Номер провадження: 22-ц/785/3423/17
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 10 квітня 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 21 лютого 2012 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що власником квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_6, з якою він з 2000 року проживав однією сім'єю. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла, він залишився проживати квартирі. Посилаючись на те, що інших спадкоємців немає, ОСОБА_3 просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.3).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2012 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено (а.с.14).

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю з 1994 року в квартирі АДРЕСА_1. Зазначивши, що спадщину, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6, прийняв ОСОБА_7 фактичним вступом у володіння та користування спадковим майном, суд визнав за ОСОБА_7 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1, при цьому послався як на норми Цивільного кодексу України 1963 року, так і на норми Цивільного кодексу України 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Висновки суду не відповідають обставинам справи, вказують на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_6 була власником 29/200 часток домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1. Право власності посвідчено свідоцтвом про право на спадщину, виданим 27 липня 1970 року П'ятою одеською державною нотаріальною конторою за реєстровим №24699 (а.с.6).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 85 років. Свідоцтво про смерть отримав ОСОБА_8 (а.с.11).

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, народжений в м.Тирасполь (інші дані невідомі).

Згідно інформаційної довідки станом на 6 лютого 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за ОСОБА_7 з 25 лютого 2013 року на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2012 року в справі №1519/3050/2012 зареєстровано на праві приватної власності 29/200 часток домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.17-19).

З доданих до апеляційної скарги матеріалів встановлено наступне.

29/100 часток домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 було отримано у спадщину у 1970 році ОСОБА_6 та ОСОБА_10 (свідоцтво про право на спадщину, видано 27 липня 1970 року П'ятою одеською державною нотаріальною конторою за реєстровим №24699 ОСОБА_6 на 29/200 часток, ОСОБА_10 на 29/200 часток).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

ОСОБА_10 склала заповіт на користь ОСОБА_11 та ОСОБА_5, заповіт посвідчено 8 грудня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12, зареєстровано в реєстрі за №8435.

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 29/400 часток домоволодіння АДРЕСА_1 видано 16 вересня 2010 року за реєстровим номером 2-1390 державним нотаріусом П'ятої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2012 року в справі №1519/2-3120/11 визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті 25 жовтня 2009 року ОСОБА_11 право власності на 29/400 часток домоволодіння АДРЕСА_1, які ОСОБА_11 прийняла у спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_10 проте не оформила (а.с.42-44).

За змістом вказаного судового рішення вбачається родинність відносин між ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5 та не вбачається того, щоб ОСОБА_6 з 1994 року до своєї смерті проживала однією сім'єю з ОСОБА_3, якому до того ж станом на 1994 рік було 15 років.

ОСОБА_6 померла у ІНФОРМАЦІЯ_3 відтак, правовідносини спадкування після смерті ОСОБА_6 регулюються Цивільним Кодексом України 1963 року, який діяв до 1 січня 2004 року. Застосування до правовідносин спадкування після смерті ОСОБА_6 норм Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, є неправильним.

Докази того, що ОСОБА_6 за життя складала заповіт, відсутні, відтак, спадкування після її смерті підлягало здійсненню за законом.

Цивільний кодекс України 1963 року (зі змінами та доповненнями), що був чинним до 1 січня 2004 року, передбачав лише дві черги спадкоємців за законом, до жодної з яких не відносилась особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю.

Особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, віднесені до четвертої черги спадкоємців за законом лише нині діючим Цивільним кодексом України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, відтак, стаття 1264 ЦК України до ОСОБА_3 застосована бути не може в силу відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, а згідно діючого на час смерті ОСОБА_6 Цивільного кодексу України 1963 року ОСОБА_3 не належав до спадкоємців за законом.

Таким чином, позивач ОСОБА_3 не є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6, правові підстави для задоволення вимог ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 відсутні.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2012 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Н.Д.Плавич