Справа № 456/618/17
Провадження № 2/456/911/2017
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

25 травня 2017 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бораковського В. М. ,

за участю секретаря Проців І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Стрийської міської ради про визнання права власності на гараж,

встановив:

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що ним у 2009 році було побудовано гараж № 248-А, який знаходиться за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул.С.Стрільців, 24 на території гаражного колективу «Автомобіліст-1». Будівництво даного гаража було здійснено за власні кошти на підставі рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради за № 469 від 30.12.2008р., яким йому надано дозвіл на будівництво та встановлення гаражу в гаражному колективі «Автомобіліст-1». З часу побудови гараж використовується для власних потреб, а саме: зберігання автомобіля. Для врегулювання питання користування земельною ділянкою під збудований гараж на підставі рішення міської ради № 242 за ним 24.11.2016р. було зареєстровано земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0037 площею 0,0025 га, з цільовим призначенням: для будівництва індивідуальних гаражів. Він є членом гаражного колективу з 2008 року. Заборгованості за користування послугами колективу не має, права інших осіб будівництво даного гаража не порушує, гаражний колектив не заперечує проти оформлення за ним права власності на спірний гараж. Стрийська міська рада відмовила в оформленні права власності на гараж, оскільки його будівництво здійснено самочинно.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позові обставини, не заперечив проти заочного розгляду справи та просить суд позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що представник відповідача не зявився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений, і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також беручи до уваги думку представника позивача, тому судом проведено заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з випискою із рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області № 469 від 30.12.2008р. «Про дозвіл на будівництво гаражів та видачу дозволів на оформлення документів на побудовані гаражі та переоформлення незакінчених будівництвом гаражів» ОСОБА_1 дозволено будівництво гаражу розміром 6,0 х 4,0 м в гаражному колективі «Автомобіліст-1» по вул. С.Стрільців, 24.

Про намір забудови земельної ділянки ОСОБА_1 повідомив комунальне підприємство Стрийське міське бюро планування і архітектури виконкому Стрийської міської ради, що підтверджується отриманим будівельним паспортом на будівництво гаража № 248-А в гаражному кооперативі «Автомобілімт-1» по вул. С.Стрільців, 24 в м. Стрию від 03.03.2009р.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.11.2016р. ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0037, площею 0,0025 га, з цільовим призначенням: для будівництва індивідуальних гаражів, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул.С.Стрільців, земельна ділянка 24, гараж 248-А.

Згідно із довідкою № 10 від 24.02.2017р., виданою гаражним колективом «Автомобіліст-1», ОСОБА_1 є членом гаражного колективу «Автомобіліст-1» за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. С.Стрільців, 24 з 2008 року, та йому належить цегляний гараж № 248-А, побудований в 2008 році згідно з рішенням міської ради № 469 від 30.12.2008р. Заборгованості по оплаті ОСОБА_1 немає. Гаражний колектив не заперечує проти оформлення права власності на гараж № 248-А за ОСОБА_1

З технічного паспорта від 12.03.2010р. вбачається, що в м. Стрию по вул. С.Стрільців,24 в гаражному колективі «Автомобіліст-1» знаходиться гараж № 248-А, загальною площею 20,2 кв.м, інвентаризаційна вартість якого складає 33699 грн.

Відповідно до звіту про проведення технічного огляду на відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам, виданого ТзОВ «БуТОН», фізичний знос гаража № 248-А в гаражному колективі «Автомобіліст-1» по вул. С.Стрільців, 24 в м. Стрию Львівської області, виходячи із стану основних конструктивних елементів, становить 0%. Стан несучих і ненесучих конструктивних елементів добрий. При технічному огляді і оцінці стану будівлі не виявлено суттєвих пошкоджень і деформації конструктивних елементів будівлі. На дату огляду, вимоги щодо експлуатаційної придатності будівлі з технічної надійності (міцність, стійкість несучих конструктивних елементів) та з функціональної придатності виконуються. Гараж № 248-А в гаражному колективі «Автомобіліст-1» по вул.С.Стрільців, 24 в м. Стрию Львівської області відповідає державним стандартам, будівельним нормам і правилам.

Відповідно до звіту про оцінку майна, виданого 20.04.2017р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, оціночна вартість гаража 248-А, загальною площею 20,2 кв.м, розташованого за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. С.Стрільців, 24 в гаражному колективі «Автомобіліст-1», складає без ПДВ 33699 грн.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

За змістом ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч.3 ст. 376 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Як розяснено в п. 8 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі (стаття 95 ЗК), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 1021 ЗК) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.

Пункт 12 постанови передбачає, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

В пункті 14 постанови Пленуму розяснено, що на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). При цьому суд має враховувати, що відсутність заперечень власника проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, чи визнання такого позову має бути обґрунтовано відповідними доказами, що підтверджують право на вчинення таких процесуальних дій, зокрема, договорами купівлі продажу земельної ділянки, оренди, міни.

В п. 15 постанови Пленуму зазначено, що виходячи зі змісту частини третьої статті 376 ЦК, при доведенні визначених нею умов суд може визнати право власності на самочинно збудоване майно також за особою, яка його збудувала, якщо після закінчення будівництва земельну ділянку цій особі було передано у власність або надано у користування, або з власником земельної ділянки, на якій розміщено майно, укладено договір суперфіцію (частина перша статті 413 ЦК) відповідно до її цільового призначення.

Дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що позивач здійснив будівництво гаражу №248-А на земельній ділянці в м. Стрий, по вул. Січових Стрільців,24 (ГК «Автомобіліст-1»), яка надана йому для будівництва гаражу. Збудований позивачем гараж відповідає державним стандартам, будівельним нормам і правилам, та не порушує права інших осіб, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 16, 376 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, 19.01.1961р.н., і.н., право власності на гараж №248-А, який знаходиться на території гаражного колективу «Автомобіліст-1» за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул.Січових Стрільців,24.

Копію заочного рішення скерувати відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Головуючий-суддя ОСОБА_3