Справа № 366/3491/16-ц Головуючий у І інстанції Тетервак Н. А.
Провадження № 22-ц/780/1282/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 07.06.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 19 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, -

встановила:

у листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Іванківського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 13 травня 2016 року, близько 22 год., ОСОБА_3 керуючи скутером марки «Хонда» моделі «Лид» без номерних знаків, рухаючись на перехресті нерівнозначних доріг між вулицями Київська та Поліська в смт. Іванків, у напрямку вулиці Поліської, будучи неуважним та не стежачи за дорожньою обстановкою та її зміною, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив лобове зіткнення з автомобілем «Рено Експерт», яким позивач володіє та яким керував.

Внаслідок описаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач отримав тілесні пошкодження, а його транспортний засіб-механічні пошкодження.

За даним фактом Іванківське відділення поліції зареєструвало та розслідувало кримінальне провадження №0000353.

В результаті проведеного досудового розслідування було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода трапилася по вині відповідача, який порушив п.34 Правил дорожнього руху України, перетнувши суцільну смугу дорожньої розмітки, яка розділяє зустрічні транспортні потоки.

Відповідно, кримінальне провадження слідчим було закрито через відсутність злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Після ДТП ОСОБА_2 самостійно відремонтував свій автомобіль.

Ремонтні роботи проводилися ПП «СТО «Автосервіс», яке знаходиться в м. Києві по вул. Межигірського Спасу, 6. Вартість ремонтних робіт склала 3650грн., вартість придбаних ним запасних частин - 19 032 грн.

Таким чином, загальний розмір завданого позивачеві прямого матеріального збитку склав 22 682 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 22 682 грн. відшкодування шкоди спричиненої дорожньо транспортною пригодою та покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 19 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права, внаслідок неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, а також висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що після лобового зіткнення 13 травня 2016 року скутера марки «Хонда» моделі «Лид» без номерних знаків яким керував ОСОБА_3, з автомобілем «Рено Експерт», яким ОСОБА_2 керував, відповідач вчинив спробу зникнути з місця події, з метою уникнення відповідальності.

Однак при спробі залишити місце події ОСОБА_3 був затриманий позивачем та очевидцями події до приїзду працівників поліції.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції залишено поза увагою, порушення правил дорожнього руху з боку ОСОБА_3, а саме п.34. Правил дорожнього руху України, які встановлені в ході розслідування кримінального провадження.

Просив скасувати рішення Іванківського районного суду Київської області від 19 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, а також судові витрати покласти на відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АВ 5863 ВМ від 16.07.2013 року ОСОБА_4 є власником автомобіля «PEUGEOT».

З копії постанови про закриття кримінального провадження від 30.05.2016 року слідує, що слідчий СВ Іванківського відділення поліції Вишгородського відділу постановив: Закрити провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000353 від 14 травня 2016 року у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Копію постанови направлено до Іванківського ВП для вирішення питання про притягнення ОСОБА_3М, до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відомості про прийняте рішення внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували вину ОСОБА_3 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 13.05.2016 року в с.м.т. Іванків та звільняли позивача ОСОБА_5 від доказування - відсутні.

З такими висновками колегія суддів повністю погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК).

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищення небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищення небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обовязку доказування та зобовязує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Проте, суд першої інстанції на вищезазначені вимоги закону не звернув уваги.

Порушення правил дорожнього руху з боку ОСОБА_3, а саме п.34. Правил дорожнього руху України, встановлені постановою слідчого від 30.05.2016 р., в ході розслідування кримінального провадження.

Суд першої інстанції, не зясував фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, механізму вчинення ДТП не досліджувалися взагалі. Доказів, які б свідчили, що шкода позивачу було завдано внаслідок непереборної сили або умислу ОСОБА_3 суд не встановив.

Після ДТП ОСОБА_2 самостійно відремонтував свій автомобіль.

Ремонтні роботи проводилися ПП «СТО «Автосервіс», яке знаходиться в м. Києві по вул. Межигірського Спасу, 6. Вартість ремонтних робіт склала 3650грн., вартість придбаних ним запасних частин - 19 032 грн.

Таким чином, загальний розмір завданого позивачеві матеріального збитку внаслідок ДТП відповідачем склав 22 682 грн., який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.1,5 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням наведеного з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 судовий збір, сплачений за подання позову та апеляційної скарги у сумі 1 157,32 грн.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313-314,316-317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення Іванківського районного суду Київської області від 19 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 22 682 гривень у відшкодування шкоди спричиненої дорожньо транспортною пригодою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1 157,32 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді