У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом приватного підприємства «Агрофірма «Панчеве» до фермерського господарства «Босько А.Б.», ОСОБА_5 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, визнання договору оренди земельної ділянки із попереднім орендарем поновленим, визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки укладеною за касаційною скаргою фермерського господарства «Босько А.Б.» на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 1 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року приватне підприємство «Агрофірма «Панчеве» (далі - ПП «Агрофірма «Панчеве») звернулось до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 11 вересня 2003 року між ПП «Агрофірма «Панчеве» та ОСОБА_5 укладено договір оренди належної останньому на праві власності земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 5,01 га, що розташована на території Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, терміном на 10 років. Відповідно до п. 6 договору по закінченні строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий термін, а договір вважається продовженим на той же термін, якщо жодна із сторін не виявить наміру його припинити, попередивши письмово про це іншу сторону за один місяць до закінчення терміну дії договору.

10 серпня 2013 року ПП «Агрофірма «Панчеве» відправило на адресу ОСОБА_5 лист-повідомлення № 112 про свій намір поновити договір оренди землі від 11 вересня 2003 року з проектом додаткової угоди до цього договору оренди про поновлення останнього, оскільки належним чином виконувало умови договору. Проте орендодавець не повідомив про прийняте ним рішення щодо поновлення вказаного договору оренди землі. Протягом одного місяця після закінчення строку договору підприємство продовжувало користуватися земельною ділянкою та сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою з 24 вересня 2013 року до 31грудня 2013 року у розмірі 410 грн 92 коп., яку відповідач отримав.

3 березня 2014 року ПП «Агрофірма «Панчеве» направило ОСОБА_5 лист-повідомлення № 58 про те, що договір оренди землі від 11 вересня 2003 року є поновленим і проект додаткової угоди, просило вчинити необхідні дії щодо укладення додаткової угоди та її нотаріального посвідчення, проте останнім не було вчинено жодних дій.

ПП «Агрофірма «Панчеве» стало відомо, що ОСОБА_5 15 жовтня 2013 року уклав договір оренди стосовно спірної земельної ділянки, яка ним використовувалась, з фермерським господарством «Босько А.Б.» (далі - ФГ «Босько А.Б.») строком на 10 років, чим порушив його права на договірне користування орендованою землею.

Ураховуючи викладене, ПП «Агрофірма «Панчеве» просило суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений 15 жовтня 2013 року між ОСОБА_5 та ФГ «Босько А.Б.», визнати поновленим договір оренди землі, укладений 11 вересня 2003 року між ОСОБА_5 та ПП «Агрофірма «Панчеве», визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 11 вересня 2003 року.

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 8 вересня 2016 року в задоволенні позову ПП «Агрофірма «Панчеве» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 1 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про визнання договору оренди землі від 15 жовтня 2013 року недійсним та визнання договору оренди землі від 11 вересня 2003 року поновленим скасовано. Позов ПП «Агрофірма «Панчеве» задоволено частково.

Визнанонедійсним договір оренди землі, укладений 15 жовтня 2013 року між ОСОБА_5та ФГ «Босько А.Б.». Визнано поновленим договір оренди землі,укладений 11 вересня 2003 року міжОСОБА_5 та ПП «Агрофірма «Панчеве».

У решті - рішеннясуду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ФГ «Босько А.Б.» просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Інші учасники рішення апеляційного суду не оскаржують.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішенняапеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позов ПП «Агрофірма «Панчеве», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. 33 Закону України «Про оренду землі», дійшов до правильного висновку про те, що позивач є добросовісним орендарем, конклюдентні дії якого, а саме продовження користування спірною земельною ділянкою та внесення ним відповідної орендної плати після закінчення строку дії договору, свідчить про його намір скористатися своїм переважним правом та поновити договір оренди землі, строк дії якого закінчився.

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України: від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-1282цс16 та від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2540цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

При цьому ОСОБА_5, орендодавець, не звертався до позивача протягом одного місяця після закінчення строку дії договору з листом-повідомленням про заперечення у його поновленні й за судовим захистом щодо неповноти та несвоєчасності сплати ПП «Агрофірма «Панчеве» орендної плати.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фермерського господарства «Босько А.Б.» відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 1 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.І. Журавель О.В. Закропивний