АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Останкової АнниБорисівни в інтересах публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» щодо трудових правовідносин, третя особа - Директор департаменту з персоналу публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» Анджей Веслав Випих.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ПАТ «АМКР») та, з урахуванням останньої редакції позову від 01 листопада 2016 року (а.с.116), просив скасувати наказ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 872/л від 09 серпня 2016 року «Про звільнення з підприємства за скороченням штату ОСОБА_2», поновити його на посаді заступника директора (економічна безпека) департаменту з безпеки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» й стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Зазначав, що 09 серпня 2016 року його незаконно було звільнено з роботи за скороченням штату, посилався на упереджене ставлення до його особи та незапропонування вільних на той час посад, які відповідають його освіті, спеціальностям та кваліфікації.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року позов задоволено частково. Скасовано наказ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №872/л від 09 серпня 2016 року «Про звільнення з підприємства за скороченням штату ОСОБА_2». Поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника директора (економічна безпека) департаменту з безпеки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне та необ'єктивне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення районного суду в частині задоволених позовних вимог та постановити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Колегія суддів, вислухавши представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_2, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 05 березня 2013року й наказом № 872/л від 09 серпня 2016 року його було звільнено з посади заступника директора (економічна безпека) департаменту з безпеки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України - за скороченням штату (а.с.56-53 73-84, 101 т.1).

Встановлено, що 12 травня 2016 року ОСОБА_2 був попереджений про майбутнє звільнення з роботи з 08 серпня 2016 року (а.с.94 т.1).

В справі містяться копії дипломів спеціаліста ОСОБА_2 за спеціальностями юриста та спеціаліста з фінансів (а.с.85 т.1).

З долученого до справи акту від 21 липня 2016 року вбачається, що позивачу пропонувалися вільні на підприємстві інші посади, окрім посад провідного спеціаліста відділу з розслідування фінансових порушень провідного аудитора відділу внутрішнього аудиту, спеціаліста з якості відділу внутрішнього аудиту (а.с.96,105-107 т.1).

Як убачається зі змісту наказу № 555 від 11 травня 2016 року «Про зміну організаційної структури департаменту з безпеки» із додатками, вказаним наказом було скорочено лише посаду, яку обіймав позивач (а.с.192-197 т.1).

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з того, що звільнення ОСОБА_2 відбулося з порушенням норм трудового законодавства, остільки йому не було запропоновано вакансії за відповідною вищевказаною професією (спеціальністю) позивача та відповідну роботу, яку він міг виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Твердження апеляційної скарги про те, що районним судом було позбавлено відповідача надати докази на спростування тверджень позову, колегія суддів визнає безпідставними, остільки про дату і час розгляду справи останнього було повідомлено завчасно, копію ухвали про відкриття провадження від 27 лютого 2017 року та копії позовної заяви з додатками ПАТ «АМКР» отримали 06 березня 2017 року, що засвідчується особистим підписом старшого інспектора канцелярії ПАТ «АМКР» Тарасенко (а.с.123-124 т.1), а отже, відповідач не був позбавлений можливості надання до суду своїх письмових заперечень та пояснень, окрім цього, відповідач є юридичною особою що не позбавлена можливості укладення угоди чи видачі довіреності необмеженій кількості представників, а отже, відповідач міг забезпечити явку в судове засідання одного з них, або надання доказів.

Посилання апеляційної скарги на те, що позивач своїми твердженнями щодо винесення наказу з порушенням вимог закону та протиправності дій відповідача, вводить суд в оману та викривлює факти об'єктивної дійсності, колегія суддів визнає голослівними, остільки останні суперечать доказам наявним в матеріалах цивільної справи.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до положень ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Власник є таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 1 квітня 2015 року № 6-40цс15, від 1 липня 2015 року № 6-491цс15 та згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для врахування судами.

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Доводи апеляційної скарги щодо законності звільнення позивача, остільки ПАТ «АМКР» вправі на власний розсуд приймати рішення щодо внесення змін в організацію виробництва і праці, позивач не був членом будь-якої діючої на підприємстві профспілкової організації, що виключало необхідність отримання відповідної згоди останньої на розірвання трудового договору, а відповідачем у відповідності до вимог закону були запропоновані вакантні посади, колегія суддів оцінює критично, остільки зазначені факти не спростовуються позивачем, між тим не можуть слугувати підставами визнання звільнення законним, виходячи з наступного.

Матеріалами справи доведено, що на час звільнення позивача, в період з 12 травня 2016 року по 09 серпня 2016 року, серед інших, на підприємстві була вільною посада провідного аудитора відділу внутрішнього аудиту.

Отже, відповідачем пропонувалися позивачу виключно робочі вакантні посади, на яких, на думку відповідача, він міг би працювати з можливістю навчання або перепідготовки за рахунок коштів підприємства, і відповідачем проігноровано обов'язок запропонувати йому наявні протягом процедури вивільнення вакантні посади, які відповідали спеціальності, кваліфікації та досвіду роботи позивача, що вказує на недотримання положень ст. 5-1, ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-1 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що посади провідного аудитора відділу внутрішнього аудиту та спеціаліста відділу внутрішнього аудиту, які міг би обійняти ОСОБА_2, йому не пропонувалися, остільки готувалися до скорочення, а на підприємстві була відсутня необхідність та доцільність добору кандидата на ці посади, колегія суддів визнає такими, що не спростовують факту наявності вільної посади провідного аудитора відділу внутрішнього аудиту в період дії попередження про майбутнє звільнення ОСОБА_2 та не запропонування її позивачу.

При цьому, колегія суддів враховує, що посада провідного аудитора відділу внутрішнього аудиту була виключена з штатного розпису лише з 30 січня 2017 року (а.с.21-24 т. 2), а тому повинна була бути запропонована ОСОБА_2 з метою його працевлаштування.

Безпідставними колегія суддів визнає й доводи апеляційної скарги про те, що актом перевірки № 266/4.7-5 від 26 липня 2016 року Головного управління держпраці в Дніпропетровській обл. не було встановлено порушень норм трудового законодавства в діяльності ПАТ «АМКР», остільки вказана перевірка була здійснена у липні 2016 року, в той час як позивача було звільнено з роботи у серпні 2016 року.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Районним судом з достатньою повнотою з'ясовано обставини справи, зібраним доказам дано належну оцінку, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права в задоволеній частині вимог.

Згідно частини 1 статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Останкової АнниБорисівни в інтересах публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/16915/16

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6891/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Вовк Є.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.