Справа №639/2901/17
Провадження №2/639/1466/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Іванова І.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

15.05. 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, та просить ухвалити рішення, згідно якого визнати за нею право користування квартирою №47 по вул. Кобзи Івана, 36 в м. Харкові.

Ухвалою суду від 02.06. 2017 року у даній справі було відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду.

08.06. 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить оголосити заборону відчуження відповідачем ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 до закінчення розгляду справи, а також зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будь-яким чином не створювати їй перепони в доступі до вказаної вище квартири.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що підставою для звернення до суду стало те, що відповідач по даній справі . яка виявилася номінальним власником квартири АДРЕСА_2 та її син, а її чоловік ОСОБА_3 погрожують їй виселенням з цієї квартири без судового рішення та надання в користування іншого житлового приміщення . Свою поведінку відповідач мотивує, що їй необхідно цю квартиру продати. Враховуючи те,що відповідач та третя особа без її згоди здатні поміняти замки де вона проживає, винести все її особисте майно . а ключів від поміняних замків не дати і тим самим умисно порушити передбачені ст. 47 Конституції України право на житло., а також продати цю квартиру , чим також позбавити права на користування.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 151 ЦПК України з врахуванням розяснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2 вказаної постанови вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК (1618-15) перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Згідно з ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має зясовувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за доцільне оголосити заборону відчуження ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 до закінчення розгляду справи.

Суд вважає, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому вважає необхідним оголосити заборону відчуження нерухомого майна.

Що стосується забезпечення позову в частині зобовязання відповідача ОСОБА_2 та третю особу ОСОБА_3 будь-яким чином не створювати їй перепони в доступі до вказаної вище квартири, то така заява не підлягає задоволенню, оскільки: по-перше суд не може зобовязати не вчиняти дії третю особу , по-друге забезпечення позову у такий спосіб, являється фактично позовними вимогами, та не може бути розглянута у порядку ст. ст. 151-153 ЦПК України..

На підставі викладеного та керуючись ст. 151, 152, 153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя

-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Оголосити заборону відчуження ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_3 до закінчення розгляду справи.

В решті заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню органами або субєктами, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав.

Копію ухвали надіслати заявнику та заінтересованим особам, а особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову негайно після виконання ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя І.В. Іванова