У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 31 травня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором оренди житла, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 14 квітня 2016 року, в с т а н о в и л а: У листопаді 2015 року ОСОБА_8, який діяв в інтересах ОСОБА_6, звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що між сторонами 06 лютого 2015 року укладено договір оренди квартири АДРЕСА_1 строком на 6 місяців (з 06 лютого 2015 року до 06 серпня 2015 року). 06 квітня 2015 року відповідачкою не було сплачено черговий платіж за наступний місяць оренди житла з посиланням на скрутне матеріальне становище та проханням відстрочити дату платежу. Однак, 02 травня 2015 року вона повідомила про односторонню відмову від договору, у зв'язку з чим 07 травня 2015 року позивачем у присутності свідків складено акт приймання-передачі орендованої квартири, під час чого виявлено пошкодження майна. Вказував, що залишена позивачу страхова сума в розмірі 14 000 гривень, за рахунок якої він мав отримати відшкодування пошкодженого майна, використана як орендна плата за останній місяць проживання відповідачки в квартирі, а дострокове розірвання договору з ініціативи останньої призвело необхідності пошуків інших орендарів, що призвело до втрати доходу в розмірі місячної орендної плати. Крім того, пошкодження майна стало зумовило передачу квартири в оренду за (меншу) нижчу орендну плату, чим порушено інтереси позивача. Посилаючись на те, що договір оренди припинений за ініціативи відповідачки в односторонньому порядку, вважає, що вона зобов'язана сплатити позивачу штраф в розмірі місячної орендної плати підставі п. 5.1.5 умов договору, у зв'язку з чим просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором оренди квартири в розмірі 22 482 гривні 83 копійки, що складається із штрафу за дострокове розірвання договору в розмірі 14 000 гривень та вартості пошкодженого майна (плед - 525 гривень, плитка - 141 гривня, ламінат - 731 гривня 83 копійки, стакани (може склянки?) - 85 гривень та варочна поверхня 7 000 гривень). Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 лютого 2016 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором оренди житла в розмірі 14 500 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 14 квітня 2016 року суду першої інстанціїскасовано та увалено нове, яким позов про стягнення заборгованості за договором оренди житла задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 240 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судових витрат. У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного судуі залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06 лютого 2015 року між сторонами укладено договір оренди квартири АДРЕСА_1 строком на 6 місяців з орендною платою в розмірі 14 000 гривень на місяць, яка згідно з п. 3.2 сплачується готівкою щомісячно до 6-го числа поточного місяця. Умовами договору передбачено, що в момент підписання договору наймач сплачує наймодавцю орендну плату за перший та останній місяць проживання в розмірі 28 000 гривень. Наймач відшкодовує збитки, завдані наймодавцю внаслідок пошкодження орендованого майна шляхом приведення цього майна в попередній стан або відшкодування вартості здійснення такого приведення (п.4.2). У разі припинення дії Договору відповідно до п.п.5.1.5, 5.1.6 наймач сплачує додатково суму, яка дорівнює одному місяцю проживання (п.4.4). Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами п.5.1.5 Договору сторони визначили, що договір може бути припинений в односторонньому порядку за вимогою наймача за умови попередження про це наймодавця не пізніше, ніж за 30 календарних днів до дати припинення (окрім випадків, коли закінчується строк дії Договору оренди квартири). При цьому наймач несе відповідальність, згідно з п.4.4 даного Договору. Дана вимога поширюється на наймача, якщо він проживає в квартирі менше, ніж 6 (шість місяців). Відповідно до п.4.4 Договору у разі припинення дії даного Договору відповідно до п.п. 5.1.5, 5.1.6 наймач сплачує додатково суму, яка дорівнює одному місяцю проживання і зазначена у п.3.1 даного Договору (14 000 гривень). Відповідно до ст. 825 ЦК України наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитись від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за користування житлом за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. Встановивши, що відповідач повідомила позивача про відмову від договору оренди з 06 травня 2015 року без дотримання визначеного Договором 30-ти денного строку попередження та врахувавши, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту неможливості укладення договору найму житла на тих самих умовах з іншою особою, що виключають право вимоги до відповідачки плати за користування житлом за місяць в розумінні положень ч. 2 ст. 825 ЦК України, якими на наймодавця покладено обов'язок доведення такого факту, а також відсутність заборгованості з орендної плати та, що умовами договору не передбачена відповідальність наймача за односторонню відмову від договору до спливу строку його дії у вигляді сплати неустойки, як засіб забезпечення виконання наймачем своїх зобов'язань протягом строку його дії, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог про стягнення 14 000 гривень як неустойки. Крім того, колегія суддів враховує, що договір оренди не був зареєстрований в порядку, встановленому ч. 2 ст. 158 ЖК УРСР. Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення вартості пошкодженого майна, апеляційний суд виходив з доведеності факту пошкодження майна, переданого у користування, у розмірі 240 гривень, які обґрунтовано стягнуті з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1 ст. 785 ЦК України та п. 4.2 Договору. Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги. Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу. Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити. Рішення апеляційного суду Черкаської області від 14 квітня 2016 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Т.О. Писана О.В. Попович О.В. Попович