У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Київської області від 19 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно з яким їй надано в кредит грошові кошти в сумі 44 289,10 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення до 22 серпня 2013 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між банком та ОСОБА_2 23 серпня 2008 року було укладено іпотечний договір, за умовами якого відповідачка надала в іпотеку власне нерухоме майно - житловий будинок по АДРЕСА_1. Вартість предмету іпотеки сторони визначили у розмірі 280 940,40 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість у розмірі 179 705,31 доларів США.

Враховуючи викладене, позивач просив у рахунок кредитної заборгованості у розмірі 11 305,45 доларів США, що на момент подачі позову еквівалентно 280 940,40 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідача та інших осіб із цього житла.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 20 жовтня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 19 січня 2017 року рішення Миронівського районного суду Київської області від 20 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 22 серпня 2008 року № NKIPGA, що становить 179 705,31 доларів США, з яких: 39 869,56 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 30 911,47 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 224,29 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2 502 838,74 грн - пені, що еквівалентно 100 699,99 доларів США; звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами загальною площею 76,40 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки від 23 серпня 2008 року № KIPGA ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу у тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, зазначеному у договорі іпотеки, а саме - 280 940,40 грн, будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Київської області від 19 січня 2017 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у виселенні, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Установлено, що 22 серпня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно з яким ОСОБА_3 надано в кредит грошові кошти в сумі 44 289,10 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення до 22 серпня 2013 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_2 23 серпня 2008 року було укладено іпотечний договір, за яким відповідачка передала в іпотеку банку житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Також установлено, що ОСОБА_3 порушила умови вказаного кредитного договору, оскільки не здійснювала погашення кредиту та процентів за його користування в установлені кредитним договором строки, допустила заборгованість за кредитом в сумі 179 705,31 доларів США, з яких: по тілу кредиту 39 869,56 доларів США; по сплаті відсотків за користування кредитом 30 911,47 доларів США; по комісії за користування кредитом 8 224,29 доларів США та пені в сумі 100 699,99 доларів США.

Відповідно до ст. 589 ЦК України ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, дійшов обґрунтованого висновку про те, що банк має переважне право на задоволення своїх майнових прав шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, що належить відповідачу, у зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору.

Разом з тим, позовні вимоги про виселення відповідача із зазначеного житла задоволенню не підлягають, оскільки спірне іпотечне майно не було придбане за рахунок кредитних коштів, а тому вірно застосувавши положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК УРСР, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), відповідач не може бути виселена із цього будинку без надання іншого постійного житла й у тому випадку, якщо на квартиру як на предмет іпотеки звернуто стягнення, а питання можливого виселення ОСОБА_2 може бути вирішений у позасудовому порядку.

Розглядаючи спір апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його постановленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриатБанк» строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Київської області від 19 січня 2017 року.

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриатБанк» у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Київської області від 19 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриатБанк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов