Провадження№ 2/756/33/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в свої інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Державна міграційна служба України про усунення перешкод в користуванні житлом, виселення та зняття з реєстраційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - Орган опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и в:

Позивач, яка діє в свої інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в якому вказала, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить позивачу та неповнолітній ОСОБА_2 , згідно договору дарування квартири від 09.11.2010року, який посвідчений 14-ою київською державною нотаріальною конторою 09.11.2010р. та зареєстровано в реєстрі № 3818. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 вересня 2012 року, цивільна справа №2/2605/2636/2012, було розірвано укладений від 19 жовтня 2007 року, актовий запис №1844 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3. За час подружнього життя, позивачі та відповідач разом проживали у квартирі за адресою: 01001, АДРЕСА_1, а відповідач у вказаній квартирі зареєстрований лише як співмешканець без права власності на житло. Крім відповідача в квартирі зареєстровані такі особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Після розлучення, відповідач продовжує погрожувати позивачу, створює неможливі умови для проживання та не являється власником чи співвласником квартири. Позивач 14.04.2012 року звернулася до ДІМ Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві із заявою про протиправні дії з боку ОСОБА_3. На її заяву за результати перевірки винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 19.04.2012 року та встановлені обставини, що свідчать про погрози зі сторони відповідача, створення конфліктних ситуацій, що змусили позивача виїхати на тимчасове місце проживання разом із дочкою на іншу адресу. 17.08.2012 року, Оболонським РУ ГУ МВС України направлено відповідь на адресу позивача щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про вчинення ОСОБА_3 протиправних дій, побутого характеру, а також погроз, насильницьких дій, де вказано, що із ОСОБА_3 проведено профілактичну бесіду та попереджено про відповідальність за учинення будь-яких протиправних дій стосовно позивача та перешкоджанню реалізації майнових прав. Проте, навіть після попередження відповідача правоохоронними органами він все одно продовжував порушувати охоронювані законом права та інтереси позивачів, створюючи неможливі умови для проживання разом в одній квартирі. Крім того, відповідач не сплачує за комунальні послуги та не несе інших витрат на утримання квартири.На підставі викладеного позивач просив суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_3, 1966року народження таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, шляхом зняття його з реєстраційного обліку та виселити ОСОБА_3, 1966року народження без надання іншого житлового приміщення із квартири АДРЕСА_1. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи.

Відповідач не визнаючи позов подав зустрічну позовну заяву про визнання договору дарування недійним. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. До судового засідання відповідач надав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки перебуває за межами країни, однак суд не приймає до уваги дані клопотання, оскільки на всі судові засідання, які відбувалися в суді відповідач надав дані клопотання та не забезпечував явку свого представника.

Представник третьої особи не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_2 на праві власності належить позивачу та неповнолітній ОСОБА_2 , згідно договору дарування квартири від 09.11.2010року, який посвідчений 14-ою київською державною нотаріальною конторою 09.11.2010р. та зареєстровано в реєстрі № 3818 (а.с. 6).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 вересня 2012 року, цивільна справа №2/2605/2636/2012, було розірвано укладений від 19 жовтня 2007 року, актовий запис №1844 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані такі особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Позивач посилається на те, що в зв'язку з переходом права власності відповідач втратив право користування спірною квартирою, оскільки відповідач не являється власником чи співвласником квартири.

Суд вважає, що такі доводи позивача ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

На підтвердження свого права власності на спірну квартиру, позивач надав суду копію договору дарування квартири від 09.11.2010року, який посвідчений 14-ою Київською державною нотаріальною конторою 09.11.2010р. та зареєстровано в реєстрі № 3818 (а.с. 6).

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на реалізацію свого права власності, оскільки відповідач в силу закону втратив право користування житлом.

Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири.

Відповідач ОСОБА_3 втратив право власності та право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин, відповідач підлягає визнанню такими, що втратив право користування жилим приміщення.

Позивач також просить скасувати реєстрацію відповідача у квартирі шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Разом з тим, така вимога задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням після набрання законної сили є підставою для зняття її з реєстраційного обліку відповідним державним органом.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання договору дарування недійним.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився двічі, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, позовна заява повинна бути залишена без розгляду.

Керуючись статтями 321, 334, 383, 391 ЦК України, статтями 109, 156 ЖК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169,207, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, яка діє в свої інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Державна міграційна служба України про усунення перешкод в користуванні житлом, виселення та зняття з реєстраційного обліку - задоволено частково.

Визнати ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Зутрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - Орган опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання договору дарування недійсним- залишити без розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Луценко