АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/989/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівКарпенко О. В., Фетісової Т. Л.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Черкаської міської ради, треті особи: Автокооператив «Колос», Реєстраційна служба Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_9 про визнання права власності на гараж в порядку спадкування та за позовом ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_9 до ОСОБА_8, Черкаської міської ради, треті особи: Автокооператив «Колос», Реєстраційна служба Головного управління юстиції в Черкаській області, Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визнання права власності на частину гаражу в порядку спадкування , -

в с т а н о в и л а :

18 квітня 2016 року представник ОСОБА_8 - ОСОБА_10 звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради, треті особи: Авто кооператив «Колос», Реєстраційна служба Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_9 про визнання права власності на гараж в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що після смерті ОСОБА_12 відкрилася спадщина. Гараж № НОМЕР_3 входить в спадкове майно.

Позивач вказує, шо ОСОБА_8, яка є рідною донькою померлого, фактично прийняла спадщину у відповідності до статті 1268 ЦК України, так як протягом 6-ти місяців від смерті батька, позивач ОСОБА_8 не подавала заяву про відмову від прийняття спадщини. В подальшому позивач ОСОБА_8 сплачує членські внески до автокооперативу «Колос», як спадкоємець померлого батька ОСОБА_12

Позивач ОСОБА_8 для прийняття спадщини звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. та нотаріусом була відкрита спадкова справа № 54627162. У 2016 році ОСОБА_8 вирішила отримати свідоцтво про право на спадщину, звернувшись до нотаріуса.

29 березня 2016 року нотаріусом ОСОБА_13 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії із підставою «в справах нотаріальної контори відсутній правовстановлюючий документ з відповідною реєстрацією права власності на гараж № НОМЕР_3, що знаходиться в автокооперативі «Колос» в м. Черкаси по вул. Бидгощській,84, що належить померлому ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на підставі якого можливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом». У зв`язку з цим ОСОБА_8 звернулася до суду та просила визнати нею право приватної власності в порядку спадкування за законом на гараж № НОМЕР_3 в автокооперативі «Колос», що знаходиться в м. Черкаси, по вул. Бидгощська, 84.

31 серпня 2016 року представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 в інтересах малолітньої ОСОБА_9 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_8, Черкаської міської ради, треті особи: Автокооператив «Колос», Реєстраційна служба Черкаського міського управління юстиції про визнання права власності на частину гаража в порядку спадкування.

Позивач посилається в позові, що громадянин ОСОБА_14 як член автокооперативу «Колос» за життя здійснив 100% пайовий внесок, а тому набув право власності на пай у вищевказаному автокооперативі, який полягає у капітальному гаражі № НОМЕР_3. Після смерті громадянина ОСОБА_15 членство у вищевказаному автокооперативі взяв його батько ОСОБА_12 та намагався особисто отримати право власності на вказаний гараж.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 05 березня 2008 року ОСОБА_14 є батьком третьої особи - малолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, а померлий ОСОБА_12 - її дід. Позивач просила суд визнати за ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1, право власності на 1/ 2 частину гаража № НОМЕР_3 у автокооперативі «Колос» в порядку спадкування.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 квітня 2017 року в позовних вимогах ОСОБА_8 до Черкаської міської ради, треті особи: Автокооператив «Колос», Реєстраційна служба Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_9 про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за законом - відмовлено.

В позовних вимогах ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_9 до ОСОБА_8, Черкаської міської ради, треті особи: Автокооператив «Колос», Реєстраційна служба Головного управління юстиції в Черкаській області , Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визнання права власності на частину гаражу в порядку спадкування за законом - відмовлено.

Не погоджуючись з рішення першої інстанції представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на рішення суду. Апелянт вважає, що рішення суду було винесене за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; із порушенням норм матеріального права, а тому є таким, що підлягає скасуванню. Апелянт посилається, що мала архітектурна форма є самостійним цілісним об`єктом речових прав, але на відміну від об`єкту нерухомого майна, хоча і, маючи прив`язку до певних координат на землю, не обумовлює постійне знаходження у певному місці. Документація, яка обумовлює розміщення об`єктів малих архітектурних форм - це паспорт прив'язки. Апелянт просив суд скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 квітня 2017 року та винести нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_16 задовольнити повністю.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_8 не оскарджується сторонами, тому не переглядається судом апеляційної інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивачами не надано доказів, що будівництво гаражу в автокооперативі «Колос»здійснювалось згідно із законом, відсутні дані про те, що гараж зданий в експлуатацію, відсутні містобудівні умови забудови земельної ділянки, оскільки земельна ділянка передана в постійне користування автокооперативу «Колос» згідно до Державного Акту № 278 та рішення виконкому Черкаської міської ради народних депутатів від 22 грудня 1999 року за № 1050 п.14 за кадастровим номером НОМЕР_2 03-016-0004, тому будь-які правовстановлюючі документи на гараж відсутні, в Державному реєстрі речових прав гараж не був зареєстрований.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що висновки суду першої інстанції є вірними, такими що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні ОСОБА_14, як член автокооперативу «Колос» за життя здійснив 100% пайовий внесок за гараж № НОМЕР_3. Після смерті ОСОБА_14 членом в кооперативі став його батько - ОСОБА_12

Відповідно даних довідки № 12 від 23 лютого 2016 року, виданої головою автокооперативу «Колос», ОСОБА_12 дійсно має гараж за № НОМЕР_3 з 2 жовтня 2010 року і є членом автокооперативу «Колос», розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2 03-016-0004 (а. с. 4).

Згідно даних довідки № 05 від 18 грудня 2012 року ОСОБА_12 є власником індивідуального гаража № НОМЕР_3. Автокооператив «Колос» створено рішенням Придніпровського райвиконкому № 165 від 20 червня 1990 року. Земельна ділянка передана в постійне користування Автокооперативу «Колос» згідно до Державного Акту № 278 та рішення виконкому Черкаської міської ради народних депутатів від 22 грудня 1999 року за № 1050 п.14. Дана довідка видана була для пред'явлення в бюро технічної інвентаризації м. Черкаси, пайовий внесок виплачено повністю (а. с. 5).

Відповідно до Розділу 5 статуту Автокооперативу «Колос» гаражі є власністю членів кооперативу, які мають право володіння, користування, розпорядження ними; власник гаража має право продажу або дарування його на підставі в установленому законом порядку; в разі смерті члена кооперативу гараж переходить у власність його спадкоємців у встановленому законом порядку (а. с. 6-7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_12, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, про що зроблено відповідний актовий запис № 1314 (а. с. 8).

18 червня 2013 року приватним нотаріусом Сопільняк А.О. була зареєстрована спадкова справа № 54627162 у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_12 (а. с. 11).

ОСОБА_8, звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_12 , (а. с. 48) отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 березня 2016 року, оскільки в справах нотаріальної контори відсутній правовстановлюючий документ з відповідною реєстрацією права власності на гараж № НОМЕР_3, що знаходиться в автокооперативі «Колос» в м. Черкаси по вул. Бидгощській, 84 (а. с. 15).

ОСОБА_17., яка діє від імені малолітньої дочки ОСОБА_9 також подала заяву про прийняття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер дід її доньки ОСОБА_12, а ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер батько її доньки ОСОБА_14 (а. с. 49).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 05 березня 2008 року ОСОБА_14 є батьком ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 88).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

При цьому спадкування здійснюється за заповітом або за законом - стаття 1217 ЦК України.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України, яка регламентує прийняття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України цей строк установлено у шість місяців з часу відкриття спадщини.

Частиною 4 ст. 1268 ЦК України встановлено, що малолітня, неповнолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою ст.1273 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно до частин 1, 2 та 5 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Заява про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки, (усиновлювачі), опікун.

За частиною 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 червня 1991 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно - будівельних кооперативів» зазначено, що член гаражно - будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатися ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчинювати щодо нього інші угоди, що не заборонені законом.

Як роз'яснено в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Отримання правовстановлюючого документу на гараж повинно відбуватися у встановленому законом порядку, на даний час це відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а суд не може підміняти собою державну процедуру, яка віднесена до виключної компетенції відповідних державних органів.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Із матеріалів справи, наданих сторонами доказів не вбачається підстав задоволення позову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на гараж, не надано суду доказів, чи здійснювалось будівництва гаражу відповідно до вимог законодавства, відсутні дані про здачу гаражу в експлуатацію.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки доводи апелянтів є необґрунтованими та безпідставними, не спростовують висновків суду, який вірно відмовив в задоволенні позову, так як відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивачів до відповідачів.

Отже, посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду, та давали підстави для скасування рішення суду і задоволення вимог позивачів , апеляційна скарга не містить.

Виходячи з викладеного, доводи апелянтів носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції, тому задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303,304, 307,308, 313 - 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Черкаської міської ради, треті особи: Автокооператив «Колос», Реєстраційна служба Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_9 про визнання права власності на гараж в порядку спадкування та за позовом ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_9 до ОСОБА_8, Черкаської міської ради, треті особи: Автокооператив «Колос», Реєстраційна служба Головного управління юстиції в Черкаській області, Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визнання права власності на частину гаражу в порядку спадкування - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції .

Головуючий :

Судді :