Справа № 219/374/17
Провадження № 2/219/1137/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2017 року Артемівський міськрайонний суд в Донецькой області у складі: головуючого судді Любчика О.В.

секретаря Кривошапко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Житловик» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день розрахунку,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з уточненою позовною заявою у якій вказує, що вона працювала у ПП «Житловик» де займала посаду головного бухгалтера, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати 29 липня 2016 року, вона була звільнена за власним бажанням з посади по закінченню трудового договору, відповідно до п.2 ст. 36 Кодексу Законів про працю України. На час її звільнення у ПП «Житловик» існувала заборгованість по виплаті їй заробітної плати за період з червня по липень 2016 року в сумі 7788,64 грн. Розрахунок по заробітній платі з позивачем було проведено відповідачем лише 29 грудня 2016 року. У звязку з чим вона просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 01.08.2016 р. по 28.12.2016р у розмірі 25428 гривень 34 копійки.

До судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає та просить їх задовольнити.

Від представника відповідача до судового засідання надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, з уточненими позовними вимогами позивача не згодна та просить у задоволенні її позовних вимог відмовити, оскільки позивач зі своєї вини не отримала заробітну плату на підприємстві, так як не склала при своєму звільненні відповідні документи, а саме: розрахункову відомість, видатковий касовий ордер, для отримання нею заробітної плати.

Дослідивши представлені сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що наказом № 94-к від 29 липня 2016 року позивача було прийнято на роботу у ПП «Житловик» по строковому трудовому договору з 17 травня 2016 року на посаду головного бухгалтера. З 29 липня 2016 року її було звільнено наказом № 94-к від 29 липня 2016 року за закінченням строку строкового трудового договору на підставі ст.36 п.2 КЗпП України, але остаточний розрахунок при звільненні з нею було проведено лише 29 грудня 2016 року.

Так, на день звільнення позивача, відповідачем не виплачена заборгованість по заробітній платі за червень - липень 2016 року і вказане не оспорюється сторонами.

В силу ст. 116 ч.1 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від установи, проводиться в день звільнення.

Статтею 117 частини 1 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, установа повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Сторони не заперечували проти того, що розрахунок середнього заробітку за весь час затримки повинен розраховуватись з урахуванням періоду з 01 серпня 2016 року по 28 грудня 2016 року.

Посилання відповідача у запереченнях на те, що виплата належних сум ОСОБА_1 трапилась не з вини підприємства, а з вини самої позивачки, яка працювала на посаді головного бухгалтера, суд не приймає до уваги, оскільки саме на власника, або уповноважений ним орган покладається обовязок розрахунку з працівниками, як зазначено у ст. 117 ч.1 КЗпП України. До того ж, відповідачем не надано суду переконливих доказів правомірності несвоєчасного розрахунку з позивачем під час її звільнення.

Таким чином, судом встановлено порушення відповідачем зазначених норм закону.

У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, судам рекомендовано, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Постанови №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата, тобто з дня звільнення позивача.

Частиною 1 статті 5 Постанови №100 передбачено, що обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Тому, середній заробіток розраховується судом наступним чином: (3070,16 грн. + 5037,85) = 8108,10 грн. загробна плата за травень червень 2016 року; (8108,10 грн. : 30 робочих днів за травень - червень 2016 року)=270,27 грн середньоденна заробітна плата; (270,27 грн. х 102 робочі дні) = 27567,54 грн.

Таким чином, середній заробіток становить 27567 гривень 54 копійки, який повинен бути стягнутий з відповідача. Із зазначеної суми підлягають вирахуванню податки та обовязкові платежі.

Разом з тим, суд не може погодитись з розрахунком позивача в частині розміру виплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати по день її виплати, а саме на 29 грудня 2016 року у розмірі 25428 гривень 34 копійки, оскільки розрахунок позивачем зроблений помилково, і всупереч Постанови № 100.

Суд не приймає до уваги заяву відповідача стосовно застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, оскільки як зазначено у ч.2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В силу ст. 88 ч. 3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави, а інші судові витрати повертаються стороні, на користь якої ухвалено рішення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212 215, 367 ЦПК України; ст.ст. 116, 117, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями) суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства « Житловик» (юридична адреса 84500 , м. Бахмут Донецької області, вул. Перемоги, 22 п/р № 9295 «Приватбанк», м. Донецьк МФО 335496, код ОКПО 32131419) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 серпня 2016 року по 28 грудня 2016 року включно у сумі 27567 (двадцять сім тисяч пятсот шістдесят сім) гривень 54 копійки за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших обовязкових платежів.

Стягнути з Приватного підприємства « Житловик» (юридична адреса 84500 , м. Бахмут Донецької області, вул. Перемоги, 22 п/р № 9295 «Приватбанк», м. Донецьк МФО 335496, код ОКПО 32131419) на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Рішення у повному обсязі виготовлено 29 травня 2017 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В.Любчик