АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 637/1102/16-ц Головуючий суддя І інстанції Тордія Е. Н.
Провадження № 22-ц/790/2872/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді Яцини В.Б.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженої відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» в особі представника ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 15 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженої відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ЛК «Ваш Авто», в якому просив визнати недійсним договір фінансового лізингу № 004951 від 12 серпня 2016 року, предметом якого є придбання трактора Беларус 892, та стягнути 75 200 гривень та судові витрати по справі з відповідача. В обґрунтування позову зазначив, що 12 серпня 2016 року між ним та ТОВ «ЛК «Ваш Авто» було укладено договір фінансового лізингу №004951. Так позивач, шляхом укладення договору купівлі продажу мав на меті придбати трактор «Беларус 892». Консультант товариства підтвердила, що ціна трактора 75200 грн. та пояснила, що після сплати 75200 грн. трактор буде доставлено за місцем його проживання протягом 3 днів, де вони підпишуть акт прийому-передачі. Він, отримавши реквізити для оплати за товар, того ж дня сплатив 75200 гривень. Через декілька днів він зясував, що відповідач уклав з ним не договір купівлі - продажу трактора, а договір фінансового лізингу, вартість якого набагато більша ніж 75200 грн. Сплачені 75200 гривень, виявилися адміністративним платежем, які при жодних обставинах не підлягають поверненню, а не частиною вартості трактора, як запевняв представник лізингової компанії. Після сплати 75200 гривень, трактора він не отримав. Достовірної, доступної інформації щодо предмету договору позивачем також не було отримано, що суперечить Закону України «Про захист прав споживачів». Посилаючись на вказані обставини позивач просить визнати недійсним договір фінансового лізингу № 004951 від 12 серпня 2016 року; стягнути з відповідача на його користь 75200 гривень; стягнути сплачений судовій збір.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 15 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ТОВ «ЛК «Ваш Авто» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів задоволено. Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 004951 від 12 серпня 2016 року, укладеного між ТОВ «ЛК «Ваш Авто» та ОСОБА_4 Стягнуто з ТОВ «ЛК «Ваш Авто» на користь ОСОБА_4 кошти в розмірі 75 200.00 грн., а також судовий збір в розмірі 1 027.60 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 16 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ЛК «Ваш Авто» про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 15 грудня 2016 року.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням, ТОВ «ЛК «Ваш Авто», діючи в особі представника ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі;

В обґрунтування скарги зазначили, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення були порушені норми матеріального права. Вказали, що на момент укладення спірного договору сторони досягли згоди стосовно усіх істотних умов, про що свідчить власноруч виконаний підпис ОСОБА_4 на кожній сторінці вказаного договору, що є підтвердженням того, що він погодився з усіма викладеними умовами, та вважає їх справедливими по відношенню до себе. Зазначили, що висновок суду першої інстанції про необхідність спеціальної ліценції ТОВ «ЛК «Ваш Авто» на момент укладення спірного договору не ґрунтується на вимогах закону. Вказали, що законодавство не містить заборони включати інші лізингові платежі, які прямо не передбачені Законом України «Про фінансовий лізинг». Зауважили, що в оскаржуваному рішенні відсутнє будь-яке обґрунтування визнання несправедливими пунктів договору в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, розглянувши скаргу за відсутності учасників судового засідання відповідно до ст. 305 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанцізгідно до ст. 303 ЦПК України, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 5, 6 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 серпня 2016 року між ТОВ «ЛК «Ваш Авто» та ОСОБА_4 укладено договір фінансового лізингу № 004951, за умовами якого відповідач зобовязався придбати та передати позивачу на умовах фінансового лізингу у користування майно, а саме: трактор «Беларус 892», 2012 року виробництва, після капітального ремонту, а позивач зобовязався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання оспорюваного договору недійсним, оскільки сторонами було укладено цивільно-правовий договір без дотримання усіх передбачених чинним законодавством вимог, договір фінансового лізингу, укладений між сторонами, містить несправедливі умови, а тому є підстави для визнання умов договору несправедливими в силу вимог Закону України «Про захист прав споживачів», а договору - недійсним у відповідності до ст. 215 Цивільного кодексу України.

Колешія суддів погоджується з такими висновкаим суду.

Так, аналіз змісту вказаного договору дійсно дає підстави для висновку, про виключення та обмеження прав лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачені договором та Закону України «Про захист прав споживачів», звуження обов'язків лізингодавця, які передбачені Законом України «Про фінансовий лізинг» положеннями Цивільного кодексу України, повне виключення відповідальність лізингодавця за невиконання чи неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, з одночасним розширення прав лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства. Суд також правильно, в контексті положень ч.ч. 5, 6 ст. 18 "Закону про захист прав споживаічів" про недійсність несправедливих положень договору оцінив зміст спірного договору та дійшов обгрунтованих висновків про наявність підстав для застосування цих положень закону, висновки суду з цього приводу наолежним чином вмотивовані і доводами скарги не спростовуються.

Окрім того, на виконання вимог ст. 360-7 ЦПК України підлягає застосованню правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-2766цс15, в якій закріплено, зокрема, що згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 807 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору лізингу може бути не споживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Так, згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 названого Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача.

Аналізуючи норми статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Враховуючи викладені обставин справи та вимоги закону, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, щодо несправедливості умов спірного договору фінансового лізингу, що є підставою для визнання його недійсним відповідно до норм Закону України «Про захист прав споживачів».

З огляду на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі викладеного, та відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу, та залишає оскаржуване рішення без змін.

Суд вирішує питання про судові витрати відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Оскільки ухвалою судді судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року клопотання ТОВ «ЛК «Ваш Авто» було задоволено та було відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на заочне рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 15 грудня 2016 рокудо ухвалення апеляційним судом судового рішення, судовий збір у розмірі 827 грн. 20 коп. підлягає стягненню з ТОВ «ЛК «Ваш Авто» в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженої відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 15 грудня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженої відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» судовий збір у розмірі 827 грн. 20 коп. в дохід держави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -