того, в судовому засіданні був допитаний сам неповнолітній: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який вказав, що на теперішній час проживає у Центрі реабілітації дітей «Барвінок», де він бажає проживати й надалі, оскільки батько зловживає спиртними напоями та погрожує йому фізичною розправою. Вказав, що в «Барвінку» він вже втретє і йому там краще, ніж вдома з батьком. Крім того, вказав, що до нього погано відноситься бабуся, з якою живе батько та вся родина.

Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства.

Однак, в даній сім'ї батько не створив дитині повноцінні і достойні умови життя. Батько не забезпечив її належними житлово-побутовими умовами та не намагається дбати про потреби дівчини, не одноразово попереджалася про неприпустимість такого відношення до своєї дитини, але відповідач проігнорував ці попередження. Більше того, відповідач вороже ставиться до свого сина ОСОБА_9, застосовує до нього фізичне насилля, у звязку з чим, навіть, був засуджений.

Для набуття правового статусу дитини, позбавлених батьківського піклування й отримання, у звязку з цим, захисту та допомоги з боку держави, вирішення питання щодо подальшого влаштування дитини, позивач, в інтересах дитини, просив припинити особисті немайнові права та обовязки відповідача по відношенню до його дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав у відношенні його неповнолітньої дитини: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, виходячи з інтересів дитини, враховуючи те, що поведінка відповідача є винною, він злісно ухиляються від виховання дитини, керуючись ст. 164 Сімейного кодексу України, орган опіки вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав у відношенні його неповнолітньої дитини: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

При цьому, інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Таким чином, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає, що обставини, зазначені позивачем в його позовній заяві, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги позивача, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а для ухвалення рішення про задоволення позову наявні законні підстави, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, висновок органа опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради та думку самої неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав у відношенні його неповнолітньої дитини: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому, судом встановлено, що відповідач не забезпечує свою дитину та добровільно допомогу на її утримання не надає.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Тобто, утримання відповідачем своєї дитини є не його правом, а його обовязком, у звязку з чим, з відповідача слід стягнути аліменти в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач просив суд визначити аліменти в частині від заробітку відповідача в розмірі 1/4 частини, а судом, під час розгляду даної справи, не було встановлено умов, за яких відповідач не може надавати матеріальну допомогу своїй дитині саме у такому розмірі.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного та положень ст. 182 СК України, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів в частині від заробітку відповідача та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання його неповнолітньої дитини: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26 грудня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дитину, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 1102 грн. 40 коп., з яких: судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в сумі 551 грн. 20 коп. (в частині стягнення аліментів) та судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру в сумі 551 грн. 20 коп. (в частині позбавлення батьківських прав), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 19, 150, 155, 164-166, 180-183, 191 СК України, Законом України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 23 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 174, 179, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Органа опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав у відношенні його неповнолітньої дитини: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання його неповнолітньої дитини: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26 грудня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дитину.

На підставі ст. 367 ЦПК України, допустити рішення про стягнення аліментів до негайного виконання в межах суми платежу за 1 місяць.

Копію рішення направити в Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - для відома.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова