АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 615/1289/16-ц Головуючий суддя 1-ї інстанції Товстолужський О.В.
Провадження № 22-ц/790/3560/17 Доповідач Колтунова А.І.
Категорія: спори, що виникають із
сімейних правовідносин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

при секретарі : Семикрас О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання автомобіля спільним майном подружжя, що проживало однією сім'єю, але не перебувало у шлюбі та стягнення ? частини його вартості,-

ВСТАНОВИЛА:

30 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання автомобілю спільним майном подружжя, що проживало однією сімєю, але не перебували у шлюбі та стягнення ? частини його вартості.

Позивач посилаючись на ті обставини, що 27 серпня 2005 року вона придбала у ОСОБА_3 автомобіль НОМЕР_1, рік випуску 1978, який був знятий з обліку у МРЕВ ДАІ через ТОК «НАК» шляхом оформлення довідки рахунку серії КІВ №245809 від 27 серпня 2005 року.

Вона особисто сплатила вартість даного автомобіля в сумі 2 000,00 доларів США власнику ОСОБА_3

Після оформлення договору купівлі-продажу автомобіля ТОВ «НАК» було видано на імя її сина ОСОБА_4 довідку-рахунок серії КІВ №245809 від 27 серпня 2005 року.

Поставити зазначений автомобіль на облік за місцем проживання повинен був відповідач ОСОБА_5, з яким вона проживала в фактичних шлюбних відносинах.

Проте, останній, користуючись її довірою, зареєстрував автомобіль на своє імя, як власника, використовуючи при цьому іншу довідку рахунок серії КІВ № 245816 від 03 вересня 2005 року.

В серпні 2009 року ОСОБА_5 виїхав у Київську область, по телефону повідомив її, що до Харківської області не повернеться, автомобіль належить йому на праві власності.

У звязку з чим, позивач просить визнати зазначений автомобіль спільним майном подружжя, проживаючого без реєстрації шлюбу, стягнути з відповідача на її користь ? частку вартості даного автомобіля в розмірі 1 000,00 доларів США по курсу Національного банку України в сумі 25 700,00 грн.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Посилався на ті обставини, що вони з ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі до 08 грудня 2000 року.

Після розірвання шлюбу вони однією сімєю із позивачем не мешкали.

27 серпня 2005 року він у ОСОБА_3 придбав автомобіль ВАЗ 2106, який отримав у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 жодного відношення до даного автомобіля не має.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, мотивовуючи це тим, що судом першої інстанції не надана належна оцінка її доводам та наданим доказам.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірний автомобіль був придбаний в період їх сумісного проживання, проте суд не визнав його спільною сумісною власністю сторін та безпідставно не стягнув компенсацію.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1- ОСОБА_6 підтримував апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_7 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами, та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 1993 року по 08 грудня 2000 року (а.с. 44, 45).

Після розлучення сторони продовжували проживати сумісно до 2009 року, що підтверджується поясненнями ОСОБА_1, а також поясненнями ОСОБА_2, які він надав, будучи допитаний в якості свідка по кримінальному провадженні (а.с. 49, 238 кримінального провадження №0000292).

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_2 вбачається, що він, будучи попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 384-385 КК України, пояснив що після розлучення вони продовжували проживати разом з ОСОБА_1 до 2009 року (а.с. 238 кримінального провадження №0000292)

Він також підтвердив, що гроші, за які ним був придбаний в 2005 році автомобіль ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_2, були спільними (а.с. 239 кримінального провадження №0000292).

Постановою про закриття кримінального провадження від 01 квітня 2016 року встановлено, що автомобіль НОМЕР_1 був придбаний ОСОБА_5 та ОСОБА_1 за спільні кошти, в період їх сумісного проживання та є їх спільною сумісною власністю (а.с. 247-250 кримінального провадження №0000292 ).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що на час придбання спільного автомобілю сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, у звязку з чим передбачений автомобіль є їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України ( далі СК України) якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Проте, судом було встановлено, що на час розгляду справи місцезнаходження зазначеного автомобіля, так як і його вартість, невідомі.

Представник відповідача ОСОБА_2 зазначав, що останній без переоформлення продав зазначений автомобіль на запчастини за 400,00 грн. в 2009 році. Будь яких доказів в підтвердження зазначеної обставини не надано.

Із матеріалів справи вбачається, що автомобіль НОМЕР_1, 1978 року випуску.

За таких обставин на час звернення позивачем до суду строк експлуатації зазначеного автомобілю складав 38 років.

Як суду першої так і суду апеляційної інстанції не було надано належних доказів вартості зазначеного автомобілю на 2009 рік або на теперішній час.

Також, суду не надано доказів за ким зареєстрований автомобіль, якщо він був відчужений, то кому та за яку суму.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За змістом ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Представнику ОСОБА_1 були розяснені дані вимоги процесуального закону та розяснені наслідки не вчинення процесуальних дій щодо надання вищенаведених доказів.

Проте, представником позивача будь яких доказів щодо наявності у відповідача зазначеного автомобілю та його вартості на 2009 рік або на теперішній час не надано.

Зважаючи на зазначене та за відсутністю даних доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання автомобіля спільним майном подружжя, що проживало однією сім'єю, але не перебувало у шлюбі та стягнення ? частини його вартості.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 303, ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 315, ст. 317, ст. 319, ст. 324 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_8