Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 320/633/17 Головуючий у 1-й інстанції: Ніколова І.С.
Провадження № 22-ц/778/2093/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Онищенка Е.А.

ОСОБА_2

При секретарі Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 березня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

В обґрунтування доводів скарги зазначено, що заочним рішенням Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області від 24.07.2012 року на користь ПАТ «УкрСибБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ТОВ «Техноцентр «Навігатор», ВАТ «Запоріжсантехмонтаж», третя особа: ТОВ «Автоком»,

Рішенням Апеляційного Суду Запорізької області від 05 березня 2013 року заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24.07.2012 року в частині позовних вимог ПАТ «УкрСибБанк» до ТОВ «Техноцентр «Навігатор», ВАТ «Запоріжсантехмонтаж» - скасовано, провадження у справі в цій частині було закрито, рішення в частині позовних вимог ПАТ «УкрСибБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 - змінено, виключено з резолютивної частини вказівку про те, що обов'язок стягнення заборгованості за прострочення кредиту по простроченим процентам за користування кредитом, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - є солідарним, в решті рішення в оскаржуваній частині - залишено без змін.

30.01.2016 року головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_9 винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень про стягнення суми боргу.

10.05.2016 року керівником виконавчої групи винесена постанова про передачу матеріалів виконавчого провадження з Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області.

12.05.2016 року ПАТ «Укрсиббанк» було подано заяву про закриття виконавчого провадження у зв'язку з повним погашенням боржником суми боргу та судових витрат.

30.05.2016 року заявником були отримані Постанови про стягнення виконавчого збору :ВП №4605483 (про стягнення виконавчого збору у розмірі 1 013,02 грн.); ВП №4605398 (про стягнення суми боргу у розмірі 29 830,48 грн.);ВП №46306111 (про стягнення суми боргу у розмірі 170 00 грн.);ВП №46305545 (про стягнення суми боргу у розмірі 12,00 грн.);ВП №46305020 (про стягнення суми боргу у розмірі 162 544,92 грн.).

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 11.07.2016 скасовано вказані постанови.

При подачі заяви про закінчення вищевказаних проваджень 28.12.2016 ОСОБА_3 стало відомо про існування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №46305659 (про стягнення виконавчого збору у розмірі 8645,73 грн.).

Отримав він її на руки 19.01.2017 після подачі відповідної заяви до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області.

Таким чином, вважає, що дії державного виконавця суперечать нормам чинного законодавства і мають бути визнані незаконними, а зазначена постанова про стягнення виконавчого збору має бути скасована у зв'язку з тим, що він виконав рішення суду в добровільному порядку, а стягувач подав заяву про закриття виконавчого провадження у зв'язку з повним погашенням Боржником суми боргу та судових витрат у добровільному порядку та відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, виконавчий збір підлягає стягненню у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з боржника фізичної особи у разі самостійного виконання боржником рішення суду.

Враховуючи вищевикладене просив суд визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_10, щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.05.2016 року про стягнення з нього виконавчого збору в розмірі 8645,73 грн.; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.05.2016 року.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 березня 2017 року скаргу задоволено.

Визнано незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_10, що полягають у винесенні постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 25.05.2016 року.

Скасовано постанову про стягнення з боржника ОСОБА_3 про стягнення виконавчого збору ВП №446305659.

Не погоджуючись з ухвалою суду відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, в задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції ,апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін,якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи на виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходились виконавчі провадження з виконання виконавчих листів №815/152/13, виданих 05.09.2013 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості на загальну суму 2 022 161,5 грн.

11.05.2016 року стягувачем ПАТ «Укрсиббанк» були направлені заяви до начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про закриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів про стягнення зі ОСОБА_3 суми боргу та судових витрат у звязку з їх повною сплатою .

19.05.2016 року заявник звернувся до Начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Запорізької області із заявою про неотримання Постанови про стягнення виконавчого збору, що передбачено ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", з проханням надати та повідомити розрахунковий рахунок для здійснення оплати виконавчого збору у розмірі, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", а саме у сумі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи у зв'язку з поверненням виконавчого документа стягувачу без виконання. Зазначена заява була проігнорована державним виконавцем і жодної відповіді отримано заявником не було.

24.05.2016 року державним виконавцем Смертіним О.С. були винесені Постанови про стягнення зі ОСОБА_3 виконавчого збору :

-ВП №4605483 (про стягнення виконавчого збору у розмірі 1 013,02 грн.).

-ВП №4605398 (про стягнення суми боргу у розмірі 29 830,48 грн.).

-ВП №46306111 (про стягнення суми боргу у розмірі 170 00 грн.).

-ВП №46305545 (про стягнення суми боргу у розмірі 12,00 грн.).

-ВП №46305020 (про стягнення суми боргу у розмірі 162 544,92 грн.)

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 11.07.2016 скасовано вказані постанови./а.с.27-28/

При подачі заяви про закінчення вищевказаних проваджень 28.12.2016 ОСОБА_3 стало відомо про існування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №46305659 (про стягнення виконавчого збору у розмірі 8645,73 грн.).

Отримав він її на руки 19.01.2017 після подачі відповідної заяви до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, тому вважає, що пропустив строк звернення до суду зі скаргою з поважних причин./а.с.5-6/

Згідно ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закон України, від 21.04.1999 р., № 606-ХІУ "Про виконавче провадження", «У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строку порядку, встановленому цим Законом».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ПРАВОВОГО ВИСНОВКУ Верховного Суду України по справі 6-785 цс 15 сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання. Окрім того, положеннями частини третьої статті 27 зазначеного закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання, державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, які повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Розглянувши справу ,суд першої інстанції вірно встановив характер спірних правовідносин і обґрунтовано визначився , що з урахуванням того ,що боржник ОСОБА_3 виконав рішення суду в добровільному порядку, а стягувач ПАТ «Укрсиббанк» подав Заяву про закриття виконавчого провадження у зв'язку з повним погашенням Боржником суми боргу та судових витрат у добровільному порядку, суд приходить до наступного висновку: дії державного виконавця суперечать нормам чинного законодавства і мають бути визнанні незаконними, а постанова про відкриття виконавчого провадження по стягненню з боржника виконавчого збору від 25.05.2016 року - підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права та скасування або зміни ухвали суду.

Керуючись ст. ст.307,312,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 березня 2017 року у цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: