Справа № 716/373/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.08.2017 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді - Пухарєвої О.В.
секретаря - Якимик К.В. ,
з участю позивача -ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням. В обгрунтування вимог посилається на те, що йому на праві особистої власності належить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по АДРЕСА_1. В даному будинку зареєтрована його колишня дружина ОСОБА_2 Починаючи із березня 2014 ОСОБА_2 в його будинку не проживає. Він, як власник будинку не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідача в будинку, саме тому, просить визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позов, обгрунтував його вищенаведеним. Не заперечував проти ухвалення рішення в порядку заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт, з відміткою Укрпошти проте, що вона за зазначеною адресою, а саме по АДРЕСА_1 Заставнівського району Чернівецької області не проживає, хоча з відповіді на запит в адресно-довідковий підрозділ ГУДМС УДМС В Чернівецькій області стосовно місця реєстрації відповідача №1712/17-Вх (а.с. 17) видно, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована саме в АДРЕСА_1 Заставнівського району Чернівецької області. Також відповідач повідомлялася про розгляд справи за адресою АДРЕСА_2 , про що свідчить розписка про одержання судової повістки, яка направлялась їй через КЖРЕП № 4 м.Чернівці.
Зі згоди позивача ОСОБА_1 суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 Заставнівського району Чернівецької області, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.11.2007 (а.с.9).
23.12.2011 виконкомом Малокучурівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.01.2016 (а.с.12) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
У вказаному будинку зареєстровані: колишня дружина - ОСОБА_2 та її діти - ОСОБА_3, 2004 року народження, ОСОБА_4, 2011 року народження, що видно з довідки виконкому Малокучурівської сільської ради № 40 від 27.02.2017 (а.с.10) та акту обстеження домогосподарства ОСОБА_1 від 01.03.2017 (а.с.11).
З акту обстеження домогосподарства ОСОБА_1 від 01.03.2017 (а.с. 11) видно, що відповідач ОСОБА_2 з березня 2014 у належному господарстві позивача не проживає, не є членом його сім'ї, спільним побутом з ним не пов'язана.
На сьогоднішній день позивач ОСОБА_1 не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача у його домоволодінні, що розташоване по АДРЕСА_1
Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР).
У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином суд вважає, що вимога позивача, як власника житла, про визнання відповідача - попереднього члена сім"ї такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим по вул.Гагаріна, 22 "А" в с.Малий Кучурів Заставнівського району Чернівецької області обґрунтована та підлягає задоволенню.
У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Тому, з відповідача належить також стягнути судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 640 грн.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, 1984 року народження такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2, 1984 року народження, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 640 (шестиста сорока) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Пухарєва О.В.