Справа № 363/2260/16-ц Головуючий у І інстанції Котлярова І. Ю.
Провадження № 22-ц/780/3127/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 13.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

13 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Лівінського С.В.

суддів: Коцюрби О.П.

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Спеней І.С.

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційної скаргою ОСОБА_3 на рішення Вишгородьського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду наведеним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що її сусід ОСОБА_4 утримує на своєму подвірї собак різних порід з підвищеною агресивністю та часто доручає ОСОБА_5 вигул собак. Так, 12.04.2016 приблизно о 20.00 годині, родичі ОСОБА_5 вивели собак без намордників і повідків та здійснювали їх вигул біля місця де позивачка пасла своїх пятьох кіз на власному городі. Раптово, одна із собак накинулись на неї, однак вона змогла відбитись палицею, після чого собака накинулась на кіз та погризла трьох із них. В цей час ОСОБА_5 та його родичі спостерігали за цим на відстані та нічого не робили. Згодом ОСОБА_5 підійшов до неї з іншою собакою, яку тримав за поводок, однак та була без намордника.

Пояснила, що від переляку, вона впала на землю та втратила свідомість. Коли отямилася, вона не змогла самостійно піднятися із землі, однак відповідачі стояли поряд і навіть не намагались допомогти, відтягнули собак та пішли.

Згодом, вона викликала поліцію та почала зупиняти кров та обробляти рани покаліченим козам. На місце події прибули патрульні та повідомили, що справою буде займатися дільничний. Як зясувалось пізніше, дільничний передав у сільську раду складений протокол та декілька документів для розгляду адмінкомісії, за результатами якої, ОСОБА_5 заплатив штраф у розмірі 51 гривні, при цьому відшкодовувати матеріальні збитки та моральну шкоду, заподіяну позивачці не збирався.

Вважає, що відповідачі порушили правила тримання собак, а тому з урахуванням збільшених позовних вимог, просила стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на її користь матеріальні збитки в розмірі 9755 грн та моральну шкоду в розмірі 26000 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 у відшкодування спричиненої моральної шкоди 1 тис. грн.

Позивач з рішенням суду не погодилася і подала апеляційну скаргу та ставить питання про скасування вказаного рішення через його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позов, районний суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_3 не надала суду належних доказів на підтвердження спричинення відповідачами їй збитків на вказану нею суму, разом з тим факт інциденту, що стався між сторонами 12 квітня 2016 року та переляк позивача від нападу собаки сторонами не оспорено.

З цими висновками районного суду колегія суддів погодилася за такого.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 57, 212 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відео записів, висновків експертів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 58 цього ж кодексу, передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розглядаючи спір, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, не зважаючи на доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, а також дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково.

В порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, апелянтом, не зважаючи на її позицію в апеляційній скарзі, не доведено належними та допустимими доказами фактів на які вона посилається в обґрунтування своїх позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, як такі, що не мають правового підґрунтя і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303- 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Вишгородьського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_2