Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер №-6169/10 Головуючий у 1 інстанції Суркова В.П.
Номер провадження 22-ц/778/1291/17 Суддя-доповідач Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді: Кухаря С.В.,

суддів: Крилова О.В.,

Полякова О.З.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 16.06.2006 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 909-066И, згідно якому банк надав позичальнику кредит у сумі 43 000 доларів США, а вона зобов'язалася повернути кредитні кошти у строк до 16.06.2026 року зі сплатою 12 % річних за користування кредитом.

Для забезпечення повернення кредитних коштів за кредитним договором 16.06.2006 року між банком та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 909-066П, згідно якому поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 909-066И від 16.06.2006 року.

Відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгованість перед позивачем за кредитним договором станом на 31.03.2010 року складає 72 038,52 доларів США, що еквівалентно 881 201,21 грн., з них: 11377,26 доларів США - по сумі непогашених процентів; 41 895,39 доларів США - по судній заборгованості; 291530,07 грн. - по сумі непогашеної пені по процентам; 18765,87 грн. - по сумі непогашеної щомісячної комісії.

Позивач просив суд стягнути з відповідачів на свою користь у солідарному порядку 881 201,21 грн. заборгованості та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2010 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, солідарно на користь ПАТ «Банк» Фінанси та Кредит» 881 201 (вісімсот вісімдесят одну тисячу двісті одну) гривню 21 копійку заборгованості за кредитним договором, 1700 гривень судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В частині задоволення позову до ОСОБА_4 останнім рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржене, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом попередньої інстанції встановлено, що 16 червня 2006 року мі банком та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 909-066И, згідно якому позивач надав позичальнику кредит в розмірі 43 000 доларів США грн. на споживчі цілі, а позичальник зобов'язалася повернути кредитні кошти в строк до 16.06.2026 року зі сплатою 12 % річних за користування кредитом.

Для забезпечення повернення кредитних коштів за кредитним договором 16.06.2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 909-066П, згідно якому поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 909-066И від 16.06.2006 року.

Заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 881 201,21 грн., з них: 11377,26 доларів США - по сумі непогашених процентів; 41 895,39 доларів США - по судній заборгованості; 291530,07 грн. - по сумі непогашеній пені по процентам.

Задовольняючи позов, суд вірно виходив з системного застосування норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 526, 530, 543, 553-555, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, за якими зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, у тому числі солідарними боржниками за договором поруки в разі настання відповідальності за порушення позичальником грошового зобов'язання.

Висновок суду про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідає матеріалам справи та вимогам норм матеріального права, зокрема, встановленим ст. 526 ЦК України загальним умовам виконання зобов'язання та передбаченому ст. 629 ЦК України принципу обов'язковості договору.

Посилання у скарзі на те, що при ухваленні рішення суд не врахував, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту направлення вимоги про дострокове погашення заборгованості повному обсязі, також не спростовують правильність висновків суду.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Верховний Суд України 21 листопада 2012 року у справі № 6-101 цс 12 зробив правовий висновок, відповідно до якого позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою нею до винесення рішення судом першої інстанції.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач сповіщалась судом про день та час розгляду справи, проте, клопотання про застосування строків позовної давності заявлено не було.

Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування строку позовної давності без заяви сторони про його застосування.

Заява про застосування строку позовної давності подана в апеляційній інстанції, за відсутності факту подачі такої заяви суду першої інстанції, не має жодного правового значення.

Окрім цього, відповідно до розрахунку наданого банком боржник здійснила останній платіж, яким підтвердила визнання боргу, на погашення заборгованості 31.10.2008 року (755 грн. на погашення процентів та 1433,19 грн. на погашення комісії - а.с. 11), а позов банк подав до суду у цій справі 25.08.2010 року (а.с. 3), тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Решта доводів, на які посилається ОСОБА_3, в апеляційній скарзі, щодо неналежного повідомлення апелянта про час та місце судового засідання, не являються підставами для скасування судового рішення чи його зміни, враховуючи також те, що на а.с. 12 міститься розписка про вручення 30.10.2010 року судової повістки в порядку ч. 3 ст. 78 ЦПК повнолітньому члену сім'ї апелянта, за її місцем проживання про час та місце судового засідання на якому і було ухвалено оскаржуване рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2010 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: