УХВАЛА

іменем україни

14 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Старобільського районного суду Луганської області від 23 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Луганської області від 24 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом посилаючись на те, що 6 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 33 612 грн 30 коп. на термін до 6 грудня 2012 року.

Відповідачка належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 1 жовтня 2015 року становить 76 531 грн 49 коп. і складається із: 17 227 грн 62 коп. - заборгованість за кредитом; 7 311 грн 99 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 48 109 грн 43 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 250 грн - штраф (фіксована частина) та 3 632 грн 45 коп. - штраф (процентна складова).

З урахуванням зазначеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 76 531 грн 49 коп.

Заочним рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 23 грудня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 6 грудня 2007 року у розмірі 76 531 грн 49 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 218 грн.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 24 жовтня 2016 року заочне рішення районного суду змінено, зменшено суму стягнутої з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 6 грудня 2007 року з 76 531 грн 49 коп. до 37 056 грн 76 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 15 594 грн 23 коп.; заборгованості за процентами - 5 961 грн 13 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань - 15 251 грн 40 коп.; штрафу - 250 грн, та зменшено суму стягнутої з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судового збору з 1 218 грн до 589 грн 75 коп. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 548 грн 48 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачкою порушено умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для стягнення з неї цієї заборгованості на користь банку.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та зменшуючи суму стягнутої з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, суд апеляційної інстанції виходив із того, що розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, який надано банком за період з 13 січня 2009 року по 12 травня 2009 року не відповідає вимогам закону та встановленим обставини, оскільки рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 жовтня 2012 року встановлено, що станом на 12 травня 2009 року ОСОБА_3 не мала заборгованості за кредитним договором, а тому розрахунок заборгованості за кредитним договором слід проводити з 13 травня 2009 року та стягнув заборгованість у розмірі 37 056 грн 76 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 15 594 грн 23 коп.; заборгованості за процентами - 5 961 грн 13 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань - 15 251 грн 40 коп.; штрафу - 250 грн.

Проте погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 6 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 33 612 грн 30 коп. на купівлю автомобіля зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмір 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, строком по 6 грудня 2012 року. Погашення заборгованості за вказаним договором здійснюється щомісяця, починаючи через місяць в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 697 грн 79 коп. для погашення заборгованості за кредитом, відсоткам, винагороди.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим банком, станом на 1 жовтня 2015 року сума заборгованості становить 76 531 грн 49 коп. і складається із: 17 227 грн 62 коп. - заборгованість за кредитом; 7 311 грн 99 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 48 109 грн 43 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 250 грн - штраф (фіксована частина) та 3 632 грн 45 коп. - штраф (процентна складова).

Також установлено, що у травні 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звертався з позовною заявою до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вимогами до ОСОБА_3 про звернення стягнення на заставлене майно - автомобіль ВАЗ, модель 21099, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 жовтня 2012 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2011 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Стягуючи з відповідачки штраф та пеню, суд апеляційної інстанції у порушення вищевказаних положень закону та вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України належним чином не дослідив, чи є штраф і пеня одним видом цивільно-правової відповідальності, чи можливе їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, та чи свідчать такі обставини про недотримання положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 24 жовтня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик