Головуючий суду 1 інстанції - Ковальов В.М.
Доповідач - Луганська В. М.
Справа № 414/1708/15-ц
Провадження № 22ц/782/84/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі

головуючого Луганської В.М.,

суддів - Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря: Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 11 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, поділ житлового будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказала, що вона з відповідачем мають у спільній частковій власності по ? частині житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Позивач зазначила, що між нею та відповідачем постійно виникають сварки з приводу користування житловим будинком та земельною ділянкою., відповідач відмовляється і в добровільному порядку розділити в натурі житловий будинок, тому просила суд виділити їй у натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності та поділити вказаний житловий будинок в натурі між власниками по першому варіанту зазначеному у висновку експертного дослідження від 28.08.2015 року наступним чином: виділити позивачу квартиру №1 (55/100 частин домоволодіння) загальна площа - 79,7 кв.м. В тому числі по будинку лит. А- 2Ж(1-й поверх) - коридор 1-1 -9, 4 кв.м; коридор-1-2 -11,4 кв.м; жила кімната -1-3 -20, 1 кв.м; жила кімната 1-4 - 10, 5 кв.м; кухня-1-5 -9, 0 кв.м; ванна 1-6 - 2, 9 кв.м; туалет 1-7 -1, 3 кв.м. котельня -15, 1 кв.м; погреб, інженерні комунікації по дому; сарай; літній душ. Залишити відповідачу квартиру №2 (45/100 частин домоволодіння) загальна площа - 121,2 кв.м. В тому числі по будинку лит. А- 2Ж(1-й поверх)- гараж -1-9 -22, 5 кв.м; 2-поверх - коридор -1-10 -14, 9 кв.м.; жила кімната 1-11 -13.8 кв.м; жила кімната 1-12 -16,0 кв.м; жила кімната -1-13 -11, 1 кв.м; веренда 1-14 -42, 9 кв.м. Позивач просила суд розподілити витрати перевлаштування та перебудови при розділі домоволодіння по першому варіанту зазначеному у висновку експертного дослідження та встановити порядок користування земельною ділянкою. Стягнути з відповідача на користь позивача половину витрат на експертне дослідження про розподіл житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою №41/08 від 28.08.2015 року в сумі 1 750 грн.

При розгляді справи, позивач не одноразово уточнювала свої позовні вимоги, з урахуванням висновків інженерно-технічної експертизи, просила суд виділити їй в натурі із частини майна, що є у спільній сумісній власності, поділити в натурі між власниками та визнати право власності на частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до другого варіанту зазначеному у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 234 від 29.04.2016 року наступним чином: виділити їй та визнати за позивачем, право приватної власності на квартиру №1 (другий варіант розподілу домоволодіння запропонований в судовій будівельно-технічній експертизі №234 від 29.04.2016 року літ А-2Ж, додаток до експертизи №2) (1-поверх)

Коридор 1-1 -9, 4 кв.м. вартістю 6 388, 33 грн.;

Коридор 1-2 - 11, 4 кв.м. вартістю 7 747, 55 грн.

Житлова кімната 1-3 -20, 1 кв.м. вартістю 13 660, 16 грн.

Житлова кімната 1-4 -10, 5 кв.м. вартістю 7 153. 50 грнг.

Кухня 1-5 -9, 0 кв.м. вартістю 6 1167, 49 грн.

Ванна кімната 1-6 -2, 9 кв.м. вартістю 1 970, 87 грн.

Туалет 1-7 - 1, 3 кв.м. вартістю 883, 49 грн.

Котельна 1-8 -15, 1 кв.м. вартістю 10 262, 11 грн.

Всього -79, 70 кв.м. вартістю 54 164, 91 грн.

Господарські споруди: сарай літ.Б вартістю 15406, 00 грн.; частина огорожі №1 вартістю 966, 50 грн.; літній душ -662, 00 грн. а всього -17 034, 45 грн.

Загальна вартість нерухомого майна квартири №1 складає -71 199, 41 грн. на 6 068, 59 грн. менше вартості ? частини квартири всього домоволодіння в ідеальному співвідношенні складає -46/100 частки.

Виділити позивачу та визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку площею 234,72 кв.м ( додаток №3, ділянка світло-сірого кольору). Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати які складають: 3500 грн. сплачених позивачем за експертне дослідження від 28.08.2015 року; 2000 грн. оплата послуг адвоката Полтавець І.М.; 2580,48 грн. сплачених позивачем за експертне дослідження від 29.04.2016 року.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 11 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю.

Не погодившись з даним рішенням ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення Кремінського районного суду Луганської області від 11 січня 2017 року та постановити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали, посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_3 та його представник апеляційну скаргу не визнали, вважають, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не має.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Ухвалюючи рішення по справі суд виходив з того, що ним були встановлені факти про те, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 23 серпня 2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці 600 кв.м.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно сторонам належить по 1/2 частки домоволодіння.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, експертом запропоновано два варіанти розподілу житлового будинку.

Відповідно до першого варіанту, квартира №1 вартістю 66 929 грн. 48 коп. складається з: коридору 1-1, коридору 1-2, житлової кімнати 1-3, житлової кімнати 1-4, кухні 1-5, ванної кімнати 1-6, туалету 1-7, котельної 1-8, а також господарчих будівель сараю Б, частини огорожі №1, літнього душу В.

Квартира № 2 вартістю 87 605 грн. 15 коп. складається з: коридору 1-1, коридору 1-2, гаражу 1-9, коридору 1-10, житлової кімнати 1-11, житлової кімнати 1-12, житлової кімнати 1-13, веранди 1-14, а також частини огорожі №1.

У другому варіанті розподілу запропоновано: квартира № 1 вартістю 71 199 грн. 41 коп. складається з: коридору 1-1, коридору 1-2, житлової кімнати 1-3, житлової кімнати 1-4, кухні 1-5, ванної кімнати 1-6, туалету 1-7, котельної 1-8, льоху, а також господарчих будівель сараю Б, частини огорожі №1, літнього душу В; квартира № 2 вартістю 83 335 грн. 23 коп. складається з: гаражу 1-9, коридору 1-10, житлової кімнати 1-11, житлової кімнати 1-12, житлової кімнати 1-13, веранди 1-14, а також частини огорожі №1.

Позивач є інвалідом ІІ групи, відповідач є також хворою не працюючою людиною.

Сторони в однаковій мірі претендують на квартиру №1 другого варіанту, у якому є як житлові кімнати так і інженерні мережі. Позивач пропонує виділити відповідачу кв.2 цього варіанту, в якому є тільки кімнати і де необхідне зробити реконструкцію як самої будівлі так і інженерних мереж та понести значні витрати на ці роботи.

Згідно повідомлення головного архітектора Кремінського району для досягнення відповідності приміщень у квартирі № 2 вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будівлі. Основні положення» у порівнянні з квартирою № 1 потребується реконструкція як самої будівлі так і інженерних мереж та значні капітальні витрати на ці роботи. Зазначений житловий будинок збудовано як єдиний комплекс з точки зору його функціонування, це стосується прокладання інженерних мереж, планування, благоустрою тощо. Таке втручання в єдину планувальну систему будинку приведе до втрати його функціональності у цілому, що є не доцільним.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що для поділу вказаного вище будинку необхідне переобладнання або перепланування будинку, яке провадиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради, який позивачем не надано, тому дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог позивача.

Колегія суддів судової палати, погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 "Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них".

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55.

Так, згідно з п. п. 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

У п. п. 2.22, 2.26, 2.27 Державних будівельних норм України N В.2.2-15-2005 визначено, що у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо. В однокімнатних квартирах замість кухонь допускається передбачати кухні-ніші за умови їх обладнання електроплитами та влаштування в них примусової вентиляції. В однокімнатних квартирах допускається суміщений санвузол (ванна, умивальник, унітаз).

Відповідно до п. 1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №234 від 29.04.2016 року ( а.с.141-142) експертом запропоновано два варіанти розподілу житлового будинку АДРЕСА_1 на дві окремі квартири найбільш наближені до ідеальних часток співвласників. Колегія суддів судової палати не бере до уваги перший варіант розподілу житлового будинку літ.А-2Ж, оскільки при даному варіанті розподілу суттєво змінюються частки співвласників і в суді першої інстанції перший варіант розподілу житлового будинку не розглядався, оскільки сторони наполягали на розгляді другого варіанту розподілу будинку.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка просила суд виділити їй частку згідно другого варіанту квартиру №1, а відповідачу квартиру №2.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №234 від 29.04.2016 року другий варіант розподілу домоволодіння літ.А-2Ж квартира №1 (додаток2) передбачає 1-й поверх:

Коридор 1-1 -9, 4 кв.м. вартістю 6 388, 33 грн.;

Коридор 1-2 - 11, 4 кв.м. вартістю 7 747, 55 грн.

Житлова кімната 1-3 -20, 1 кв.м. вартістю 13 660, 16 грн.

Житлова кімната 1-4 -10, 5 кв.м. вартістю 7 153. 50 грн.

Кухня 1-5 -9, 0 кв.м. вартістю 6 1167, 49 грн.

Ванна кімната 1-6 -2, 9 кв.м. вартістю 1 970, 87 грн.

Туалет 1-7 - 1, 3 кв.м. вартістю 883, 49 грн.

Котельна 1-8 -15, 1 кв.м. вартістю 10 262, 11 грн.

Льох літ. ПГ

Всього -79, 70 кв.м. вартістю 54 164, 91 грн.

Господарські споруди: сарай літ.Б вартістю 15 406, 00 грн.; частина огорожі №1 вартістю 966, 50 грн.; літній душ -662, 00 грн. а всього -17 034, 45 грн.

Загальна вартість квартири №1 складає -71 199, 41 грн. на 6 068, 59 грн. менше вартості ? частини квартири всього домоволодіння в ідеальному співвідношенні складає -46/100 частки.

Квартира №2 (додаток 2) передбачає: 1-й поверх:

Гараж 1-9 - 22,5 кв.м. вартістю 15 291,22 грн.

2-й поверх:

Коридор 1-10 - 14,9 кв.м. вартістю 10 126,18 грн.

Житлова кімната 1-11-13,8 кв.м. вартістю 9378,62 грн.

Житлова кімната 1-12 -16,0 кв.м. вартістю 10 873,76 грн.

Житлова кімната 1-13-11,1 кв.м. вартістю 7 543,67 грн.

Веранда 1-14 - 42,9 кв.м. вартістю 29 155,27 грн.

Всього: 121,20 кв.м вартістю 82 368,73 грн.

Господарчі побудови

Частина огорожі №1 вартістю 966,50 грн.

Загальна вартість квартири №2 складає - 83 335,23 грн., що на 6 068,59 грн. більше вартості 1/2 частки всього домоволодіння в ідеальному виразі і складає 54/100 частки.

Відповідно до запропонованого другого варіанту розподілу домоволодіння частки співвласників зміняться.

В висновку зазначено, що при розподілі житлового буднику на дві окремі квартири необхідно виконати наступне переобладнання: закласти дверний проріз між кімнатами 1-9 та 1-8; закласти дверний проріз між кімнатами 1-9 та 1-1 з улаштуванням початкових сходів в кімнаті 1-9; улаштувати дверний проріз між кімнатами 1-9 та 1-2; улаштувати перегородку в кімнаті 1-2, відгородивши сходову клітину; демонтувати початкові сходи в кімнаті 1-2; виконати утеплення гаражних воріт з влаштуванням вхідного дверного прорізу.

В квартирі № 1 переобладнати існуюче опалення. В квартирі №2 розробити автономне опалення. Кімнату 1-9 можливо переробити під котельню та інші.

Виконати роздільне підключення інженерних мереж газопостачання водопостачання та електрифікації в квартирі №1 та квартирі №2, відповідно до чинного законодавства.

У п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" судам роз'яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст. 152 ЖК УРСР).

Таким чином, згода органу державної влади на заплановані переобладнання та перепланування при реальному поділі житлового будинку згідно з висновком експертизи повинні бути отримані до ухвалення рішення суду, оскільки така згода є однією з умов для вирішення та задоволення позову.

Відповідно до ст.152 Житлового Кодексу України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Тобто, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів.

Як вбачається із висновку судової будівельно-технічної експертизи №234 від 29.04.2016 року, що при розподілу будинку на дві окремі квартири необхідно виконати роботи з переобладнання кімнат, початкових сходів, переобладнати в квартирі №1 існуюче опалення, в квартирі №2 розробити автономне опалення, виконати роздільне підключення інженерних мереж газопостачання водопостачання та електрифікації в квартирі №1 та квартирі №2, відповідно до чинного законодавства.

Тобто для переобладнання будинку при його поділу буде провадитися втручання в інженерні системи загального користування будинку. Проведення таких робіт потребує отримання спеціальних дозвільних документів.

І в даному випадку, відповідно до ст.152 ЖК України для проведення переобладнання або перепланування будинку потрібний дозвіл компетентного органу на виконання робіт.

Позивач такого дозволу при розгляді справи у суді першої інстанції не надала. Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач та її представник будь-яких клопотань для надання строку для звернення до компетентних органів з приводу отримання дозволу на переобладнання будинку не заявляли.

За таких підстав, висновок суду про відмову у задоволені заявлених вимог позивачу правильний і відповідає вимогам закону, посилання апелянта на необґрунтованість застосування судом першої інстанції ст.152 ЖК України не заслуговують уваги з зазначених вище підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заявлених вимог позивача в частині виділу земельної ділянки, виходив з того, що доля земельної ділянки під будинком експертом не досліджувалася та сторонами не вирішувалася. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає встановленим по справі обставинам, оскільки відповідно до вказаного вище висновку судової будівельно-технічної експертизи, експертом запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою у відповідності з ідеальними частками співвласників до 2-х варіантів розподілу житлового будинку. Однак, такий висновок суду першої інстанції не впливає на обґрунтований висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заявлених вимог позивача, оскільки суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо відмови у задоволення заявлених вимог позивача про виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, поділ житлового будинку. Заявлені вимоги позивача в частині виділення та визнання за нею право на земельну ділянку та встановлення права користування земельною ділянкою є похідними від заявлених вимог про виділення позивачу частки майна, що є у спільній частковій власності.

Колегія суддів судової палати вважає, що доводи апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції при розгляді справи не була врахована правова позиція Верховного Суду України від 03.04.2013 року №6-12цс13, від 16.11.2016 року № 6-1443 цс16 не заслуговують уваги, виходячи з наступного.

У постанові Верховного Суду України № 6-12цс13 від 03.04.2013 року зазначено, що виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року № 6-1443цс16 зазначено, що з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Аналізуючи зміст зазначених вище постанов Верховним Судом України зазначено, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Тобто у вищезазначених постановах вказано на можливість виділу часток (поділу) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

При цьому Верховним Судом не розглядалося питання щодо застосування до даних правовідносин ст.152 ЖК України, оскільки не було предметом судового розгляду, тому зазначені доводи є необґрунтованими.

Не заслуговують уваги доводи апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції не було роз'яснено позивачу право на встановлення в судовому порядку користування відособленими приміщення домоволодіння та те, що суд не запропонував позивачу вчинити відповідні процесуальні дії, оскільки при розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що відповідач та позивач в 2014 році зверталися до суду з вимогами про встановлення порядку користування майном і рішенням Апеляційного суду Луганської області від 17.08.2015 року встановлено порядок користування спірним жилим будинком.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має, тому відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити і рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 308, 314,315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 11 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: