Справа № 565/982/16-ц
Провадження № 2/565/55/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року м. Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням

суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2,
з участю представника відповідачаОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (надалі - Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11681,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору від 28.11.11 р., відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності. Однак позичальник ОСОБА_5 не виконала умов договору щодо повернення кредиту на умовах і в порядку, передбачених договором, що стало підставою для предявлення позову.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про повне підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.

Ухвалою суду від 17.02.17 р. до участі у справі залучено відповідача ОСОБА_4 як правонаступника ОСОБА_5 Відповідач ОСОБА_4 до суду не зявилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 вимоги позовної заяви не визнав та подав суду письмові заперечення проти позову. Заперечення обґрунтовуються тим, що на час своєї смерті ОСОБА_5 разом з матірю ОСОБА_4 тривалий час не проживала, спадщину після смерті ОСОБА_5 її матір ОСОБА_4 не приймала, позивачем не надано суду копії кредитного договору, що ставить під сумнів його існування, з урахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 19.03.14 р. (справа № 6-14цс-14), позов заявлено поза межами строку позовної давності, на застосуванні якої наполягає представник відповідача. З цих підстав представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасника процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. При цьому суд встановив та врахував наступне.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Судом встановлено, що 28.11.11 р. ОСОБА_5 шляхом заповнення та підписання анкети-заяви прийняла Умови та Правила надання банківських послуг та ОСОБА_6, уклавши таким чином з позивачем кредитний договір, за умовами якого отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок з кредитним лімітом 500,00 грн. на умовах сплати відсотків за користування кредитними коштами по процентній ставці 36 % річних, на умовах повернення, встановлених Умовами та Правилами кредитування.

Укладення такого договору, який за своєю природою є договором приєднання, відповідає вимогам ст.634 ЦК України, у звязку з чим суд вважає неспроможними заперечення представника відповідача щодо нікчемності даного правочину.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 30.04.16 р. заборгованість ОСОБА_5 по поверненню кредиту та інших платежів за укладеним кредитним договором складає 11681,67 грн.

Як вбачається з актового запису про смерть № 181 від 27.08.15 р., складеного відділом ДРАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, ОСОБА_5 24 серпня 2015 року померла.

Відповідно до ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

З інформації Кузнецовської міської державної нотаріальної контори № 355/01-16 від 12.09.16 р. вбачається, що спадкова справа на майно, яке належало ОСОБА_5, не заводилась, відомості про наявність заповіту від імені ОСОБА_5 в Спадковому реєстрі та Кузнецовській міській державній нотаріальній конторі відсутні, заяви про прийняття спадщини від спадкоємців ОСОБА_5 до нотаріальної контори не надходили, відомості про спадкоємців, що прийняли спадщину, та про наявність і склад спадкового майна, що залишилось після її смерті, відсутні, свідоцтва про право на спадщину на таке майно не видавались.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 73545978 від 22.11.16 р., права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження за ОСОБА_5 не зареєстровані.

З інформації територіального сервісного центру № НОМЕР_1 МВС в Рівненській області від 09.12.16 р. № 31/17-5644-950 вбачається, що транспортні засоби в сервісних центрах Рівненської області за ОСОБА_5 не зареєстровані.

З інформації управління Держгеокадастру у Володимирецькому районі Рівненської області № 9-1703-0ю7-2357/2-16 від 01.12.16 р., на території Володимирецького району та м.Кузнецовськ за ОСОБА_5 земельні ділянки на праві власності, користування чи оренди не зареєстровані.

Доказів наявності будь-якого іншого майна, що залишилось після смерті ОСОБА_5, суду не подано.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з інформації відділу ДРАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області № 115/04.4-35 від 09.08.16 р., у покійної ОСОБА_5 був син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, дані про батьків і чоловіка у відділі ДРАЦС відсутні.

З показань свідка ОСОБА_8 судом встановлено, що син ОСОБА_5 - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також її батько на момент смерті ОСОБА_5 були померлими, у шлюбі на момент смерті вона не перебувала.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що єдиним спадкоємцем за законом майна, що могло залишитись після смерті ОСОБА_5, може бути її матір ОСОБА_4, за умови реалізації останньою права на спадкування.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області № 4693 від 01.12.16 р., ОСОБА_5 булла зареєстрована і проживала у період з 04.03.05р. по день смерті 24.08.15 р. в м.Вараш Рівненської області по м-ну ОСОБА_2, 40/20, кв.153., разом з матір»ю ОСОБА_4 та братом ОСОБА_9

Як показав суду свідок ОСОБА_8, він перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 Її дочка від першого шлюбу ОСОБА_5 з 2009 року, коли помер її син, припинила проживати за адресою реєстрації у кв.153 буд.40/20 по м-ну ОСОБА_9 в м.Вараш Рівненської області, будь-якого майна не мала, вела бродячий спосіб життя, зловживала алкогольними напоями, померла від ураження печінки. Свідок показав також, що його дружина ОСОБА_4 протягом 2015 року також не проживала за адресою реєстрації, оскільки разом з ним доглядала його хвору мати, проживаючи у її господарстві у с.В.Ведмежка Маневицького району Волинської області.

Показання свідка ОСОБА_8 підтверджуються довідкою Ведиковедмезької сільської ради Маневицького району Волинської області № 324 від 20.03.17 р., згідно з якою ОСОБА_4 дійсно по 09.09.15 р. (день смерті матері чоловіка ОСОБА_8 ОСОБА_10Г.) постійно проживала в буд.№ 50 по вул.Соборності у с.В.Ведмежка Маневицького району Волинської області; свідоцтвом про народження ОСОБА_8, з якого вбачається, що ОСОБА_10 являється його матірю, свідоцтвом про одруження ОСОБА_8 та ОСОБА_4, свідоцтвом про смерть ОСОБА_10, з якого вбачається, що вона померла 09 вересня 2015 року.

За таких обставин суд вважає доведеним, що на момент смерті ОСОБА_5 (24.08.15 р.), ОСОБА_4 з нею не проживала, отже, не може вважатись такою, що прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, і не має обовязку задовольнити вимоги ОСОБА_6 про погашення заборгованості ОСОБА_5

Таким чином, судом не встановлено наявність будь-якого майна, що залишилось після смерті ОСОБА_5, а також її спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ст.607 ЦК України, зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.607, 1218, 1268, 1282 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі у звязку з їх безпідставністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: