Провадження № 22-ц/780/2040/17 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 24 24.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

24 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Коцюрби О.П, Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2017 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Моторне (транспортне) страхове бюро України, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Статус», про стягнення суми страхового відшкодування у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 07 березня 2014 року о 12 годині 30 хвилин у м. Києві по проспекту Глушкова сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Желі ЖЛ 7162, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6, транспортного засобу Фольксваген Кадді, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_7, та транспортного засобу Ніссан Мікра, державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3.

Факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 9358816. Транспортний засіб Фольксваген Кадді, державний номерний знак НОМЕР_2, на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «СК «Українська страхова група» відповідно до Договору добровільного страхування № 28-2803-00005/00003 від 14 січня 2014 року. В результаті ДТП був пошкоджений забезпечений транспортний засіб Фольксваген Кадді, державний номерний знак НОМЕР_2.

11 березня 2014 року страхувальник звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

ПрАТ «СК «УСГ» на вимогу виконання умов Договору № 28-2803-00005/00003 від 14 січня 2014 року на підставі рахунку № СЗ00277478/СС00188819 від 13 березня 2014 року, ремонтної калькуляції №СЗ00277478 від 22 березня 2014 року, страхового акту №ДККА-35073 від 28 березня 2014 року, розрахунку до нього на рахунок ТОВ «Автосоюз» було перераховано суму страхового відшкодування в загальному розмірі 28 320 грн. 20 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 8321 від 28 березня 2016 року.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/3499/140п від 17 березня 2014 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до ДТП 07 березня 2014 року.

Цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи ОСОБА_3 не була застрахована у жодній страховій організації відповідно до чинного законодавства України на момент вчинення ДТП, що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ за д.н.з. НОМЕР_3 транспортного засобу Ніссан Мікра.

Вказаний у довідці паро ДТП № 9358816 номер пролісу страхування ОСОБА_3 (НОМЕР_7) відповідно до витягу з централізованої бази даних МТСБУ передбачає цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу, д.н.з. НОМЕР_4, який не співпадає з транспортним засобом, на якому було вчинено ДТП ОСОБА_3

Враховуючи викладене, представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» просив стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 28 320 грн. 20 коп. суми страхового відшкодування і понесені витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 28320 грн. 20 коп. суми страхового відшкодування у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, апелянт подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення незаконне, ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а також судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що ОСОБА_3 07 березня 2014 року о 12 годині 30 хвилин в м. Києві, керуючи автомобілем НОМЕР_5, не врахувала дорожню обстановку, не витримала безпечну дистанцію руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2, який, в свою чергу, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_6, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила п.п. 13.1. Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2014 року визнано ОСОБА_3 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн..

Транспортний засіб Фольксваген Кадді, державний номерний знак НОМЕР_2 на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «СК «Українська страхова група» відповідно до Договору добровільного страхування № 28-2803-00005/00003 від 14 січня 2014 року. В результаті ДТП був пошкоджений забезпечений транспортний засіб Фольксваген Кадді, державний номерний знак НОМЕР_2.

11 березня 2014 року страхувальник звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

ПрАТ «СК «Українська страхова група» на вимогу щодо виконання умов Договору № 28-2803-00005/00003 від 14 січня 2014 року на підставі рахунку № СЗ00277478/СС00188819 від 13 березня 2014 року, ремонтної калькуляції №СЗ00277478 від 22 березня 2014 року, страхового акту №ДККА-35073 від 28 березня 2014 року, розрахунку до нього на рахунок ТОВ «Автосоюз» було перераховано суму страхового відшкодування в загальному розмірі 28320 грн. 20 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 8321 від 28 березня 2016 року.

Після виплати страхового відшкодування до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідач ОСОБА_3 зазначала в своїх запереченнях, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди її цивільна відповідальність була застрахована у ПрАТ «СК «Статус» полісом серії НОМЕР_8, в який був вписаний транспортний засіб Ніссан Мікра, на якому і була вчинена дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується довідкою про ДТП № 9358816, та витягом з централізованої бази даних МТСБУ.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, вказаний у довідці про ДТП № 9358816 номер полісу страхування ОСОБА_3 (НОМЕР_7) відповідно до витягу з централізованої бази даних МТСБУ передбачає цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу з д.н.з. НОМЕР_4, який не співпадає з транспортним засобом, на якому була вчинена ОСОБА_3 дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно вимог ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 58 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість. Достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем доведено факт того, що до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, а саме до апелянта ОСОБА_3.

Так, суд першої інстанції з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, дійшов до вірного висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред»явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Нових доказів або обставин, які б могли призвести до скасування рішення суду, яке обґрунтоване, апелянт не навів, а колегія суддів їх не встановила.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: