АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Гамрецького Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, треті особи: первинна профспілкова організація концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення, професійна спілка концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення про поновлення на роботі, виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа № 761/19406/15
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/132/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, в якому, з урахуванням уточнень, просила визнати незаконним наказ Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення від 09 червня 2015 року № 25/ок про звільнення ОСОБА_3 з посади бухгалтера II категорії сектору обліку фінансової звітності відділу бухгалтерського обліку та звітності Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України; скасувати наказ від 09 червня 2015 р. № 25/ок; поновити ОСОБА_3 на посаді; стягнути з Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 червня 2015року до 22 грудня 2015року у розмірі 36 355,69 грн. та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що її звільнення с посади, яку вона обіймала у відповідача відбулось з порушенням вимог чинного трудового законодавства. Вказувала, що 9 червня 2015 р. була звільнена з посади бухгалтера II категорії сектору обліку фінансової звітності відділу бухгалтерського обліку та звітності Концерту РРТ на підставі наказу № 25/ок у зв'язку із скороченням штату та чисельності працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Проведення скорочення можливе лише за умови попередньої згоди профспілкового органу за положеннями ст.43 КЗпП України, проте професійна спілка Концерну РРТ, яка була створена на підприємстві, не надавала своєї згоди на звільнення позивача з посади, адміністрація Концерну не зверталася до спілки.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм процесуального та матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 відхилено. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2016 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Отже, предметом розгляду суду апеляційної інстанції є рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 22 грудня 2015 року.

У судовому засіданні представник позивача та професійної спілки КРРТ - ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представники відповідача Баган Т.Г., Гамрецький Є.М., представник первинної профспілкової організації КРРТ - Мехед А.М. проти доводів апеляційної скарги заперечували, в судове засідання, призначене на 15 березня 2017 року Баган Т.Г. та Мехед А.М. не з»явилися, представник відповідача Гамрецький Є.М. просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, заслухавши пояснення осіб, які з»явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом установлено, що з 5 березня 2013 року ОСОБА_3 працювала на посаді бухгалтера другої категорії сектору обліку фінансової звітності відділу бухгалтерського обліку та звітності концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення.

Наказом концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення від 9 квітня 2015 року «Про скорочення штату і чисельності працівників концерну радіомовлення, радіозв»зку та телебачення» у зв»язку з необхідністю оптимізації та удосконалення системи управління концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення вирішено 9 червня 2015 року ліквідувати сектор фінансової звітності відділу бухгалтерського обліку та звітності та скоротити посаду бухгалтера другої категорії сектору фінансової звітності відділу бухгалтерського обліку та звітності концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення.

Відповідно до наказу від 9 червня 2015 року № 25/ок ОСОБА_3 було звільнено з посади бухгалтера другої категорії сектору обліку фінансової звітності відділу бухгалтерського обліку та звітності концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення у зв»язку із скороченням чисельності та штату працівників ( п.1 ст.40 КЗпП України).

Також установлено, що згідно з протоколом засідання профспілкового комітету профспілкової спілки комітету радіомовлення, радіозв»язку та телебачення від 12 березня 2015 року ОСОБА_3 було прийнято до членів профспілки.

Згідно з наказом від 16 квітня 2015 року Бориспільським міськрайонним управлінням юстиції прийнято рішення про легалізацію на відповідність заявленому статусу професійної спілки Концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення, включено до паперового реєстру об»єднань громадян за № 110, який ведеться Бориспільським міськрайонним управлінням юстиції з метою ведення обліку профспілок, їх об»єднань.16 квітня 2015 року державний реєстратор здійснив державну реєстрацію професійної спілки концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення, отже остання зареєстрована як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Листом від 24 квітня 2015 року голови професійної спілки концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення до керівництва концерну радіомовлення, радіозв»зку та телебачення було письмово доведено про утворення 12 березня 2015 році професійної спілки концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення зі статутом галузевої, про затвердження статуту профспілки та обрання працівників концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення до складу виборних органів, а також про те, що позивач є членом даної профспілки.

Указаний лист отриманий відповідачем 29 квітня 2015 року, про що міститься відмітка.

На виконання вимог ч.9 ст.43 КЗпП України судом першої інстанції, враховуючи те, що розірвання трудового договору з позивачем проведено відповідачем без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації, було надіслано запит до професійної спілки концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення у якому, зокрема, було порушено питання про надання згоди на звільнення ОСОБА_3

Відповідно до протоколу засідання профспілкового комітету профспілкової спілки концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення від 13 жовтня 2015 року профспілкою відмовлено у наданні згоди на звільнення ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що профспілка створена після прийняття рішення про звільнення позивача з посади, Концерн РРТ був повідомлений про створення профспілки тільки 29 квітня 2015р., а позивач не повідомляла відповідача при звільненні, що являється членом профспілки, а тому суд вважав, що дії відповідача по звільненню позивача відповідають вимогам законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч.7 ст.43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації ( профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинне бути обґрунтованим. У разі якщо рішенні немає обґрунтування відмови у наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації ( профспілкового представника).

Згідно з ч.6 ст.39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з»ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

В аспекті положень ч.7 ст.43 КЗпП України і ч.6 ст.39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та з урахуванням вище зазначеного висновку слідує, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов»язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства ( ст..8 Конституції України, ст..3 ЦК України, ст..ст1,213 ЦПК України) та лексичного значення ( тлумачення) самого слова «обґрунтований», яке означає «Бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами».

Отже, рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-703цс15).

Відмовляючи у наданні згоди на звільнення ОСОБА_3, профспілковий комітет профспілкової спілки концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення виходив із того, що Концерн РРТ грубо порушив вимоги ч.2 ст.43, статтю 49-4 КЗпП України, статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а саме адміністрацією Концерну РРТ не надано до ПС КРРТ обґрунтованого письмового подання про розірвання трудового договору з ОСОБА_3, а також адміністрацією Концерну РРТ завчасно не надано ПС КРРТ інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення, не проведено консультації з ПС КРРТ про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом»якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення ( т.1 а.с.166-170).

Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п»ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Судом установлено, що ОСОБА_3 9 квітня 2015 року було повідомлено про майбутнє звільнення у зв»язку з скороченням посади бухгалтера 2-ї категорії сектору фінансової звітності відділу бухгалтерського обліку та звітності, та запропоновано переведення, за її згодою, на вакантні посади та професії ( т.1 а.с.84-85).

Адміністрація Концерну РРТ була повідомлена 29 квітня 2015 року про утворення 12 березня 2015 року професійної спілки концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення зі статусом галузевої, про затвердження статуту профспілки та обрання працівників концерну РРТ до складу виборних органів, а також про те, що позивач є членом даної профспілки.

Відповідно до ч.9 ст.43 КЗпП України якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації ( профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації ( профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації ( профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника ( частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

На виконання вимог ч.9 ст.43 КЗпП України судом першої інстанції, враховуючи те, що розірвання трудового договору з позивачем проведено відповідачем без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації, було надіслано запит до професійної спілки концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення, у якому, зокрема, було порушено питання про надання згоди на звільнення ОСОБА_3

Отже, профспілкою, членом якої є ОСОБА_3, було розглянуто питання щодо розірвання трудового договору, що відповідає ч.9 ст.43 КЗпП України.

Відповідно до ст..49-4 КЗпП України зайнятість суспільно корисною працею осіб, які припинили трудові відносини з підстав, передбачених цим Кодексом, при неможливості їх самостійного працевлаштування, забезпечується відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». Ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом»якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. Професійні спілки мають право вносити пропозиції відповідним органам про перенесення строків або тимчасове припинення чи відміну заходів, пов»язаних з вивільненням працівників.

Аналогічні положення містяться в Законі України «Про зайнятість населення» ( ст..ст.50,51 цього Закону) та в ст..22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Перелік заходів, що тягнуть скорочення чисельності або штату працівників, даний у частині другій ст..49-4 КЗпП України, про які роботодавець зобов»язаний попередньо проінформувати профспілку, поширювальному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» права і повноваження профспілок щодо забезпечення захисту працівників від безробіття та його наслідків визначаються законодавством і колективними договорами та угодами.

Пунктами 3.1, 3.2 колективного договору про взаємні обов»язки між адміністрацією Концерну РРТ та об»єднаноюю профспілковою організацією Концерну РРТ на 2014-2016 роки, передбачено, що реорганізація Концерну РРТ (філій), зміна форми власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися не раніше як через три місяці після надання до первинних профспілкових організацій філій ( дирекції) Концерну інформації, зокрема, про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Вивільнення працівників у зв»язку зі змінами в організації виробництва і праці може проводитися тільки після використання всіх наявних можливостей для забезпечення зайнятості персоналу на підприємстві. Не допускається звільнення працівників з роботи за ініціативою Адміністрації без достатніх причин. Звільнення працівників здійснюється згідно чинного законодавства.

Звільнення ОСОБА_3 відбулося у зв»язку з ліквідацією сектора фінансової звітності відділу бухгалтерського обліку та звітності ( а не підприємства) внаслідок оптимізації та удосконалення системи управління Концерном радіомовлення, радіозв»язку та телебачення, на виконання п.15 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» ( а.с.84-85 т.1).

Проведення оптимізації та удосконалення системи управління без попереднього інформування первинних профспілкових організацій, внаслідок чого були ліквідовані окремі сектори (відділи) і з цих причин відбулося скорочення чисельності працівників не може бути безумовною підставою для поновлення працівника на роботі.

За таких обставин, відмова у наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_3 з посиланням на те, що не проведення попередніх консультацій позбавило ПС КРРТ скористатися її правом , передбаченим ч.3 ст.49-4 КЗпП України та ст..22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» , не дає підстав уважати, що звільнення ОСОБА_3 відбулося з порушенням норм трудового законодавства, є незаконним, та як наслідок тягне за собою поновлення позивача на роботі.

Оскільки обґрунтування відмови ПС КРРТ у наданні згоди на звільнення ОСОБА_3 зводиться до проведення без попереднього інформування профспілок про заходи, що потягли за собою скорочення чисельності працівників, а також, що на інші обставини профспілка у своїй відмові не посилалась, - відсутні підстави вважати, що рішення професійної спілки про відмову у наданні згоди на звільнення позивача є обґрунтованим.

Сама по собі відсутність обґрунтованого письмового подання адміністрації Концерну РРТ про розірвання трудового договору з ОСОБА_3 з урахуванням виконання судом першої інстанції положень ч.9 ст.43 КЗпП України, не дає підстав для висновку, що звільнення позивача проведено з порушенням норм трудового законодавства.

Отже, доводи апелянта про те, що суд не врахував відмову профспілки у наданні дозволу на звільнення ОСОБА_3 не впливають на правильність ухваленого по суті спору рішення судом першої інстанції.

Інших доводів про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: