Справа № 541/1213/17
Провадження № 2-о/541/84/2017
У Х В А Л А

04 вересня 2017 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

судді Городівського О. А.,

за участю секретаря Ніколаєнко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргород цивільну справу в порядку окремого провадження

за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересовані особи - ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, Попівська сільська рада Миргородського району Полтавської області,-

встановив:

07 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та її тіткою ОСОБА_3 й дядьком ОСОБА_4, між ОСОБА_5 й ОСОБА_6, як між рідною сестрою та братом та встановлення факту постійного проживання ОСОБА_6 з ОСОБА_3 за момент смерті останньої, встановлення факту постійного проживання ОСОБА_7 з ОСОБА_6 на момент смерті останнього.

На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1зазначає, що 12 жовтня 1998 року померла її тітка - ОСОБА_3. 22 серпня 2004 року помер її дядько - ОСОБА_4. Їхніми батьками були ОСОБА_8 (Михайлович) та ОСОБА_9. Крім цих двох дітей у цій сімї народився і батько заявниці - ОСОБА_10 (Костянтинович), який помер 27 січня 1991 току. Заявниця ОСОБА_1 доводиться племінницею ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Однак документи, які б підтверджують родинні звязки, збереглися не в повному обсязі.

Внаслідок смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_6 відкрилася спадщина, зокрема, на земельні частки (паї) колишнього КСП «Перемога» площею 2,55 та 2,58 в умових кадастрових гектарах на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, які належали померлим на підставі сертифікату на імя ОСОБА_11 (серії ПЛ № 0219651 зареєстрований за № 108 від 02.12.1998) та на підставі сертифікату на ім я ОСОБА_6 (серії ПЛ № 0219633 зареєстрований за № 1238 від 10.03.1998 року) відповідно.

У звязку з наведеним ОСОБА_1 не може оформити свої спадкові права на вказане майно.

Заявниця просить суд встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 як між рідними братом та сестрою та встановити факт того, що заявниця ОСОБА_1, є їх племінницею, встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 (Костовича) разом із спадкодавцем ОСОБА_3 (Костівною) на день її смерті та факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 (Костовичем) на день його смерті.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась. До суду подала заяву, в якій виклала прохання провести судовий розгляд без її особистої участі в присутності її представника ОСОБА_12

Представник заявника ОСОБА_12 в судовому засіданні прохання про встановлення юридичних фактів викладені у заяві ОСОБА_1 підтримала.

Представник Попівської сільської ради Миргородського району, в судове засідання не зявився. Установа направила на адресу суду лист в якому просила розгляд справи провести без участі свого представника. При винесенні рішення сільська рада покладається на розсуд суду (а.с.54).

Представник Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, установа належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки представника суду невідомі.

Встановлено, що 12 жовтня 1998 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с.17).

Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, зокрема на земельну частку (пай) площею 2,55 умовних кадастрових гектарів, без виділенні меж в натурі, розташовану на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка належала їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0219651 № 109 із земель колишнього КСП «Перемога».

1 червня 2017 року ОСОБА_1 звернула до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 та ОСОБА_6 нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину про причині не встановлення факту спільного проживання ОСОБА_6 разом із спадкодавцем ОСОБА_5 на день її смерті 12 жовтня 1998 року, що свідчить про не підтвердження факту прийняття спадщини (а.с.28).

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи, ОСОБА_3 померла 12 жовтня 1998 року. Спадщина відкрилася до 01.01.2004. Тому до правовідносин щодо спадкового майна, яке залишилося після її смерті, необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року, а не Цивільного Кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року.

Відповідно до норм ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

За правилами ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Так, згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З аналізу положень вищевказаних норм вбачається, що будь-яка дія - фактичний вступ чи подання заяви - повинна була мати місце впродовж 6 місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14 червня 1994 року, яка діяла на час відкриття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Заявниця звернулась до суду з вимогою про встановлення юридичного факту постійного проживання ОСОБА_4 (Костовича) разом із спадкодавцем ОСОБА_3 (Костівною) на день її смерті, а законодавством, що діяло на час відкриття спадщини, не передбачено спосіб захисту спадкових прав шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому не створює для заявниці ніяких юридичних наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.07.2017 по цивільній справі №6 212/8253/15-ц.

Відповідно положень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, відповідно до п.1 ст. 273 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника.

Відсутність підстав для задоволення вимоги про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_4 (Костовича) разом із спадкодавцем ОСОБА_3 (Костівною) на день її смерті, впливає на вирішення справи в частині вимог про встановлення родинних відносин. Оскільки, дані вимоги нерозривно повязані між собою, тобто від вирішення однієї з них залежить вирішення інших.

Дані обставини вказують на те , що при розгляді справи в порядку окремого провадження виник спір про право, який відноситься до юрисдикції суду .

У відповідності до ч.6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, суд залишає заяву без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.235 ЦПК України, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, - залишити без розгляду .

Розяснити заявнику право подати до суду позовну заяву на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з моменту отримання копії повного тексту ухвали, через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: О.А.Городівський