АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів:Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чебуришкіна Н.Ю.

за участю представників позивачів ОСОБА_3, преставника відповідачів ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 31 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 до ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_7, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29 про усунення перешкод у користуванні спільною власністю, встановлення порядку користування підвальними приміщеннями та за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_22, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_30, ОСОБА_21, ОСОБА_20, ОСОБА_31, ОСОБА_27, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_29

Справа № 725/349/15-ц Провадження №22-ц/794/804/17 Категорія 43

Головуючий у 1-й інстанції Войтун О.Б. Доповідач Кулянда М.І.

ОСОБА_29, ОСОБА_28 про встановлення порядку користуванням майном, що перебуває у спільній частковій власності та позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_33 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_34 (правонаступники ОСОБА_35, ОСОБА_13.), ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_30, ОСОБА_36, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_26 про встановлення порядку користування підвальними приміщеннями,

встановила:

У січні 2015 році ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_34 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 ОСОБА_19, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_36, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні спільною власністю, встановлення порядку користування підвальними приміщеннями.

У зв'язку з відчуженням позивачем за первісним позовом ОСОБА_34 права власності на квартиру АДРЕСА_1 судом в якості правонаступників було залучено на стороні позивачів за первісним позовом ОСОБА_13, ОСОБА_14., ОСОБА_15.

За клопотанням позивачів за первісним позовом судом також було залучено до розгляду справи у якості співвідповідачів за первісним позовом ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_27, ОСОБА_20, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, замінено відповідача ОСОБА_36 на ОСОБА_27, як належного співвідповідача.

Позивачі за первісним позовом неодноразово змінювали позовні вимоги. З врахуванням останньої редакції позовної заяви, яка надійшла до суду 06 грудня 2016року просили суд:

1) усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні громадянами ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 своїми частками у спільній власності шляхом зобов'язання ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_27, ОСОБА_20, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26 зняти замки із входу у підвальні приміщення багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 та усунути всі інші перешкоди, які унеможливлюють чи перешкоджають співмешканцям будинку №4 вільно користуватися своєю часткою у спільному майні;

2) визначити для співвласників багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 порядок користування підвальними приміщеннями житлового будинку, згідно якого: - позивачі ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, спільно з третьою особою ОСОБА_33, спільно із відповідачами ОСОБА_29 та ОСОБА_18 - отримують право користування підвалом №ІХ площею 15,10 кв.м., підвалом №Х площею 16,90 кв.м., підвалом №VIII площею 17,60 кв.м.; - відповідачі - ОСОБА_16, ОСОБА_28, ОСОБА_17, ОСОБА_26, ОСОБА_19, ОСОБА_27, ОСОБА_21, ОСОБА_20, ОСОБА_22, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 отримують у користування підвальні приміщення №I-2 площею 3,20 кв.м., №II-2 площею 9,20 кв.м., №III площею 5,30 кв.м., №IV-1 площею 3,60 кв.м., №IV-2 площею 4,70 кв.м., №VI площею 5,10 кв.м., №VIІ площею 12,70 кв.м., №XI-1 площею 10,10 кв.м., №XI-2 площею 9,90 кв.м.; - залишається у загальному користуванні усіх співвласників будинку №4 коридор літери "V" площею 33,50 кв.м., коридор І-1 площею 7,20 кв.м., коридор ІІ-1 площею 4,50 кв.м.;

3) встановити заборону співвласникам багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 вчиняти дії по блокуванню коридору літери "V" площею 33,50 м.кв, коридору І-1 площею 7,20 кв.м., коридору ІІ-1 площею 4,50 кв.м., який залишився у загальному користуванні, чи вчиняти інші перешкоди, які б унеможливлювали доступ співвласників до належної їм частки у підвальних приміщеннях.

Відповідачі за первісним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_22, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_16, ОСОБА_28, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_29, ОСОБА_19, ОСОБА_27, ОСОБА_21, ОСОБА_20, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26., звернулися із зустрічним позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 14 лютого 2017року позивачі за зустрічним позовом просили встановити для співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 порядок володіння та користування підвальними приміщеннями житлового будинку, визначений у експертному висновку під варіантом 1.1, згідно якого: власники квартири №1 ОСОБА_16 та ОСОБА_28 отримують право володіння та користування підвалом №VI площею 5,10 кв.м.; власник квартири №2 ОСОБА_17 отримує право володіння та користування підвалом ІІІ площею 3,20 кв.м.; власники квартири №3 ОСОБА_18 та ОСОБА_29 отримуються право володіння та користування підвалом ІІІІ площею 9,20 кв.м.; власники квартири №4 та №16 ОСОБА_26, ОСОБА_5 та ОСОБА_25 отримуються право володіння та користування підвалом №VІІІ площею 17,70 кв.м.; власники квартир №5 та №15 ОСОБА_12 та ОСОБА_38тримують право володіння та користування підвалом №Х площею 16,90 кв.м.; власник квартири №6 ОСОБА_9 отримує право володіння та користування підвалом №ІV- І площею 3,60 кв.м.; власник квартири №8 ОСОБА_19 отримує право володіння та користування підвалом №ІV-ІІ площею 4,7 кв.м.; власники квартир №9 та №14 ОСОБА_27, ОСОБА_7 та ОСОБА_24 отримують право володіння та користування підвалом №ІХ площею 15,10 кв.м.; власник квартири №10 ОСОБА_21 та ОСОБА_20 отримують право володіння та користування підвалом №VІІ площею 12,7 кв.м.; власник квартири №11 ОСОБА_22 отримує право володіння та користування підвалом № ІХ-І площею 10,10 кв.м.; власник квартири №12 ОСОБА_10 отримує право володіння та користування підвалом № ІІІ площею 5,30 кв.м.; власники квартири №13 ОСОБА_13, ОСОБА_14та ОСОБА_15 отримують право володіння та користування підвалом № ХІ-ІІ площею 9,90 кв.м.; приміщення підвалів №V- І площею 33,00 кв.м. та № І-І площею 7,20 кв.м., № ІІІ площею 4,50 кв.м. залишити у спільному користуванні співвласників - мешканців житлового будинку АДРЕСА_1.

До суду також надійшла позовна заява третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_33 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_34, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_36, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_26.

Третя особа із самостійними вимогами на предмет спору - ОСОБА_33, просила суд визначити для співвласників багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 порядок користування підвальними приміщеннями житлового будинку, згідно якого: - позивач ОСОБА_33 спільно із відповідачами, - позивачами за первісним позовом: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_34 отримують право користування підвалом №ІХ площею 14,70 кв.м., підвалом №Х площею 17,60 кв.м., підвалом №VIII площею 17,60 кв.м., що разом становить 66,65 кв.м; - відповідачі за первісним позовом; - ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_36, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_26 отримують у користування підвальні приміщення №I площею 10,20 кв.м., №II площею 14,00 кв.м., №III площею 5,30 кв.м., №IV площею 8,30 кв.м., №VI площею 7,00 кв.м., №VIІ площею 11,60 кв.м., №XI площею 18,70 кв.м., що становить 91,85 кв.м.; - залишається у загальному користуванні усіх співвласників будинку №4 коридор літери "V" площею 33,50 м.кв.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 31 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 до ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_7, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_25, ОСОБА_31, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29 про усунення перешкод у користуванні спільною власністю, встановлення порядку користування підвальними приміщеннями - задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_5, ОСОБА_22, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_30, ОСОБА_21, ОСОБА_20, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_29, ОСОБА_28 про встановлення порядку користуванням майном - задоволено частково.

Позов третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_33 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_34 (правонаступники ОСОБА_35, ОСОБА_13.), ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_30, ОСОБА_36, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_26 про встановлення порядку користування підвальними приміщеннями - задоволено частково.

Встановлено для співвласників багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 порядок користування підвальними приміщеннями житлового будинку, згідно якого:

- власники квартири №3 - ОСОБА_29, ОСОБА_18, квартири №5 - ОСОБА_12, квартири №6 - ОСОБА_9, квартири №12 - ОСОБА_10, квартири №13 - ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та нежитлових приміщень №13а-1 - 13а-6 - ОСОБА_33, нежитлових приміщень №18-1 - 18-7 - ОСОБА_11 отримують право користування підвальними приміщеннями №ІХ площею 15,10 кв.м., №Х площею 16,90 кв.м., №ХІ-І площею 10,10 кв.м., №ХІ-ІІ площею 9,90 кв.м., що складає 52,00 квадратних метрів загальної площі підвальних приміщень,

- власники квартир №1 - ОСОБА_16, ОСОБА_28, квартири №2 - ОСОБА_17, квартири №4 - ОСОБА_31, квартири №8 - ОСОБА_19, квартири №9 - ОСОБА_27, квартири №10 - ОСОБА_21, ОСОБА_20, квартири №11 - ОСОБА_22, квартири №14 - ОСОБА_7, ОСОБА_23, ОСОБА_24, квартири №15 - ОСОБА_8, квартири №16 - ОСОБА_25, ОСОБА_5, отримують право користування підвальними приміщеннями №І-І площею 3,20 кв.м., №ІІ-ІІ площею 9,20 кв.м., №ІІІ - площею 5,30 кв.м., №ІV- І площею 3,60 кв.м., №IV ІІ площею 4,70 кв.м., №VI площею 5,10 кв.м., №VII площею 12,70 кв.м., №VIII площею 17,70 кв.м., що складає 61,50 кв.м. загальної площі підвальних приміщень,

- у загальному користуванні всіх співвласників будинку знаходяться підвальні приміщення коридору №V площею 33 кв.м., коридор №І- І площею 7,20 кв.м., коридор №ІІ- I площею 4,50 кв.м.

Усунунено перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_14 своїми частками у спільній власності шляхом зобов'язання ОСОБА_16, ОСОБА_28, ОСОБА_17, ОСОБА_29, ОСОБА_18, ОСОБА_31, ОСОБА_19, ОСОБА_27, ОСОБА_21, ОСОБА_20, ОСОБА_22, ОСОБА_7, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_8, ОСОБА_25, ОСОБА_5 зняти замки із входу у підвальні приміщення №ІХ, №Х, №ХІ- І, №ХІ-ІІ багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1.

У решті позовних вимог відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_5, ОСОБА_22 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу. Посилаються на те, що суд першої інстанції до даних правовідносин неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема, посилалися на те, що між мешканцями будинку встановлено усну домовленість щодо користування підвальними приміщеннями. Вказували на те, що право на користування спірними приміщеннями мають лише власники житлових приміщень, тоді як власники нежитлових приміщень ОСОБА_33 та ОСОБА_11 права на володіння та користування допоміжними приміщеннями в багатоквартирному житловому будинку не мають. Крім того, апелянти посилалися на те, що позивачами за первісним позовом пропущено строк позовної давності.

Просять рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 травня 2017 року скасувати в частині задоволення первісного позову та в задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами стосовно предмету спору.

Ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15. до ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 ОСОБА_19, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_7, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_8, ОСОБА_5 , ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27 ОСОБА_28, ОСОБА_29 про усунення перешкод у користуванні спільною власністю, встановлення порядку користування підвальними приміщеннями, а також відмовити в задоволенні позову третьої особи ОСОБА_33.

Зустрічний позов ОСОБА_5, ОСОБА_22 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять задовольнити повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню , виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Так, судом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вірно встановлено, що сторони по справі є співвласниками житлових та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1.

Згідно висновків первинної та додаткової судової будівельно-технічної експертизи загальна площа житлових та нежитлових приміщень цього будинку, які перебувають у власності сторін становить 913,90 кв.м. Загальна площа підвальних приміщень становить 158, 20 кв.м.

В матеріалах справи наявний лист Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради №С-661/0-03/01 від 05 травня 2015року, зі змісту якого вбачається, що підвальні приміщення були розподілені самостійно між мешканцями будинку, рішення про закріплення підвальних приміщень не приймалося. За власниками квартир №6 та №12, а також за власниками нежитлових приміщень - підвальні приміщення не закріплені.

Судом першої інстанції правильно встановлено, і це не заперечувалося апелянтами, що ідеальна частка власників житлових і нежитлових приміщень, які фактично позбавлені права користування допоміжними приміщеннями в будинку АДРЕСА_1 становить 418/1000, тоді як відповідачі по справі володіють 582/1000 ідеальних часток в будинковолодінні.

При вирішенні спору, частково задовольняючи вимоги сторін по справі, судом правильно взято до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи №15131 від 04 травня 2016 року та додаткової судової будівельно-технічної експертизи№16080 від 29 вересня 2016 року, відповідно до яких експертом на вимогу суду було запропоновано 6 (шість) варіантів поділу допоміжних приміщень, виходячи з принципу рівності часток з відступом від ідеальних часток; 33 (тридцять три) варіанти, виходячи з принципу рівності часток без відступлення від ідеальних часток.

Апелянти не навели належних аргументів, які б свідчили про несправедливість або неправильність визначеного судом порядку користування спірними приміщеннями.

Судом першої інстанції було встановлено необхідність встановлення порядку користування підвальними приміщеннями, і цей факт не заперечувався сторонами, так як на час розгляду справи між сторонами існує конфлікт щодо користування підвалами через те, що не всі співвласники мають у своєму користуванні підвальні приміщення.

При цьому, апелянти не заперечують проти права користування приміщеннями ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15. В той же час апелянти стверджують, що ОСОБА_11 та третя особа - ОСОБА_33, не мають права користуватися підвальними приміщеннями, так як вони є власниками нежитлових приміщень даного будинку, і, відповідно, не проживають у будинку, й не є мешканцями цього будинку.

Однак, суд першої інстанції, не погодившись з доводами апелянтів - позивачів за зустрічним позовом, правильно застосував правила, передбачені цивільним законодавством.

Так, відповідно до ч.1, 2 ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно (стаття 358 ЦК України).

Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).

Апеляційний суд погоджується з тим, що власники нежитлових приміщень в багатоквартирному житловому будинку мають рівні права з власниками житлових приміщень, виходячи з висновку, зробленого у пункті 4 рішення Конституційного Суду України №14-рп/2011 від 09 листопада 2011року по справі №1-22/2011, яким встановлено, під поняттям "мешканці" треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб'єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об'єкт - допоміжні приміщення.

Про вказане свідчить також і висновки, зроблені також в абзацах 3-5 пункту 4.3 рішення Конституційного Суду України №4-рп/2004 від 02 березня 2004 року,відповідно до якого «правовий режим майна, що перебуває у спільній власності власників квартир, має визначатися, відповідно до Конституції України (пункт 7 частини першої статті 92), виключно законами України. Згідно зі статтею 19 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" спільне майно власників квартир складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Відповідно до цього Закону співвласники допоміжних приміщень мають право розпоряджатися ними в межах, встановлених зазначеним Законом та цивільним законодавством. Таким чином, питання щодо згоди власників квартир - піввласників допоміжних приміщень багатоквартирного будинку - на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень, має вирішуватися відповідно до законів про власність та інших законів України, передусім Цивільного кодексу України».

Відповідно до ч.1 ст.69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України є остаточними та обов'язковими до виконання на території України, а тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що протиправним і несправедливим є позбавлення власників нежитлових приміщень права користування допоміжними приміщеннями, залишаючи таке право лише за власниками житлових приміщень.

Крім того, апеляційний суд не погоджується з доводами апелянтів щодо пропуску позивачами за первісним позовом - ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_39 та ОСОБА_12, а також ОСОБА_33 строку позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Згідно ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.2-5 ст.267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Судом встановлено, що позивачі за первісним позовом ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та третя особа ОСОБА_33 не зверталися до відповідачів із вимогою надати їм у користування підвальні приміщення, між сторонами не існує погодженого порядку користування підвальними приміщеннями, який би був затверджений всіма співвласниками багатоквартирного будинку

Статтею 20 ЦК України встановлено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

А тому, суд першої інстанції у своєму висновку зазначив, що нездійснення позивачами за первісним позовом та третьою особою свого права на користування підвальними приміщеннями, не позбавляє осіб можливості скористатися таким правом в майбутньому. Підвальні приміщення належать на праві спільної власності всім співвласникам багатоквартирного будинку, і всі особи мають рівне право на використання цих приміщень, як це вбачається зі змісту рішення Конституційного Суду України №14-рп/2011 від 09 листопада 2011р. та №4-рп/2004 від 02 березня 2004 року. А тому, кожен співвласник багатоквартирного будинку може використати своє правом на користування підвальними приміщеннями в будь-який момент часу, протягом якого йому на праві приватної власності належить частка співвласника у багатоквартирному будинку.

Порушення з боку апелянтів щодо блокування входу до підвалів - є триваючим порушенням, і не було припинено станом на дату звернення позивачів до суду з первісним позовом. Триваюче порушення характеризується тим, що не має чітко окреслених часових рамок, а тому строк позовної давності за триваючим порушення слід обчислювати з моменту припинення такого порушення.

Так, позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Отже, власник може пред'явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Обов'язковою умовою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред'явлення такого позову.

Аналіз норм законодавства України свідчить, що у разі триваючого правопорушенням, позивач може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення. Цей принцип випливає також із практики Європейського Суду з прав людини. Ситуацію щодо «триваючого порушення» добре проілюстровано в справі «Лоїзіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey).

Інші доводи апелянтів не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий М.І.Кулянда

Судді О.О.Одинак

Н.Ю. Половінкіна