Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/234/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 червня 2017 року м. Гребінка

01 червня 2017 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

судді Шевченко В.М.,

секретар судового засідання Кузуб В.В.,

за участі:

представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні, проведеного Гребінківським районним судом Полтавської області в режимі відеоконференції із Селидівським міським судом Донецької області, цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - АТ «Ощадбанк», ОСОБА_4, про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3, звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з карткового рахунку № 331789, відкритого в АТ «Ощадбанк» ТВБВ на імя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь позивача грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн., як безпідставно перерахованих, а також позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у розмірі 250,00 грн., які є сплаченою комісією за перерахування зазначених коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.10.2016 року позивачу зателефонувала невідома особа з повідомленням про наче б то скоєння злочину та затримання сина позивача, у звязку з чим позивачу було запропоновано перерахувати грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. на картковий рахунок № 331789. Позивачем через термінал відділення АТ «Ощабанк» по вул. Радянській, 31 в м. Гірник Донецької обл. було негайно перераховано грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. на зазначений невідомою особою банківський рахунок. Повернувшись додому, позивачем було встановлено, що його сина працівниками поліції не було затримано та злочин останній не вчиняв, у звязку з чим позивач негайно звернувся до поліції з відповідною заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій, а також звернувся до відділення АТ «Ощадбанк» ТВБВ № 10004/094 з проханням заблокувати рахунок отримувача перерахованих позивачем коштів та поверненти їх позивачу. Однак працівниками відділення АТ «Ощадбанк» ТВБВ № 10004/094 повідомлено позивачу про заблокування вказаного ним рахунку та відмовлено у поверненні коштів, вказуючи на необхідність особистої присутності власника рахунку відповідача ОСОБА_2, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Під час судового розгляду справи за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 було внесено зміни до предмету позову, відповідно до яких позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь безпідставно перераховані грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., в іншій частині позовні вимоги залишено без змін.

Крім того, за клопотанням представника позивача ОСОБА_5 визначено процесуальний статус АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_4 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності. (а.с. 10)

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, додатково пояснила, що у листопаді 2016 року до неї звернувся ОСОБА_4 із проханням надати йому у тимчасове користування банківську картку, на що відповідач погодилась, однак через пять днів отримала на власний телефон смс-повідомлення про переведення її банківської картки, яка знаходилась у користуванні ОСОБА_4, на інший номер телефону. На звернення відповідача щодо повернення картки, ОСОБА_4 було повідомлено про втрату картки, у звязку з чим відповідач негайно звернулась до банківської установи із заявою про блокування картки та надання відомостей про рух коштів на картці. Згідно відомостей, наданих банківською установою кошти у розмірі 50 000,00 грн. дійсно надходили на картку, однак в день надходження їх було знято. Відповідач зверталась до відділення поліції із заявою про вчинення шахрайських дій з боку ОСОБА_4, однак заяву працівниками поліції прийнято не було з посиланням на вже порушене кримінальне провадження в Донецькій області.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої соби ПАТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву про розгляду справи за його відсутності. (а.с. 31-32, 34)

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання. Тобто, виступаючи гарантом реалізації законних прав, держава тим самим забезпечує одночасно і виконання громадянами обовязків, покладених на них державою, а також власними договірними та іншими зобовязаннями.

Судом встановлено, що 29.10.2016 року об 11 годині 51 хвилину ОСОБА_3 перераховано на картковий рахунок, належний ОСОБА_2, паспорт серії КО № 961183, грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., з яких сплачено комісію за переказ коштів у розмірі 250,00 грн., що підтверджено чеком терміналу АТ «Ощадбанк» ТВБВ № 10004/094 по вул. Радянській, 31 м. Гірник Донецької обл. (а.с. 5)

29.10.2016 року о 14 годині 40 хвилин на підставі письмової заяви потерпілого ОСОБА_3 слідчим Селидівського відділення поліції Красноармійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань щодо заволодіння шляхом обману грошовими коштами у розмірі 50 000,00 грн., належними ОСОБА_3, що підтверджено Виятом з кримінального провадження № 0001931. (а.с. 6)

За даними виписки від 13.05.2017 року, наданої Філією Полтавське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» по картковому рахунку, відкритому на імя ОСОБА_2, паспорт серії КО № 961183, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, вул Шмідта, б. 122, на картку № 5167_****_****_1789 з відділення Банку № 10004-094 м. Гірник 29.10.2016 року було здійснено перерахунок грошових коштів у розмірі 50 000,00 грн., з яких утримано комісію Банку у розмірі 250,00 грн., таким чином на рахунок ОСОБА_2 надійшли грошові кошти у розмірі 49 750,00 грн. (а.с. 77 ).

Крім того, за даними вищезазначеної виписки від 13.05.2017 року, наданої Філією Полтавське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» по картковому рахунку, відкритому на імя ОСОБА_2, з картки № 5167_****_****_1789 протягом дня 29.10.2016 року було знято чотирнадцять разів готівку у відділеннях Банку № 10016-0226 м. Гребінки. (а.с. 77 ).

Статтею 387 Цивільного кодексу України закріплено право витребування власником свого майна у особи, яка безпідставно заволоділа цим майном.

З контексту вказаної норми вбачається, що позивачем може бути лише законний власник, особа, яка володіє майном на відповідній правовій підставі. Відповідачем виступає особа, яка заволоділа чужим майном, або набула його за відповідним правочином з третьою особою. Незаконне володіння це фактичне володіння, яке не спирається на правовий титул. Незаконні володільці відповідають перед власником майна неоднаково, залежно від того, чи є вони добросовісними або недобросовісними набувачами майна.

Частиною 2 статті 328 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності набуття права власності, та за умовами ч. 3 ст. 397 Цивільного кодексу України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із Закону або рішення суду. Таким чином, позивач має довести відсутність у відповідача правових підстав володіння майном. В свою чергу позивач має підтвердити своє право власності на спірне майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, даною статтею передбачена можливість виникнення недоговірних зобовязань двох видів: внаслідок безпідставного набуття майна за рахунок іншої особи та внаслідок безпідставного збереження майна за рахунок іншої особи. Умовами виникнення зобовязань внаслідок безпідставного набуття майна є: збільшення майна у однієї особи; втрата майна іншою особою; причинний зв'язок між збільшенням майна у однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобовязання.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа зобовязана повернути безпідставно придбане або безпідставно збережене майно. Такий же обовязок виникає, коли підстава, на якій придбане майно, згодом відпала. Таким чином, стаття 1212 Цивільного кодексу України не ставить обовязок повернути безпідставно придбане чи збережене майно в залежність від добросовісності чи недобросовісності набувача майна.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що предявлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не повязаний договірними правовідносинами щодо речі.

Норми цивільного законодавства про витребування майна з чужого незаконного володіння за своєю метою є такими, що спрямовані на вирішення спору між особами, які не перебувають між собою у договірних відносинах з приводу витребуваного майна. Це означає, якщо власник передав своє майно за договором іншій особі, то він має право витребувати його за підставами, передбаченими нормами, які регулюють відповідні договірні відносини.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь безпідставно перераховані ним на картковий рахунок, відкритий на імя відповідача, грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., а також 250,00 грн. сплаченої комісії за перерахування коштів, вказуючи на відсутність підстав для набуття відповідачем зазначеної грошової суми, що була перерахована позивачем за наслідками шахрайський дій, про що порушено кримінальне провадження, тому позивач вважає, що відповідач є недобросовісним володільцем зазначених грошових коштів, набутих нею без достатньої правової підстави, та зобовязана повернути позивачу незаконно отримані нею кошти.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, керуючись положеннями законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 грошових коштів, перерахованих позивачем на картковий рахунок, відкритий на імя відповідача, в розмірі 49 750,00 грн., що є сумою, яка фактично надійшла на банківський рахунок відповідача та була знята в день її надходження за наслідками шахрайських дій не встановлених досудовим слідством осіб, про що порушено кримінальне провадження, відносно якого відомості внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 000193. При цьому в розрізі даного спору судом встановлено склад деліктних правовідносин, що виникли внаслідок набуття майна відповідачем за рахунок позивача шляхом безпідставного перерахування коштів, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, та не заперечено відповідачем під час судового розгляду справи.

Разом з тим, суд визнає необгрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь 250,00 грн. комісії за безпідставне перерахування коштів відповідачу, оскільки комісійний збір було стягнуто на рахункок банківської установи внаслідок проведення банківської операції по перерахуванню коштів, що виключає деліктну відповідальність відповідача за кондикційною вимогою позивача, з огляду на відсутність факту набуття відповідачем зазначеної суми коштів.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», ОСОБА_4, про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів підлягає до часткового задоволення, та присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отримані грошові кошти в сумі 49 750,00 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 13 Конституції України. ст.ст. 328, 387, 397, 1212 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 88, 208, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, безпідставно отримані кошти в розмірі 49 750 (сорок девять тисяч сімсот пятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено та підписано 06.06.2017.

Суддя ОСОБА_6