Справа №486/1226/16-ц 31.05.2017 31.05.2017 31.05.2017
Справа №486/1226/16-ц
Провадження № 22ц/784/1306/17 Головуючий у 1-ї інстанції Волкова О.І.
Категорія 50 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

31 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Тищенком Л.С.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 7 квітня 2017 року

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_5

про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини,

В С Т А Н О В И Л А:

15 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на її утримання як колишньої дружини в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, щомісячно.

В обґрунтування позову посилалася на те, що з грудня 1988 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 23 березня 2016 року розірвано за рішенням суду.

Після розірвання шлюбу, позивачка пройшла медичне обстеження та у неї діагностували онкологічне захворювання, внаслідок чого у червні 2016 року їй здійснене хірургічне втручання та 28 жовтня 2016 року встановлена третя група інвалідності.

З цього часу вона не працює, отримує пенсію по інвалідності, коштів на проживання та медичне лікування їй не вистачає, а тому вона потребує матеріальної допомоги, яку може надати їй відповідач як колишній чоловік.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 7 квітня 2017 року позов задоволено частково, ухвалено про стягнення з ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 15 листопада 2016 року і протягом усього строку її інвалідності. З відповідача ОСОБА_5 стягнуто 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, за яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що з 24 грудня 1988 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано за рішенням суду 23 березня 2016 року (а.с.9-11).

Сторони мають двох дітей, один з яких є повнолітнім, а другий неповнолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в квартирі спільно з батьками, та на його утримання позивачка зобов'язана до сплати аліментів на користь відповідача в розмірі 1/6 частині з усіх видів заробітку, починаючи з 19 грудня 2016 року, і до його повноліття, на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19 січня 2017 року (а.с.7-8, 15, 71).

На час знаходження у шлюбі, позивачка ОСОБА_2 не мала тяжких захворювань, була працездатною та з січня 2016 року працювала у якості прибиральниці в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» у ФОП ОСОБА_7 (а.с.73).

В червні 2016 року позивачка ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікування, у неї діагностовано онкологічне захворювання та їй здійснене оперативне хірургічне втручання. З цього часу позивачці показано тривале хіміогормональнотерапевтичне лікування із застосування дорогих медичних препаратів, та з дотриманням психо-емоційного режиму і з проведенням реабілітаційних заходів (а.с.12,14).

За рішенням МСЕК від 28 жовтня 2016 року позивачці встановлена ІІІ група інвалідності за загальним захворюванням, строком до 1 листопада 2017 року (а.с.13)

Після встановлення інвалідності, позивачка не працює, перебуває на обліку як безробітна в Южноукраїнському ЦМЗ з 1 грудня 2016 року, де отримує допомогу в середньому розмірі 1160 грн. 00 коп., та додатково їй призначена пенсія в розмірі 1 247 грн. 00 коп. (а.с.75-76).

Отже, на час звернення і розгляду справи у суді позивачка ОСОБА_2 не працює, отримує пенсію як інвалід ІІІ групи та допомогу як безробітна до 1 вересня 2017 року, з яких повинна виплачувати аліменти на користь відповідача в розмірі 1/6 частини.

В той же час, відповідач працює в НАЕК ВП Южно-Українська АЕС, де отримує заробітну плату в середньому розмірі 14 954грн. 04 коп. за відрахуванням утримань, пенсію за віком на пільгових умовах в сумі 6 746 грн. 18 коп. та додатково аліменти від позивачки на утримання неповнолітнього сина.

За змістом частин 2-4 статті 75, статті 76 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, в тому числі є інвалідом ІІІ групи, потребує матеріальної допомоги, якщо його доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом, та за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Після розірвання шлюбу колишня дружина має право на таке утримання від колишнього чоловіка, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу.

За такого, та виходячи зі змісту положень вищезазначених норм матеріального права, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що після розірвання шлюбу протягом одного року позивачка ОСОБА_2 стала непрацездатною та потребує матеріальної допомоги, так як її доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, а відповідач ОСОБА_5 як колишній чоловік має можливість надати колишньої дружині таку допомогу.

Тому з урахуванням усіх обставин справи, судом стягнуто з нього аліменти в твердій частці від усіх видів доходів, в розмірі 1/6, та з часу і на період, у відповідності до вимог, передбачених статтями 79-80 СК України.

Такий висновок суду ґрунтується на нормах сімейного законодавства, що є підставою у відповідності до ч.1 ст. 308 ЦПК України для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення місцевого суду без змін.

Доводи апелянта щодо негідної поведінки позивачки в період шлюбу як підставу для звільнення від утримання колишньої дружини, не підтверджені допустимими доказами, так як відсутнє судове рішення, яким такі факти були б встановлені.

Інші посилання щодо позбавлення права на надання доказів на підтвердження заперечень відповідача спростовуються тривалістю розгляду справи у суді першої інстанції, належністю повідомлень про дату та час її слухання, та участю представника в розгляді справи, а також наданням додаткової можливості подачі доказів у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Южноукраїнського міського суду Миколаїської області від 7 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча О.О. Ямкова

Судді О.В. Локтіонова

С.Ю. Колосовський