Справа №295/6479/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

06.09.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Гумен Н.В.,

при секретарі Скришевській О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь завдану моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн., внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 03.05.2016 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїхав на регульоване перехрестя вул. Шевченка та вул. В.Бердичівської в м. Житомирі, де став виконувати маневр повороту ліворуч, під час якого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1, яка в цей час перетинала проїзну частину в межах регульованого переходу на зелений сигнал світлофора для пішоходів, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження, а саме: перелом кісток носа зі зміщенням уламків, закриту черепну мозкову травму, струс головного мозку, рвану рану носа, підшкірні гематоми: перенісся, підборіддя, підщелепної ділянки; пара орбітальну гематому з обох боків, садну, підшкірні гематоми передньої поверхні обох колінних суглобів, забій правого колінного суглобу. З 03.05.2016 по 11.05.2016 позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні у Центральній міській лікарні №2 м. Житомира, після виписки з лікарні знаходилась на амбулаторному лікуванні у поліклініці медичної служби Управління СБУ в Житомирській області, а тому вважає, що неправомірними діями відповідача їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті потерпілої: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на проблемі одужання та правової реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. В момент отримання тілесних ушкоджень, позивачка перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху за своє здоровя та життя, також перенесла значний фізичний біль під час медичної операції на носі, яка була проведена 03.05.2016 в ЦМЛ №2 м. Житомира. Перенесена травма, а саме перелом носу позначилася на погіршенні сну, та погіршилася одна з основних функцій носу - забезпечення нормального дихання. Позивачка постійно відчуває болісні відчуття в області носу, повязані із зміною погодних умов, зміною атмосферного тиску. Негативним наслідком травми стала також зміна зовнішності потерпілої (змінена форма носа).

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, де підтримує позов в повному обсязі та просить суд розглянути справу у його відсутність в заочному провадженні.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану в позовній заяві, причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надавала.

На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який подала заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 03.05.2016 року близько 17 год. 05 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2, виїхав на регульоване перехрестя вул. Шевченка та вул. В. Бердичівської в м. Житомирі, де став виконувати маневр повороту ліворуч, під час якого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1, яка в цей час перетинала проїзну частину в межах регульованого переходу. В результаті даної ДТП транспортний засіб отримав механічні ушкодження, а потерпіла ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження.

Згідно постанови Богунського районного суду м. Житомира від 01.11.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 340,00 грн. (а.с. 3)

Також у постанові вказано, що в судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав та просив суворо не карати.

Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Згідно частини другої - п'ятої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як убачається з матеріалів справи, а саме з виписки з амбулаторної картки № 972 ОСОБА_1 виданої лікарем невропатологом поліклініки ВМС УСБУ в Житомирській області вказано, що 03.05.2016 року по 11.05.2016 року ОСОБА_1 заходилася на стаціонарному лікуванні в ЦМЛ № 2 травматологічному відділенні з діагнозом: закритий перелом кісток носа зі зміщенням уламків, закрита черепно мозкова травма, струс головного мозку, рвану рану носа, підшкірні гематоми: перенісся, підборіддя, підщелепної ділянки; пара орбітальну гематому з обох боків, садна, підшкірні гематоми передньої поверхні обох колінних суглобів, забій правого колінного суглобу, ІХС, дифузний кардіосклероз, блокада лівої ніжки пучка Гіса. (а.с. 4)

З вказаної виписки встановлено, що 12.05.2016 року був виклик додому ОСОБА_1 та проведений сумісний огляд невропатолога та терапевта, оскільки були скарги на загальну слабкість, тремтіння усього тіла, синяки в ділянці обличчя, верхнього плечового поясу, на колінах, головний біль, головокружіння.

Також з епікризу Центральної міської лікарні №2 м. Житомира від 11.05.2016 року встановлено, що ОСОБА_1 бригадою швидкої медичної допомоги була госпіталізована до лікарні в якій було проведений огляд та стаціонарне лікування з 03.05.2016 року по 11.05.2016 року. (а.с. 5)

У відповідності до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести за допомогою належних та допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням положень ст.ст. 57, 59 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою.

Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1,2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статі 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Різницю між сумою відшкодування визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3,4 частини другої ст. 23 Цивільного кодексу України, то таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Як розяснено п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року від № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З урахуванням обставин, які наведені позивачем в частині заявлених вимог щодо відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди, яка оцінена позивачем у розмірі 30000,00 грн., суд приходить до висновку про правомірність заявлених вимог позивача про відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки за вимог цивільного законодавства, яким передбачена відповідальність за відшкодування моральної шкоди володільцем джерела підвищеної небезпеки незалежно від його вини, а в даному випадку саме діяльність джерела підвищеної небезпеки, яким керував відповідач, призвело до страждань позивача, внаслідок пошкодження її здоровя.

Однак, з огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 30 000,00 грн., є завищеним.

Як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі "Перна проти Італії", від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

З тому з урахуванням заявлених позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення здоровя, емоційне переживання, моральні переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а саме стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд, виходячи із розміру вимог немайнового характеру, що підлягають задоволенню в межах даного спору, присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 3, 11, 14, 23, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року від № 4, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 56, 58, 79, 84, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Богунським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити дане заочне рішення до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: