Справа № 175/2839/16-ц
Рішення

Іменем України

(заочне)

30 травня 2017 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Шабанова А.М.,

за участю секретаря - Ратушної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

встановив:

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики, та просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу у розмірі 3721500 грн., та судовий збір у розмірі 6890 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 01 травня 2015 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, оформлений у вигляді розписки згідно якого він передав відповідачу грошові кошти у сумі 150000 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути борг до 01 травня 2016 року. Однак, станом на теперішній час відповідачем не було повернуто борг, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним позовом.

Позивач надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву щодо розгляду справи у його відсутність, щодо задоволення позовних вимог не заперечував.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо.

На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Як встановлено в судовому засіданні, та вбачається з матеріалів справи 01 травня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, підтверджений розпискою, за яким відповідач взяв у позивача 150000 доларів США, та зобов'язався їх повернути до 01 травня 2016 року (а.с.4). До теперішнього часу ОСОБА_2, грошові кошти позивачу не повернув. Таким чином, борг відповідача на день розгляду справи відповідно до курсу НБУ станом на 25 липня 2016 року складає суму 3721500 грн., яку необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

Також суд погоджується з наданими позивачем розрахунками щодо стягнення заборгованості з урахуванням курсу НБУ, які підлягають стягненню на користь позивача.

Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 6890 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 14, 549, 551, 625, 1046-1051 ЦК України, ст. 10, 57-60, 79, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2), суму боргу у розмірі 3721500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2), судові витрати у розмірі 6890 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, тобто до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя А.М. Шабанов

Провадження № 2/175/165/17