Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2017 Справа №607/14299/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Грицака Р.М.

при секретарі Чех Ю.Ю, Кунець Н.Р.

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

представника третьої особи ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 01.06.2000 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб за час якого у них народився син, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 06.03.2009р. шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Згідно з їх домовленістю син залишився на її утриманні та проживав із нею, від аліментів вона відмовилась. Весь цей час, відповідач не цікавився сином, не брав участі у його вихованні. Однак протягом останнього року відповідач, зробив спробу зблизитись з дитиною, почав негативно впливати на сина, у червні 2016 року, відповідач одноосібно вирішив змінити місце проживання дитини, що негативно позначилося на поведінці сина та рівню його освіти. Надаючи йому негативний приклад відповідач сприяв тому, що син почав пропускати уроки в школі, перестав цікавитись навчанням, а проводить багато часу у квартирі батька, де йому потурають в неробстві, грі в карти, комп'ютерним іграм не в міру та іншими сумнівними заняттями. Син почав відвідувати нічні клуби, приходити додому пізно. В поведінці сина проявляються негативні тенденції, що виражаються у зневазі до неї як до матері, до думки старших, зневага до загальноприйнятих норм поведінки. За прикладом відповідача син почав обманювати. Відповідач сприяв переходу сина з ЗОШ-13 де він навчався у 10-му класі, у вечірню школу, що негативно позначилось на рівень його знань. З метою ізоляції сина від негативного впливу відповідача, виправити поведінку сина, пробудити в нього цікавість до навчання, наставити на шлях виправлення, сприяти всебічному розвитку, повернути до нормального життя, а також вберегти його від небезпеки, яка викликана перебуванням та спілкуванням сина з відповідачем, просить суд позбавити відповідача батьківських прав.

Позивач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав і мотивів викладених у позовній заяві та просять їх задовольнити в повному обсязі. Крім того просять не брати до уваги подані відповідачем докази надання матеріальної допомоги синові, оскільки фактично відповідач був винен значну суму коштів позивачу, та які повертав частинами під виглядом допомоги синові.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні позову не визнали та подали суду письмове заперечення в якому зазначили, що не має жодної з підстав передбачених Сімейним кодексом України для позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_7. Вважають, що позовні вимоги ґрунтуються на припущеннях позивача, носять абстрактний характер і є, по суті, суб'єктивною думкою позивача, яка жодним чином не відображає реальних обставин справи. Крім цього просить суд взяти до уваги висновок складений Службою у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради яким, було рекомендовано відмовити в позбавленні батьківських прав ОСОБА_4 відносно сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

Крім того відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні суду пояснив, що він дуже любить сина, весь час намагався його підтримати матеріально та брати участь у його житті. В 2016 році син переїхав жити до нього з власної ініціативи, оскільки в нього виник конфлікт з матір'ю, він прийняв сина та піклувався про нього, намагався підтримати його, однак ніколи не настроював його проти матері.

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні суду пояснила, що неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час перебуває у перехідному віці, та піддається впливу з боку оточуючих, на засіданні комісії він повідомив, що вважає неприпустимим позбавлення батьківських прав його батька ОСОБА_4, оскільки він однаково любить мату та батька. Однак в подальшому ОСОБА_7 під впливом матері змінює думку відносно батька. Крім того представник підтримала наданий органом опіки та піклування висновок щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_7, оскільки ОСОБА_4 в міру свого матеріального становища та віку намагається брати участь у житті та вихованні сина, любить останнього та не уникає від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенні до сина.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав:

Як вбачається із свідоцтва про народження НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батьками є ОСОБА_4 - батько та ОСОБА_2 - мати.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2008 року розірвано шлюб укладений 01.06.2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за місцем реєстрації його матері ОСОБА_2, а саме в АДРЕСА_1, що підтверджується відмітками про реєстрацію у будинковій книзі виданій на зазначене житлове приміщення.

Згідно договору дарування посвідченого 20.08.2009 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 ( дарувальник) подарував малолітньому ОСОБА_7 від імені якого діє мати ОСОБА_2, 29/100 часток двокімнатної квартири АДРЕСА_2.

Наказом №390 Тернопільської ЗОШ І-ІІІ Ступенів №13 Тернопільської міської ради від 14.11.2016 року ОСОБА_7, учня 10 класу відраховано зі складу школярів, як такого, що вибув на навчання у Тернопільську вечірню школу.

Як вбачається з характеристики учня 10 - В класу заочної форми навчання Тернопільської вечірньої школи, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 зарахований на навчання 14.11.2016 року, навчальні сесії відвідує систематично, навчається на достатній рівень. Зарекомендував себе, як вихований, ввічливий, здібний, старанний, врівноважений учень, який проявляє інтерес до природничих наук. Підтримує товариські стосунки з однокласниками.

Згідно табеля навчальних досягнень учня 10 - В класу Тернопільської вечірньої школи за 2016-2017 р.р., ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається на достатній рівень.

Як вбачається з копії розписок ОСОБА_7, останній за період з жовтня 2015 року по жовтень 2016 року, щомісячно отримував від батька ОСОБА_4 грошову допомогу в сумі 400,00 грн.

Відповідно до висновку органу опіки і піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 29.03.2017 року за №215, комісією встановлено, що мати дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_2 повідомила, що батько дитини ОСОБА_4 до червня 2016 року не приймав участь вихованні дитини, не надав матеріальної допомоги, не цікавився станом здоров'я, не піклувався про духовний, моральний та фізичний розвиток. З червня 2016 року їх неповнолітній син ОСОБА_7 почергово проживав або з батьком, або з матір'ю. На думку матері батько дитини негативно впливає на моральний, фізичний та психологічний розвиток дитини оскільки син залишив навчання в ЗОШ №13 та перевівся у вечірню школу, проводить багато часу з батьком. Неповнолітній ОСОБА_7, 2000 р.н.. на засіданні комісії повідомив, що позбавлення батька батьківських прав є недопустимим, він любить однаково як батька, так і мати. Крім того ОСОБА_7 повідомив, що з липня 2016 року проживає разом з батьком, який турбується про нього, цікавиться його життям та навчанням. Батько дитини ОСОБА_4 заперечив позбавлення його батьківських прав оскільки, належним чином виконує батьківські обов'язки відносно сина ОСОБА_7. Оскільки ОСОБА_2 не долучено підтверджуючих документів щодо невиконання батьківських обов'язків батьком ОСОБА_4 стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_7, комісія з захисту прав дитини органу опіки та піклування вважає, що підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 недостатньо.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з вимогами ч.1 п. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В абз.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до вимог ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст.ст.10 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є хресною мамою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та може підтвердити, що ОСОБА_4 дуже любить свого сина ОСОБА_7, спілкується з ним, матеріально йому допомагає, та стосунки між ними були хороші, однак останнім часом ОСОБА_7 під впливом матері відсторонився від батька, оскільки між батьками дитини неприязні стосунки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він є сином відповідача від першого шлюбу, та може підтвердити, що ОСОБА_4 дуже любить свого сина ОСОБА_7, спілкується з ним, матеріально йому допомагає, та хоче брати участь у його вихованні та готовий підтримати сина у його житті.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_7, суду пояснив, що він у 2016 році пішов жити до батька коли в нього погіршилися стосунки з матір'ю. Батько прийняв його та добре до нього ставився, а тому він комісії у службі у справах дітей повідомив, що любить батька та вважав, що його не слід позбавляти батьківських прав. Однак в подальшому він зрозумів, що мати хоче йому кращого життя, а батько чинить на нього негативний вплив, оскільки потакає йому у всьому, а тому вважає, що батька слід позбавити батьківських прав, щодо нього, як сина.

Судом встановлено, що між сторонами існують неприязні відносини, які чинять неоднозначний плив на їх сина ОСОБА_7.

З пояснень відповідача вбачається, що він намагається підтримувати зв'язок з сином та щиро бажає брати участь в його вихованні.

Судом не встановлено, а позивачкою не доведено в судовому засіданні фактів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками. Позивачкою не подано до суду доказів негативної характеристики відповідача чи вчинення ним неправомірних дій, щодо дитини.

Відповідач надає матеріальну допомогу синові ОСОБА_7, що свідчить про бажання відповідача спілкуватись з сином, приймати участь у його вихованні.

Наданий в якості доказу висновок органу опіки і піклування, про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам неповнолітнього ОСОБА_7, який буде позбавлений спілкування з батьком, який висловлює бажання брати участь у вихованні своєї дитини.

Враховуючи встановлені судом обставини по справі та вищезазначені вимоги закону, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, ОСОБА_4 категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, прагне брати участь у вихованні сина, суд вважає, за недоцільне позбавляти відповідача батьківських прав по відношенню до сина і надати йому можливість на спілкування з ним.

Разом з тим, суд приймає до уваги роз'яснення, дані у п.18 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", згідно яких суд, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання сина ОСОБА_7, оскільки ухилення від них є підставою для позбавлення батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213, 215, 294 ЦПК України, ст. ст. 80, 150, 155, 164, 165 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про необхідність належного виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання сина ОСОБА_7, оскільки ухилення від них є підставою для позбавлення батьківських прав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяР. М. Грицак