Справа № 548/455/17
Провадження № 2/548/350/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.08.2017 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Миркушіної Н.С.,

при секретарі - Вовк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом Хорольської районної державної адміністрації в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - Служба у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ялосовецької сільської ради Хорольського району Полтавської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Хорольська районна державна адміністрація в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - Служба у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ялосовецької сільської ради Хорольського району Полтавської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обгрунтування якого вказала, що до служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації від виконавчого комітету Ялосовецької сілької ради надійшли матеріали для вирішення питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по відношенню до їх малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

Родина ОСОБА_5 проживає в АДРЕСА_1. В сім'ї виховується троє малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

Мати дітей, ОСОБА_6 залишила роботу, ніде не працює.

Батько, ОСОБА_5 не працює, перебивається тимчасовими заробітками, які вслід і пропиває, влаштовує сімейні сварки та бійки. Сім'я проживає за рахунок соціальної допомоги на дітей.

Два старші сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у Кременчуцькому будинку - інтернаті, їх життям та здоров'ям батьки не цікавляться, не відвідують їх та на канікули дітей не забирають, менший син ОСОБА_4 проживає з батьками, але частіше вій знаходиться в рідної бабусі, яка опікується ним та годує. Вихованням дітей подружжя ОСОБА_5 не займається.

Малолітні діти знаходяться на обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах служби у справах дітей та під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді.

Згідно акту обстеження матеріально побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_5 з'ясовано, що сім'я проживає в найманому будинку. Будинок глинобитний, обкладений цеглою, з газовим опаленням, яке відключили за несплату боргів та пізніше все обладнання господар просто продав та пропив, тому поновленню газове обладнання не підлягає. Опалюють будинок твердим паливом та готують їжу там же на плиті. З наявних продуктів харчування в сім'ї ОСОБА_5 є картопля, яка позеленіла, відсутні крупи, борошно, цукор та ін. Запасів дров не виявлено. В господарстві нічого не утримують.

Розмір присадибної ділянки 0,43 га., але городом не користуються, нічого не вирощують, все поросло бур'янами та порослю молодих дерев, погріб де зберігалися овочі розвалився.

В будинку три маленькі кімнатки, в яких давно ніхто не робив прибирання, одна із них знаходиться в аварійному стані, на підлозі повсюди сміття, на ліжках постільна білизна відсутня. ОСОБА_4 спить одягнений, немає куточка де найменший син міг би гратися, іграшки також відсутні. Часто менший син ОСОБА_4 перебуває у бабусі, яка в основному і годує онука.

В судовому засіданні представник позивача Хорольської районної державної адміністрації Сенчук А.В. не заперечувала проти відібрання дітей без позбавлення батьківських прав. Додатково пояснивши, що проживання за адресою, визначеною в акті перевірки загрожувало здоров»ю та навіть життю дітей, а за словами власника вказаного житла, будинок не придатний до проживання у ньому круглий рік. На даний час два старші сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у Кременчуцькому будинку - інтернаті, менший син ОСОБА_4 проживає з батьками, але частіше вій знаходиться в рідної бабусі, яка опікується ним.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прохали суд не позбавляти їх батьківських прав . Проти відібрання дітей не заперечували. Пояснили , що змінять своє ставлення до виховання дітей та стануть на шлях виправлення.

В судове засідання представник третьої особи - Служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації, не з"явився, подав письмову заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, вказавши, що не заперечують проти задоволення позову.

В судове засідання представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ялосовецької сільської ради Хорольського району Полтавської області, не з"явився, хоча вчасно та належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,належно оцінивши всі зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3, серія НОМЕР_4, серія НОМЕР_5 є батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно висновку опікунської ради виконкому Ялосовецької сільської ради від 21.02.2017 року вважається за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_5, 1989 р.н., та ОСОБА_6, 1987 р.н., по відношенню до їх малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, не піклується про їх життя, здоров'я та майбутнє.

Згідно висновку Комісії з питань захисту прав дитини Хорольської районної державної адміністрації, висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Ялосовецької сільської ради, ОСОБА_5, 1989 р.н., та ОСОБА_6, 1987 р.н., доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до їх малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

Таким чином, як стверджує позивач, батьки свідомо ухиляються та нехтують своїми обовязками по вихованню своїх дітей, оскільки не піклуються про їх фізичний і духовних розвиток, а саме: не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що може негативно вплинути на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і всі в сукупності, необхідно розцінювати як ухилення від батьківських обовязків по вихованню дітей.

Сім'я характеризується негативно, неодноразово надходили скарги від сусідів про сварки та бійки в сім'ї. Батько зловживає алкоголем, не працює, пропиває домашні речі. Опікунська рада та сільський голова неодноразово відвідували сім'ю, розглядали питання виховання дітей на засіданнях виконавчого комітету та опікунської ради, але все марно. Батьки не реагують на зауваження, не виконують вимог по наведенню порядку в оселі, все це несе загрозу життю та здоров'ю дітей.

Працівниками служби у справах дітей та районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, разом з інспектором Хорольського ВП ГУНП України в Полтавській області неодноразово здійснювалися перевірки умов проживання родини, але покращення не відбувалося. В будинку брудно, санітарний стан помешкання в незадовільному стані, продукти харчування мізерні.

Питання неналежного виконання батьківських обов'язків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 неодноразово розглядалося на опікунській раді виконавчого комітету Ялосовецької сільської ради та на Комісії з питань захисту прав дитини Хорольської районної державної адміністрації.

Згідно акту обстеження умов проживання сімї ОСОБА_5 від 20.02.2017 року у вказаній сім"ї відсутні належні умови для виховання та утримання малолітніх дітей.

Таким чином, залишення малолітніх дітей у батьків є небезпечним для їх життя, здоровя і морального виховання.

Відповідно до ч.1 ст.18 та ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 р., держава докладає всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ці положення міжнародного законодавства знайшли своє визначення у законодавстві національному, відповідно до вимог ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють.

Згідно ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування.

Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу.

При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

При наведених вище конкретних обставинах суд вважає встановленим, що дійсно станом на день передання дітей до Кременчуцького будинку-інтернату існували умови, загрозливі для життя і здоров'я малолітніх дітей і були підстави для негайного відібрання дитини від батька. Суд погоджується з тим, що на даний час є підстави для відібрання дітей від відповідачів, оскільки умови для їх проживання відсутні. Суд вважає, що доведено наявність підстав для відібрання дітей від відповідачів без позбавлення їх батьківських прав.

Суд вважає, що відібрання дітей від батьків з переданням їх органу опіки для подальшого їх влаштування в дитячий заклад повністю відповідає інтересам дітей. Відповідачі також погоджується, що це на даний час відповідає інтересам їх малолітніх дітей, враховуючи їх майновий та психологічний стан на даний час та те , що вони не можуть забезпечити дітям умови для їх проживання, і що на даний час дітям краще жити у дитячому закладі, згодні і з тим, що існують підстави для відібрання у них дітей. При цьому відповідачі висловили намір у подальшому створити для дітей належні умови та переглянути свою поведінку по відношенню до дітей.

Відповідно до абз.7 п.16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є працездатною особою, а тому спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

З матеріалів справи встановлено, що малолітні діти відповідачів дійсно потребують матеріальної допомоги на своє утримання. З врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, на думку суду, позивачем правильно визначено розмір аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який повинен становити 1/4 частину усіх видів їх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 27.03.2017 року.

Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене вище, та те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачів в дохід держави судовий збір в сумі 640, 00 грн. в рівних частинах.

На підставі ст. ст. 150,152,155,164,170 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.11,12 ЗУ «Про охорону дитинства», Постановою КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Хорольської районної державної адміністрації в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - Служба у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ялосовецької сільської ради Хорольського району Полтавської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,- задовольнити частково.

Відібрати малолітніхдітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 від їх батьків ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 без позбавлення батьківських прав, та передати органу опіки та піклування служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації.

Стягнути аліменти з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, мешканки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 усіх видів їх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи із 27.03.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів з ОСОБА_5, ОСОБА_6 у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути аліменти з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, мешканки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2судовий збір в сумі 640,00 грн. на користь держави в рівних частках.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Хорольський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Н.С. Миркушіна