Справа № 750/499/17
Провадження № 2-др/750/8/17
У Х В А Л А

08 червня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,

з участю: секретаря судового засідання Мачачі І. П., відповідача ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про постановлення додаткової ухвали в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків і про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката,

в с т а н о в и в:

16.01.2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення 487 грн 20 коп. у відшкодування збитків, завданих істотним порушенням умов договору про надання правової допомоги адвокатом від 20.12.2014 року.

Ухвалою суду від 18.04.2017 року, що набрала законної сили 25.04.2017 року, позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду, в звязку з невиконанням нею вимоги суду про сплату судового збору в сумі 640 грн у встановлений строк, згідно з пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК України.

26.04.2017 року відповідач подала до суду заяву про постановлення додаткової ухвали суду та стягнення з позивача на її користь понесених витрат на правову допомогу адвоката в сумі 1200 грн.

29.05.2017 року відповідач подала до суду заяву, в якій вказала додаткову підставу для стягнення з позивача витрат на правову допомогу вчинення позивачем неправомірних дій, повязаних з наданням суду недійсної довідки про інвалідність для підтвердження про її звільнення від сплати судового збору та довіреності, на підставі якої представник позивача не мала брати участь у цій справі.

У судовому засіданні відповідач свою заяву підтримала і наполягала на задоволенні; позивач не зявилася, про час і місце розгляду заяви сповіщалася належним чином.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Статтею 220 ЦПК України (далі Кодекс) передбачена можливість ухвалення судом додаткового рішення (а не ухвали), що ухвалюється або за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи.

В силу положень статті 208 Кодексу рішення суду є різновидом судового рішення, яким закінчується судовий розгляд у справі.

Як зазначено вище, по даній справі рішення по суті спору судом не ухвалювалося, а постановлено ухвалу, якою вирішено процесуальне питання, повязане з рухом справи, що, з огляду на наведені положення Кодексу, виключає можливість постановлення по справі додаткової ухвали суду.

Разом з тим, за приписом частини третьої статті 89 Кодексу в разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимогу про компенсацію здійснених ним витрат, повязаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Як випливає з матеріалів справи (а. с. 2), позивач при зверненні до суду з цим позовом надала недійсну довідку МСЕК про встановлення їй ІІ групи інвалідності, з метою введення суду в оману та звільнення від сплати судового збору. Вказана обставина була виявлена судом лише під час розгляду справи по суті, що стало підставою для постановлення 03.02.2017 року ухвали про встановлення позивачу строку для сплати судового збору в сумі 640 грн до 10.02.2017 року (а. с. 30, 31).

Втім, позивач оскаржила зазначену ухвалу в апеляційному порядку, при цьому стверджувала в апеляційній скарзі, що вона особисто не зверталася до суду з цим позовом і не надавала недійсну довідку МСЕК, а також не уповноважувала на вчинення цих дій адвоката ОСОБА_3, яка має право представляти її інтереси в судах, проте по інших справах. У звязку з цим, позивач просила ухвалу місцевого суду від 03.02.2017 року скасувати.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 14.03.2017 року всі доводи позивача було відхилено, а ухвалу місцевого суду від 03.02.2017 року залишено без змін (а. с. 69, 70).

Крім того, в заяві від 01.04.2017 року про залишення позову без розгляду (а. с. 78, 78 зв.) відповідач вдруге стверджувала, що особисто не зверталася до суду з цим позовом і не уповноважувала на вчинення цих дій адвоката ОСОБА_3, а надана останньою довіреність не надавала адвокату право діяти від її імені в цій справі.

Таким чином, звернення позивача до місцевого і апеляційного судів були необґрунтовані, що, за приписом частини третьої статті 89 Кодексу, є підставою для відшкодування за її рахунок витрат відповідача, повязаних з оплатою послуг адвоката, у вигляді представництва її інтересів у суді першої інстанції.

Відповідачем надано суду розрахунок суми понесених витрат (а. с 25), які полягають у ознайомленні адвоката ОСОБА_4, яка надавала відповідачеві правову допомогу на підставі договору від 30.01.2017 року (а. с. 13-16), з нормативними актами, складанні адвокатом процесуальних заяв (про залишення позову без розгляду, заперечення на позов) та безпосередньої участі адвоката в судовому засіданні.

Суд вважає, що сплачена відповідачем сума гонорару (1200 грн) відповідає фактично затраченому адвокатом часу на надання правової допомоги відповідачеві, а тому підлягає стягненню з позивача.

За таких обставин, подана заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 208 210, 220, 293 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1200 грн у відшкодування витрат на правову допомогу адвоката.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 5 днів з дня її проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.

Суддя В. О. Коверзнев