Справа №: 671/714/16-ц
Номер провадження № 2/671/23/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Чорного С.Б.,

при секретарі Кошонько Н.С.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Волочиськ справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за договором позики в сумі 52179,18 доларів США, з яких 44000 доларів США - розмір основного боргу, 8179,18 доларів США - 5 % річних за користування позикою. В обґрунтування позову вказує, що 06.09.2012 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким він позичив відповідачці ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 44000 доларів США, що в гривневому еквіваленті на час складання позовної заяви 24.05.2016 року становило 1105442 грн. 45 коп., з терміном повернення до 01.06.2013 року під 5% річних. Про вказане відповідачка власноручно склала та надала йому розписку. Гарантом даної позики виступив відповідач ОСОБА_4, про що свідчить його підпис на розписці. Зазначив, що позика, отримана ОСОБА_2 є такою, що отримана подружжям у спільну сумісну власність, так як на час її отримання остання перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який знав про дану позику та не заперечував проти цього. Однак, всупереч умовам договору позики відповідачі грошові кошти не повернули та заперечують повернути їх в подальшому. Позивач вказує, що кінцевою датою повернення коштів слід вважати 31.05.2013 року та просить стягнути з відповідачів на його користь суму боргу у розмірі 44000 доларів США, а також 8179,18 доларів США 5% річних за користування коштами за період з 06.09.2012 року по 24.05.2016 року включно, а всього 52179,18 доларів США.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, пояснивши, що позика бралася кількома сумами в період з 2005 року по 2012 рік, розписка була написана 06.09.2012 року, а про використання коштів в інтересах сім'ї свідчить той факт, що відповідач ОСОБА_4 підтвердив факт отримання дружиною коштів і що він гарантує повернення коштів, хоча договору гарантії не було. Позивач знову надав кошти не дивлячись на те, що відповідач ОСОБА_2 не повернула кошти за попередньою розпискою, оскільки він та відповідач ОСОБА_4 між собою родичі. Борг по першій розписці за рішенням суду від 2015 року було стягнуто в примусовому порядку фактично повністю, шляхом передачі позивачу майна відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 позов не визнав повністю, посилаючись на те, що кошти, які зазначені в другій розписці від 2012 року, це ті ж самі кошти, які вказані і в першій розписці, а друга розписка є додатком до першої розписки, оскільки відповідач не могла повернути кошти по першій розписці, по якій не було вказано відсотків за користування позикою, немає підтвердження факту передачі коштів по другій розписці, оскільки вони передавалися один раз по першій розписці, а відповідач ОСОБА_2 не забрала першої розписки через свою необізнанність, бо думала, що це додаток до першої розписки. Доводів, що кошти використані в інтересах сім'ї - не надано, оскільки відповідач використала їх на розвиток підприємницької діяльності, на сім'ю не витрачала, оскільки на той час з чоловіком ОСОБА_4 вона не проживала, про це зазначено в рішенні суду від 2015 року, що вони разом не проживають чотири роки, вказане рішення суду виконано шляхом передачі позивачу нерухомого майна.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 позов не визнала повністю, оскільки борг по такій же розписці було стягнуто, кошти за якою ОСОБА_2 використовувала в своїх інтересах, а друга розписка була написана як пролонгація договору позики із зазначенням відсотків, яких не було у першій розписці, в період складання другої розписки відповідачі спільно не проживали, а ОСОБА_4 її лише підписав по проханню ОСОБА_2, яка пояснила це тим, що вони поки що перебувають у шлюбі, за другою розпискою ніяких коштів не передавалося, ОСОБА_4 ніяким гарантом не виступав, саму розписку не читав.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Від імені відповідача ОСОБА_2 11.08.2010 року було написано розписку, згідно якої вона взяла в борг 44000 доларів США у позивача, які зобов'язалася вернути на протязі 2011 року. Гроші взяті під залог приміщення по АДРЕСА_3 м.Волочиськ, площа приміщення 206 м2 та квартири по АДРЕСА_1 площею 49,3 м2. Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 28.10.2014 року, яке набрало законної сили, було задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики за вказаною розпискою з врахуванням основного боргу, відсотків за користування позикою та 3 % річних (справа №671/1732/14-ц-а.с.56,66).

В той же час, від імені відповідача ОСОБА_2 06.09.2012 року було написано розписку, згідно якої вона взяла в борг 44000 доларів США під 5% річних у позивача в період 2005-2012 рік, які зобов'язалася повернути до 01.06.2013 року. Гроші взяті під заставу приміщень по АДРЕСА_3, площа приміщень 206 м2, кафе по АДРЕСА_2. Гарантом позики є чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_4 (а.с.28).

Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Досліджуючи договір позики чи боргову розписку, слід виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки (Правові висновки Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по справі № 6-63цс13 та від 24.02.2016 року по справі № 6-50цс16).

З врахуванням пояснень представників сторін, наявної складеної раніше ОСОБА_2 розписки від 11.08.2011 року, за якою винесено рішення суду про стягнення коштів, сум, які фігурують в обох розписках, період отримання коштів, суд приходить до висновку, що розписка від 06.09.2012 року не підтверджує факту укладенння сторонами нового договору позики, оскільки була відсутня передача позикодавцем грошової суми позичальнику, враховуючи, що факт передачі коштів за другою розпискою не відбувся, а зазначені в цій розписці свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були присутні лише при написанні розписки ОСОБА_2, а не при передачі коштів, представник позивача не заявляв клопотання про їх допит, тобто по суті була написана нова розписка про ті самі грошові кошти, отримані ОСОБА_2 раніше за розпискою від 11.08.2011 року, тільки вже із вказанням 5% річних та нового строку повернення, однак ОСОБА_2 через свою юридичну необізнанність перед написанням нової розписки не витребувала у позикодавця попередню розписку, тому відсутні підстави для висновку про існування між сторонами нових договірних зобов'язань по договору позики та виникнення боргового зобов'язання, в зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 202, 207, 640, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 10, 57-60, 212-215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_6 у задоволенні його позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через Волочиський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційних скарг, якщо їх не було подано.

Суддя