Справа № 138/1154/17
Провадження №:2/138/557/17
РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2017 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Лисенко Т.Ю.,

за участю: секретаря Корби В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання згоди на виїзд дитини за кордон, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про надання згоди на виїзд дитини за кордон. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від спільного шлюбу у сторін є дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час Могилів-Подільською міською радою Вінницької області організовується поїздка для оздоровлення статусних дітей до Республіки Болгарія. Позивач та дитина ОСОБА_3 мають право пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей та дітей з багатодітної сім'ї, а тому дитина ОСОБА_3 має право на таку поїздку до Республіки Болгарія. Однак на неодноразові звернення позивача надати нотаріально посвідчений дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон, відповідач постійно відмовляється, не обґрунтовуючи свою відмову. За таких підстав, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить суд надати дозвіл на виїзд дитини ОСОБА_3 за кордон на відпочинок у Республіку Болгарія без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2 в період з 18.06.2017 по 30.06.2017 в супроводі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглянути у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, просить розглядати справу без його участі.

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 розірвано 13.09.2004 (а.с. 4).

Від цього шлюбу у сторін є дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 5).

Як вбачається з довідки голови ОСББ «О.Пчілки, 13» від 27.04.2017 дитина сторін проживає разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1 вінницької області (а.с. 6).

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_4 від 23.09.2010 дитина ОСОБА_3 має право на пільги, передбачені законодавством для дітей з багатодітної сім'ї (а.с. 10).

Судом встановлено, що дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, включено до списків пільгових категорій для відпочинку в Республіці Болгарія, що підтверджується довідкою СЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 м. Могилева-Подільського № 05-22/115 від 15.05.2017 (а.с. 14). Проте відповідач у добровільному порядку згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон надати відмовляється.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. При цьому ч. 1 ст. 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України».

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно із п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від № 57 від 27.01.1995, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, або за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини та оцінивши досліджені судом докази, а також з урахуванням визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон, а саме до Республіки Болгарія на період з 18.06.2017 по 30.06.2017, як таких, що відповідатимуть інтересам дитини, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 10, 60, 88 ч. 1, 174 ч. 4, 209 ч. 1, 2, 212-215 ЦПК України, ч. 3 ст. 313 ЦК України, ст.ст. 141, 155 ч. 1 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959, п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від № 57 від 27.01.1995,суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України до Республіки Болгарія неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та без супроводу батька ОСОБА_2 з 18 червня 2017 року по 30 червня 2017 року в супроводі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня отримання його копії через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя: Т.Ю. Лисенко