пр. № 2/759/846/17
08 червня 2017 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,
секретаря Чернишук К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами Моторного (транспортне) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку регресу,
У серпні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат у розмірі 6815 грн. 38 коп. та стягнути з відповідача на користь МТСБУ понесені судові витрати, посилаючись на ті підстави, що 23.11.2014 трапилася ДТП з вини відповідача, який керував транспортним засобом «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1, його вина підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2014 в результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Нісан», номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, оскільки на час ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу ОСОБА_2 звернулася до позивача із заявою про відшкодування шкоди до МТСБУ, в результаті чого особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Представник позивача у судові засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судом під час судового засідання протокольною ухвалою зобов'язано представника позивача надати на наступне судове засідання документи, які підтверджують обставини на які посилаються у позові, а саме, що транспортний засіб відповідача не був застрахований, тобто не мав полісу обов'язкового страхування під час ДТП (а.с. 46).
Відповідач у судові засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, заперечень щодо предмету позову не надавав (а.с. 31, 32, 34, 35).
Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 23.11.2014 о 12 год. 30 хв. по пр. Голосіївському у м. Києві, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 допустив зіткнення із транспортним засобом «Нісан», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 (а.с. 19).
На підставі постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2014 відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 20).
Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9405628 строк дії якого з 18.01.2014 по 17.01.2015 (а.с. 11).
Частиною 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.
У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Всупереч правилам п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, п. 7 Постанови ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позивач у своїй позовній заяві викладає лише позовні вимоги, але не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину, на яку він посилається.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, судова практика повинна відповідати наведеному рішенню Верховного Суду України.
Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані на законі та не доведені матеріалами справи, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу у зв'язку із тим, що на момент ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, однак, на зобов'язання суду позивачем не було надано належних доказів на підтвердження такого факту, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 10, 11, 30, 57-61, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 360-7 ЦПК України, -
У позовних вимогах Моторного (транспортне) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: