У х в а л а

іменем україни

29 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Демяносова М.В.,Леванчука А.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ в натурі житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: Львівська державна нотаріальна контора, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання права власності, за касаційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та її представника ОСОБА_6 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_5 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що до 01 грудня 1964 року одноосібним власником будинку по АДРЕСА_1 був ОСОБА_7

Відповідно до договору купівлі-продажу від 01 грудня 1964 року ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_8 купив частину спірного будинку, а в-подальшому ОСОБА_8 переобладнав придбані приміщення, в результаті чого житловий будинок був реально поділений між співвласниками на дві окремі квартири.

Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу 01 серпня 1968 року, посвідченого нотаріусом П'ятої львівської нотаріальної контори, ОСОБА_7 продав іншу належну йому частину житлового будинку ОСОБА_9

08 грудня 1972 року ОСОБА_9 подарував вказану частину будинку ОСОБА_10, яка 15 червня 1988 року подарувала цю частину будинку ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_8, придбані ним приміщення спірного будинку були успадковані ОСОБА_4

Враховуючи вказане, позивач просила визнати за нею право власності на зазначені вище приміщення спірного будинку та встановити порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою відповідно до варіанту встановлення такого порядку, визначеного у висновку будівельно-технічного дослідження Львівського НДІСУ № 3290 від 22 жовтня 2012 року.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 29 листопада 2013 року, позов ОСОБА_5 було задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 у будинковолодінні по АДРЕСА_1 право власності на приміщення: сходової клітки під літ. 1-1, площею 8,9 кв. м, коридору під літ. 1-2, площею 1,6 кв. м вбиральні під літ. 1-3, площею 1 кв. м, кухні під літ. 1-4, площею 14,2 кв. м, сходової клітки під літ. 1-5, площею 8.9 кв. м, коридору під літ. 1-6, площею 5,7 кв. м, житлової кімнати під літ. 1-7, площею 15 кв. м житлової кімнати під літ. 1-8, площею 19,7 кв. м, житлової кімнати під літ. 1-9, площею 13,9 кв. м, вбиральні під літ. 1-10, площею 1 кв.м ванної кімнати під літ. 1-11, площею 4,7 кв. м, та приміщення підвалів під літ. III, площею 10,7 кв. м і під літ. IV, площею 13,2 кв. м і сходової клітки в підвальному приміщенні під літ. І, площею 7,2 кв. м.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою за яким: ОСОБА_4 надано в користування земельну ділянку площею 153,7 кв. м геометричними розмірами по периметру проти руху годинникової стрілки: 5,4 м, 16,65 м, 14,43 м, 6,95 м; по стіні будинку 9,45 м, 9,7 м. На ділянку, що належить ОСОБА_4, встановлено право сервітуту для ОСОБА_5 в розмірах: ділянка № 1 площею 20,15 кв. м геометричними розмірами по периметру проти руху годинникової стрілки: 1,00 м, 10,70 м, 10,45 м, 1,00 м, 9,45 м. 9,70 м, на випадок необхідності у ОСОБА_5 проводити ремонтні роботи своєї частини житлового будинку, розташованої на другому поверсі; ділянка № 2 площею 6,77 кв. м геомегричними розмірами по периметру проти руху годинникової стрілки: 1,00 м, 5,95 м, 2,82 м, 1,00 м, 1,82 м, 4,95 м, 1,00 м, для проходу ОСОБА_5 до своєї частини земельної ділянки розташованої в саду.

ОСОБА_5 надано в користування земельну ділянку площею 354,6 кв. м, що складається з двох ділянок: ділянки № 1 площею 90,1 кв. м, геометричними розмірами по периметру за рухом годинникової стрілки: 6,05 м; по стіні будинку 9,70 м., 5,40 м., 6,05 м, 14,90 м. І ділянки № 2 площею 264,5 кв. м геометричними розмірами по периметру за рухом годинникової стрілки: 18,45 м,14,25 м. 18,46 м, 14,43 м. На ділянку площею 6,1 м. кв, геометричними розмірами по периметру проти руху годинникової стрілки: 1,00 м, 6,10 м, 1,00 м, 6,10 м, що належить ОСОБА_5, встановлено право сервітуту для ОСОБА_4, на випадок необхідності у ОСОБА_4 проводити ремонтні роботи своєї частини - житлового будинку. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 квітня 2014 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 29 листопада 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_11 відмовлено. Позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано недійсним, з часу оформлення, свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 29 листопада 1999 року № 2-4175 оформлене державним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори щодо набуття ОСОБА_11 права власності на 2/5 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 і реєстраційне посвідчення від 07 лютого 2000 року оформлене ЛОДК «БТІ та ЕО» за № 4683 про реєстрацію за ОСОБА_11 на праві особистої власності 2/5 частин житлового будинку по АДРЕСА_1, а також визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1, до складу якої входять: підвальні приміщення під інд. І площею 7, 2 кв.м., під інд. IІІ площею 10,7 кв.м., під інд. IV площею 13,2 кв.м., приміщення першого поверху під інд. 1-1 площею 8,9 кв.м.(сходова клітка), під інд. 1-2 площею 1,6 кв.м.(коридор), під інд. 1-3 площею 1.0 кв.м.(вбиральня), під інд. 1-4 площею 14,2 кв.м.(кухня), приміщення другого поверху під інд. 1-5 площею 8.9 кв.м.(сходова клітка), під інд. 1-6 площею 5,7 кв.м.(коридор), під інд. 1-7 площею 15,0 кв.м.(житлова кімната), під інд. 1-8 площею 19,7 кв.м.(житлова кімната), під інд. 1-9 площею 13,9 кв.м.(житлова кімната), під інд 1-10 площею 1,0 кв.м.(вбиральня) та під інд. 1-11 площею 4,7 кв.м.(ванна).

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2016 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2015 року та додаткове рішення цього ж суду від 19 червня 2015 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_11 відмовлено, у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині позовних вимог щодо поділу спірного будинку та в цій частині повернути на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, та її представник ОСОБА_6 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки спірний будинок в натурі поділено не було та право спільної власності на нього не припинялося, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_5

Крім того, правильним є висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 про реальний поділспірного будинку, оскільки відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, при запропонованому варіанті поділу будинку необхідно провести прибудову веранди, на що необхідно отримати дозвіл міської ради. Такий дозвіл у матеріалах справи відсутній.

Доводи касаційних скарг висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та її представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

М.В.Демяносов

А.О.Леванчук