Справа № 522/7632/17
Провадження № 2/522/7136/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем УКРАЇНИ

«7» червня 2017 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Погрібного С.О.

за участі секретаря судового засідання Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

в с т а н о в и в :

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, відповідно до заявлених вимог позивач просила:

-розірвати між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюб, зареєстрований 19 жовтня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тирасполь, Республіка Молдова, про що зроблений актовий запис за №907;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається в цілому з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 191,8 кв.м., житловою площею 87,7 кв.м.;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину нежитлових будівель спеціалізованої станції технічного обслуговування легкових автомобілів, загальною площею 1167,5 кв.м., розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 120;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію, що становить ? вартості автомобіля SUBARU FORESTER, білого кольору, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_1, в розмірі ринкової вартості, встановленої оцінкою вартості нерухомого майна;

-стягнути з відповідача судовий збір.

Ухвалою суду від 18 квітня 2017 року виділено в окреме провадження позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу; в решті позовних вимог позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя залишено в іншому провадженні.

У цьому позові ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить суд розірвати шлюб з відповідачем з тих підстав, що сімейні відносини між сторонами не склалися, сімя носить формальний характер, причинами розпаду сімї позивач вважає той факт, що сторони є різними за характером людьми, у сторін відсутнє взаєморозуміння та довіра. Подружні відносини сторони не підтримують, не ведуть спільне господарство.

Позивач надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути позов за її відсутності.

Відповідач надав суду заяву про те, що він просить надати подружжю строк у три місяці для примирення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 19 жовтня 1996 року в Відділі РАГС м. Тирасполя, Республіка Молдова, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 907.

У цьому шлюбі у сторін народилися діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 й ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Щодо підсудності спору судові України.

Згідно з тимчасовими посвідками на постійне проживання на території України учасники спору зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, що ратифіковано із застереженнями Верховною Радою України Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10.11.1994 року, якщо один з подружжя є громадянином однієї договірної сторони, а другий іншої договірної сторони, застосовується законодавство договірної сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

До членів-учасників вказаного договору належать, зокрема, Україна й Республіка Молдова.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» Україна бере на себе зобов'язання щодо надання правової допомоги в обсязі, передбаченому статтею 6 Конвенції, за винятком визнання і виконання виконавчих написів.

Згідно з правилом стаття 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

За правилом частини 1 статті 60 вказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином.

Враховуючи, що позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_2, зважаючи на те, що відповідачем зазначено місце проживання також на території України, а саме: АДРЕСА_3, суд зробив висновок, що державою, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, є Україна.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти.

Щодо фактичних обставин справи.

Судом встановлено, що сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини сторони не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони є різними за характером людьми, у сторін відсутнє взаєморозуміння та довіра.

Вжиті сторонами спроби до примирення виявилися безрезультатними, що не призвело до відновлення сімї.

При цьому, протягом тривалого розгляду справи (з 23 червня 2016 року) жодною із сторін не вжито заходів щодо примирення подружжя, втім відповідачем 02 червня 2017 року надано суду клопотання про зупинення провадження й надання тримісячного строку на примирення подружжя.

Суд зобовязаний врахувати факт існування між сторонами невирішеного майнового спору. Істотне для вирішення спору значення має також поведінка відповідача, спрямована на виникнення тяганини в розгляді справи, а також відсутність у позивачки волі на вжиття будь-яких дій, спрямованих на примирення між подружжям. При цьому, для досягнення мети збереження шлюбу необхідним є прагнення та відповідне бажання обох сторін, скеровані на залагодження конфліктів в інтересах обох з подружжя, усунення причин виникнення спору між останніми.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу протирічитиме інтересам чоловіка, дружини й дітей подружжя.

Оригінал свідоцтва про укладення шлюбу сторін підлягає зберіганню в матеріалах цієї цивільної справи, з огляду на що підлягає вилученню.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11, 169, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позов про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 907, зареєстрований 19 жовтня 1996 року у Відділі РАГС м.Тирасполя, Республіка Молдова, свідоцтво про одруження, серія АМ № 087134, видане 26.ІІ.1998 року Архівом РАГС РМ розірвати.

Після розірвання шлюбу сторонам залишити прізвища, якими вони користувалися після реєстрації цього шлюбу.

Копію рішення суду з набранням ним законної сили направити до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

07.06.2017