АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 677/1097/16-ц
Провадження № 22-ц/792/939/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю представників апелянта та органу ДВС,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 березня 2017 року в справі за поданням Красилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про примусове проникнення до житла,

встановила:

Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 березня 2017 року було задоволено подання в.о. начальника Красилівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та надано дозвіл на примусове проникнення до володіння боржника, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка не приймала участі в справі, просила скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що вона є співвласником вказаної квартири, а її матір, боржник ОСОБА_2 перебуває на лікуванні за межами території України і жодних документів від органу ДВС щодо примусового виконання рішення суду до неї не надходило, викликів до державного виконавця її матір не отримувала.

В суді представники апелянта підтримали апеляційну скаргу.

Представник відділу ДВС в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечила, підтримала судове рішення.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні Красилівського районного відділу ДВС ГУЮ у Хмельницькій області перебуває виконавчий лист № 677/1097/16-ц від 14.09.2016 року, виданий Красилівським районним судом Хмельницької області, про зобов'язання ОСОБА_2 до виконання мирової угоди, укладеної між нею та ОСОБА_3, яка визнана ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 05.08.2013 року, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3700 дол. США, що еквівалентно 835760 грн., звернувши стягнення на майно ОСОБА_2, а саме 5/6 частин квартири АДРЕСА_1.

Постановою начальника Красилівського РВ ДВС ГУЮ у Хмельницькій області від 25.10.2016 року було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вказаного рішення суду.

В процесі примусового виконання державним виконавцем неодноразово було здійснено вихід по вказаній у виконавчому листі адресі, однак увійти в квартиру не вдалося через замкнені двері та протидію з боку жильців, про що складено відповідні акти.

24.11.2016 року постановою начальника Красилівського РВ ДВС ГУЮ у Хмельницькій області щодо боржника було застосовано примусовий привід у відділ ДВС.

Ухвалою Красилівського районного суду від 16.12.2016 року ОСОБА_2 було оголошено в розшук.

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 5/6 квартири АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2

Апелянт ОСОБА_1 зареєстрована за вказаною адресою 30.05.2015 року, про що свідчить відповідний штамп в паспорті громадянина України, їй належить 1/6 спірної квартири.

В порушення вимог ч. 1 ст. 210 ЦПК України оскаржувана ухвала суду не містить мотивів, з яких суд дійшов висновків про необхідність задоволення подання державного виконавця. Суд обмежився лише викладенням змісту вказаного подання та висновком про необхідність його задоволення.

В той же час колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні подання з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 6, 7 р. ХІІІ Прикінцевих та прикінцевих положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016., №1404-VIII, рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Пунктами 4, 12 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення;

звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Як вбачається зі змісту виконавчого листа, на виконання якого державний виконавець звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до володіння боржника, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 3700 дол. США передбачено шляхом звернення стягнення на майно боржника, а саме 5/6 частин квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи, що судом безпосередньо було визначено порядок і механізм виконання рішення суду, який полягає у зверненні стягнення на квартиру ОСОБА_2, з урахуванням вимог Закону, судовою колегією апеляційного суду не вбачаються достатньо обґрунтованими подання державного виконавця та оскаржувана ухвала суду про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, як такі, що безпосередньо не пов'язані з примусовим виконанням судового рішення.

При цьому державним виконавцем не наведено обґрунтування правових підстав щодо необхідності примусового входження до житлового приміщення з метою проведення виконавчих дій, направлених на примусове звернення стягнення на частику спірної квартири, яка не була виділена в натурі.

За таких обставин, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду і постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 березня 2017 року скасувати і постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання Красилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про примусове проникнення до володіння боржника, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції - Боголюбова Л.М. Доповідач- Гринчук Р.С.

Категорія № ухвала