Справа № 603/208/17
Провадження №2/603/101/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2017 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі: Сандалюку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 16.08.2013 року помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на: земельну ділянку площею 1,22 га, розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЕ №289876; земельну ділянку площею 0,17 га, розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЕ №289877. Позивач прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем, проте звернувшись у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку з втратою правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню. З приводу втрати державного акта позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя».

Просить визнати за нею право власності на вказане вище спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явилася, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 селищна рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, однак подали суду заяву, в якій просять розглядати справу за відсутності їхнього представника.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із такого.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ИД №302370 від 06.02.1973 року батьками позивача ОСОБА_1 (дошлюбне ОСОБА_3) Т.Д. вказано: ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

При укладенні шлюбу з ОСОБА_5 позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Литвинців» на «Петришин», що убачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ИД №427574 від 08.09.1990 року.

Згідно інформаційної відповіді Відділу у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №29-19-0.31-41/111-17 від 15.02.2017 року ОСОБА_3 належали: земельна ділянка площею 1,22 га, розташована на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЕ №289876; земельна ділянка площею 0,17 га, розташована на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЕ №289877.

Те, що ОСОБА_3 належали дані земельні ділянки підтверджується також довідкою №1419/10-07, виданою 11.07.2016 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області.

Державні акти на право власності на землю серії ЯЕ №289877, серії ЯЕ №289876 на час розгляду справи втрачені, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністровя» (тираж 1532) розміщено оголошення.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №155466 від 16.08.2013 року ОСОБА_3 помер 16.08.2013 року в селищі Коропець Монастириського району Тернопільської області.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на: земельну ділянку площею 1,22 га, розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЕ №289876; земельну ділянку площею 0,17 га, розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЕ №289877.

Зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №294/01-16 від 10.05.2017 року вбачається, що нотаріальною конторою заведена спадкова справа №31 за 2014 рік після смерті ОСОБА_3, померлого 16.08.2013 року на підставі заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заяву про відмову від прийняття спадщини подано сином померлого ОСОБА_6 Станом на 10.05.2017 року свідоцтва про право на спадщину не видавались. Дані про інших спадкоємців у спадковій справі відсутні (копія спадкової справи додана до матеріалів справи).

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №1419/10-07 від 11.07.2016 року, виданою виконавчим комітетом ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області.

У зв'язку з втратою правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом (лист Монастириської державної нотаріальної контори №164/01-16 від 28.02.2017 року).

Інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно, немає. ОСОБА_6, спадкоємець за законом першої черги відмовився від прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3, про що протягом шести місяців подав у Монастириську державну нотаріальну контору заяву. ОСОБА_4, спадкоємець за законом першої черги, відмовилася від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, про що подала заяву, засвідчену секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області. Зазначену заяву суд не бере до уваги, оскільки, згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, а саме, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак, вищевказана заява ОСОБА_4 свідчить про те, що їй відомо про заявлені вимоги ОСОБА_1 щодо яких остання не заперечує.

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що спадкодавцю ОСОБА_3 належали: земельна ділянка площею 1,22 га, розташована на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЕ №289876; земельна ділянка площею 0,17 га, розташована на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЕ №289877, позивач є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняла, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вищевказане спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 131 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 16.08.2013 року, а саме на:

- земельну ділянку площею 1,22 га, розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЕ №289876;

- земельну ділянку площею 0,17 га, розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЕ №289877.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7