У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Шеремет А.М., Бондаренко Н.В.,

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.,

з участю: відповідачки - ОСОБА_2,

представника відповідачки - адвоката Коробової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2017 року та на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту шлюбних відносин, без реєстрації шлюбу та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 серпня 2016 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Січовою Т.І. ОСОБА_2, зареєстрованого в реєстрі за № 652 відмовлено.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2017 року провадження у справі в частині позовної вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту шлюбних відносин ОСОБА_4 до ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу з 09 січня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 закрито.

Не погодившись з рішенням та ухвалою суду, ОСОБА_4 оскаржила їх в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на те, що суд, закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_6, не врахував висновків, викладених у рішенні Рівненського міського суду від 24.07.2014р.. Додає, що зазначеним рішенням відмовлено в позові лише з тих підстав, що не було доведено факту перебування ОСОБА_6 у важкому фізичному стані та потребу у сторонньому догляді, але факти існування подружніх відносин, наявність спільних прав та обов'язків, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету цим судовим рішенням встановлена. У зв'язку з цим вважає безпідставною відмову в позові оскаржуваним рішенням. Стверджує, що вона проживала з ОСОБА_6 як чоловік та дружина з 2004 року, доглядала його та утримувала, адже він звільнився з роботи в 2009 році, а пенсію оформив лише в грудні 2012 року, при цьому переніс два інсульти та потребував стороннього догляду, який вона і здійснювала аж до його смерті, здійснила поховання. Пояснює, що після смерті ОСОБА_6 вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину було видано ОСОБА_2, дочці померлого, яка взагалі не доглядала батька та не проживала з ним. З наведених міркувань

____________________________________________________________________________Справа № 569/12303/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Харечко С.П.

Провадження № 22-ц 787/844/2017 Доповідач - Ковальчук Н.М.

просить скасувати рішення та ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2017 року та винести нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників судового процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6.

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_4 обґрунтовувала свої вимоги тим, що проживала з ОСОБА_6 у фактичних шлюбних стосунках як подружжя, доглядала його та здійснила поховання, а тому вважає себе спадкоємцем, проте спадщину оформити не може, оскільки свідоцтво про право на спадщину видане нотаріусом дочці померлого - ОСОБА_2.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка ОСОБА_4 не входить до кола спадкоємців, передбаченого ст.. 1224 ЦК України, а відтак її права не порушені, а позов, у свою чергу, є безпідставним.

Суд першої інстанції також взяв до уваги ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 20 жовтня 2015 року, яка постановлена з приводу встановлення факту шлюбних відносин ОСОБА_4 та ОСОБА_6, закривши провадження у справі в частині цих вимог на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

На підтвердження даних висновків в рішенні та ухвалі містяться необхідні доводи та обґрунтування, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 в листопаді 2013 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (дочки померлого ОСОБА_6) про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 та зміну черговості одержання права спадкування.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 20 жовтня 2015 року закрито апеляційне провадження в частині встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу. Рішення набрало законної сили.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду, постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність закриття провадження місцевим судом в частині зазначених вимог у зв'язку з наявністю судового рішення, постановленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом встановлено, що 18 листопада 2013 року ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Січової Т.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6.

Свідоцтво про право на спадщину було видано 03 серпня 2016 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Січовою Т.І. ОСОБА_2 як спадкоємцю першої черги за законом та зареєстроване в реєстрі за №652.

Відповідно до положень ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках встановлених законом.

Частиною 3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, встановлені рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області від 20 жовтня 2015 року, яке вступило в законну силу і є чинним на час розгляду справи, вищенаведені обставини не потребують доказування в даній справі.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції, їм дана належна правова оцінка та повторного аналізу вони не потребують.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2017 року та на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді : підпис Шеремет А.М.

підпис Бондаренко Н.В.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н.М.