Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

за участю представника позивача - адвоката Желудкова В.В.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 86 450,0 грн., що була заподіяна з вини відповідача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10.12.2014 р. в Подільському районі м. Києва. Свої вимоги мотивує тим, що 10.12.2014 р. о 23.40 год. на перехресті вул. Вишгородська - Мостицька у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_4, що належить позивачу, та автомобілем НОМЕР_1, під керуванням відповідача. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач вказує, що відповідач до теперішнього часу не відшкодував йому матеріальну шкоду, завдану внаслідок даного ДТП, для придбання нового транспортного засобу, а тому він як фізична особа-підприємець вимушений був з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. орендувати транспортний засіб марки «Skoda Roomster», д.н.з. НОМЕР_2. Сума витрат позивача за оренду вказаного автомобіля становить 84 000,0 грн. Крім того, позивач зберігає транспортний засіб після ДТП на автомобільній стоянці, що обслуговує ТОВ «Паркувальні системи» та відповідно до квитанцій вказаного підприємства за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. позивачем сплачено 2 450,0 грн., що також підлягають стягненню з відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що позивачем орендувався вищевказаний автомобіль у ОСОБА_4, який є рідним братом позивача ОСОБА_3 Позивач є фізичною особою - підприємцем, був вимушений орендувати автомобіль для того, щоб прогодувати свою сім'ю. Сплачену орендну плату просить стягнути за період дії договору оренди - з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що до теперішнього часу позивач не передав йому пошкоджений автомобіль, що визначено рішенням суду від 11.07.2016 р., в зв'язку з чим він не міг його продати та передати кошти на відшкодування заподіяної позивачу шкоди. Додав, що позивач орендував автомобіль у свого рідного брата, а тому могли визначити будь-яку оренду плату.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 10.12.2014 р. о 23.40 год. на перехресті вул. Вишгородська - Мостицька у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_4, що належить позивачу та автомобілем НОМЕР_1, під керуванням відповідача.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке виразилося у порушенні вимог ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок зіткнення автомобілів у даному ДТП, транспортний засіб позивача зазнав пошкодження.

Суд бере до уваги, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3: 152200 грн. - матеріальний збиток, 500 грн. - витрати на транспортування транспортного засобу, 1092 грн. - витрати на паркування автомобіля, 1000 грн. - моральної шкоди, - 5517,07 грн. - витрати на правову допомогу, 1562, 28 грн. - сплачений судовий збір. Даним судовим рішенням ОСОБА_3 зобов'язано передати ОСОБА_2 вищевказаний пошкоджений транспортний засіб - автомобіль марки марки «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_4.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2016 р. рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року скасовано в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат транспортування транспортного засобу, паркування автомобіля, моральної шкоди та в частині відмови у стягненні витрат на заміну зіпсованого номерного знаку та ухвалив нове, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на транспортування транспортного засобу у розмірі 970 грн., витрати на паркування автомобіля - 6344 грн., витрати на заміну зіпсованого номерного знаку - 300 грн., 5000 грн. - моральної шкоди.

У позовній заяві зазначено, що надання послуг з перевезення пасажирів є єдиним джерелом доходу позивача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем з 08.01.2003 р. та має ліцензію на внутрішні перевезення пасажирів на таксі та внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення від 12.06.2012 р.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2015 р. між позивачем у справі ОСОБА_4, що є ФОП, та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 укладено договір оренди автомобіля НОМЕР_3, строком з 01.01.2016 по 31.12.2016 р. зі сплатою орендної плати в розмірі 7 000,0 грн.

Згідно з копіями платіжних доручень, протягом періоду 16.11.2016 р. - 01.12.2016 р. позивачем сплачено орендодавцю орендної плати за вказаним вище договором в розмірі 84 000,0 грн.

Сторона позивача стверджує, що вказана сума є збитками для позивача, оскільки ОСОБА_3 був вимушений орендувати даний автомобіль через пошкодження відповідачем внаслідок ДТП його автомобіля марки «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_4, здійснюючи свою підприємницьку діяльність.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України.

Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Визначаючи заходи деліктної відповідальності, законодавець виходить із принципу генерального делікту, згідно з яким завдання шкоди однією особою іншій є підставою виникнення обов'язку відшкодувати завдану шкоду. Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець у ст.1166 ЦК України відносить: а) наявність шкоди; б) протиправну поведінку заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вину.

Таким чином, законодавством передбачено відшкодування особі майнової шкоди, зокрема збитків, за наявності порушення цивільного права особи та причинного зв'язку між порушенням права й збитками. При цьому доведення факту завдання реальних збитків та втрати доходів, які б особа могла отримати, якщо її право не було порушене, а також причинний зв'язок між цією шкодою та діями відповідача в силу ст. 10, 60 ЦПК України, покладається на позивача.

Приписами статті 1166 ЦК України законодавець пов'язує відшкодування майнової шкоди в разі заподіяння її особистим немайновим правам особи або майну особи.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про підприємництво» передбачено, що підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Майнова шкода, як про це свідчать положення ст.1192 ЦК України, тісно пов'язана зі збитками, якими визнається грошове вираження майнової шкоди. З цього приводу необхідно однак наголосити, що при визначенні збитків, яких зазнав потерпілий внаслідок завдання шкоди його майну, слід керуватися правилами, встановленими ч. 2 ст. 22 ЦК, відповідно до якої збитками є: а) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); б) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Сплачена позивачем орендна плата за користування іншим автомобілем в сумі 84 000,0 грн. у розумінні ст.22 ЦК України не може вважатись ані реальними збитками, заподіяними позивачу внаслідок ДТП, ані упущеною вигодою позивача, яка не була отримана ним через пошкодження автомобіля, оскільки дані витрати були пов'язані з підприємницькою діяльністю позивача з перевезення пасажирів, яка відповідно до ст.1 Закону України «Про підприємництво» здійснюється особою на власний ризик. В зв'язку з чим, суд не приймає до уваги твердження позивача, що він орендував автомобіль в зв'язку з пошкодженням його автомобіля з вини відповідача, та дані копії платіжних доручень, оскільки позовні вимоги в цій частині не ґрунтуються на законі.

Щодо стягнення з відповідача витрат на зберігання транспортного засобу в період червень-грудень 2016 р. у розмірі 2 450,0 грн., то суд вважає необхідним відмовити в задоволенні цих вимог, оскільки надані стороною позивача копії товарних чеків не можуть бути прийняті як належні докази в зв'язку з тим, що вони не відповідають формі та змісту розрахункових документів, встановлених Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 р. № 13, яке розроблено відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в т.ч. в цих чеках не вказано, назва суб'єкту господарювання, яким вони видані.

Оцінивши докази, які наявні у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір не підлягає стягненню, оскільки в задоволенню позовних вимог позивача відмовлено.

На підставі викладеного, ст.ст.22, 1166, 1192 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 15, 58, 59, 60, 61, 88, 208-209, 212, 213, 214-215, 218, 223 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова