Справа № 502/851/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання - Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до

Трудівської сільської ради Одеської області

про визнання права власності на спадщину

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 23.05.2017 року з уточненою позовною заявою до Трудівської сільської ради про визнання права власності на спадщину. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує, що 3 вересня 2003 року померла ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, що складається з права на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Трудове» с. Трудове Кілійського району Одеської області, розміром 4,2 га в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до заповіту від 06.03.2000 р. на все майно, в тому числі право на вищевказану земельну ділянку ОСОБА_3 заповідала позивачу. На момент смерті ОСОБА_3 позивач її доглядала та проживала разом з нею за однією адресою з 2002 р. до моменту її смерті, де доглядала її хатнє господарство, розташоване в с. Трудове по вул. 1-го Травня, 34. ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину, оскільки є заповіт на її імя. Позивач звернулась до нотаріуса з заявою про оформлення спадщини, однак нотаріус надав інформаційний лист, в якому вказав, що пропущений строк подачі заяви про прийняття спадщини. До нотаріуса з заявами про прийняття спадщини в передбачений законом строк після смерті ОСОБА_3, жодна особа не зверталась, інших спадкоємців майна померлої не має, спадкові справи не відкривались. Отримати свідоцтво про право на спадок в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки вона не була зареєстрована за місцем проживання спадкодавця та втрачений оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії № 0564162, тому визнати право власності на спадщину можливо лише в судовому порядку. На підставі вищевказаного представник позивача просила суд визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Трудове» с. Трудове Кілійського району Одеської області, розміром 4,2 га в умовних кадастрових гектарах за спадщиною, після смерті ОСОБА_3, померлої 03.09.2003 р.

Після відкриття провадження у справі представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача, Трудівської сільської ради Одеської області, надав заяву, в якій вказав, що з позовними вимогами згоден та просив розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Відповідно до заповіту, посвідченого 06.03.2000 року секретарем Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області за зареєстрованого в книзі записів нотаріальних дій за № 49, ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_4, все своє майно, яке буде їй належати на день смерті, в тому числі право на земельну долю /пай/, яка знаходиться в колективній власності КСП «Трудове» та належить їй згідно сертифікату серії № 0564162, виданого 15.05.1998 р. /а.с 6/.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії 1-ЖД № 350802, виданого Виконкомом Трудівської с/ради Кілійського р-ну Одеської обл., актовий запис № 21, ОСОБА_3, померла 03.09.2003 р. в с. Трудове Кілійського району Одеської області /а.с. 5/.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 024172, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрували шлюб 19 червня 2006 року у Виконкомі Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, про що зроблено актовий запис за № 03. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «Бондаренко» /а.с. 7/.

З сертифікату на право на земельну частку (пай) серії № 0564162 від 15.05.1998 р., вбачається, що ОСОБА_3, як члену КСП «Трудове», розташованого в с. Трудове Кілійського району Одеської області, проживаючій в ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі рішення Кілійської райдержадміністрації від 05.05.1998 р. № 229, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Трудове» розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) /а.с. 8/.

Відповідно до інформаційного листа № 102/01-16 від 13.03.2017 р. приватного нотаріуса ОСОБА_6, ОСОБА_2 проінформовано, щодо того, що нею пропущено строк подачі заяви про прийняття спадщини /а.с. 9/.

Згідно акта депутата Трудівської сільської ради № 02 від 18.05.2017 р., ОСОБА_2 на день смерті своєї бабусі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка померла 03.09.2003 р., проживала та вела спільне з нею господарство за адресою: с. Трудове, вул. 1го Травня, 34 з 2002 р. ОСОБА_2 доглядала за хворою ОСОБА_3 Вказані обставини підтверджують сусіди: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 /а.с. 10/.

Згідно витягу відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 47044434 від 13.03.2017 р. наданого приватним нотаріусом ОСОБА_6, після смерті ОСОБА_3, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися /а.с. 11/.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Як передбачено п.п. 3.21.-3.22. п. 3 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, - спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

За змістом ст. ст. 1, 9 Закону України від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство» колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.

Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску.

Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали, зокрема, громадяни, які на момент паювання землі були членами сільськогосподарського акціонерного товариства (далі - АТ) і яких було включено до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Згідно п. п. 5-6 Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Відповідно до п. 12 Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 11 від 20.02.96 р. відновлення втрачених сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадиться тими районними державними адміністраціями, які здійснювали їх видачу.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. При цьому, вказаний закон, починаючи з редакції, яка діє з 27.09.2014 р. не містить диференціацію поняття «місце проживання» на постійне чи тимчасове.

Згідно п. Згідно з п. 1.12 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Відповідно до п.п 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкоємцем за заповітом є позивач, яка прийняла її відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР, шляхом вступу у володіння спадковим майном, проживаючи разом зі спадкодавцем.

Беручи до уваги те, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадщину на земельну частку (пай), в звязку з чим право позивача на спадщину підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, а позов задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16 ЦК України, ст. 534, 549 ЦК УРСР, ст. ст. ст. 10, 60, 209, 210, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати право власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1 на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Трудове» с. Трудове Кілійського району Одеської області розміром 4,2 га в умовних кадастрових гектарах відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0564162, виданого Кілійською районною державною адміністрацію 15.05.1998 р. та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20.05.1998 року за № 15190, - в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, померлої 03.09.2003 р. в с. Трудове Кілійського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_10