Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров'я України», третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у

м. Червонограді, про зобов'язання надати відповідь та встановити факт, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 8 грудня 2016 року,

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом до державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров'я України» (далі - ДП «ЦМСЕК МОЗ України»), мотивуючи тим, що її чоловік ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, тривалий час працював прохідником в підземних умовах у шкідливих виробничих умовах. 8 березня 2009 року під час виконання своїх трудових обов'язків, її чоловік, отримав трудове каліцтво (травмування надбрівної ділянки голови). У 2009 року ОСОБА_5 був звільнений у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника стану здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи, згідно п .2 ст. 40 КЗпП Україн. У подальшому ОСОБА_5 вперше була встановлена ІІІ група інвалідності у зв'язку з професійним захворюванням, а при повторному обстеженні - і у зв'язку із трудовим каліцтвом. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 помер. Згідно висновків, наданих Львівським обласним центром МСЕК № 1 та Центральною МСЕК МОЗ України не було встановлено причинний зв'язок смерті останнього з професійним захворюванням чи трудовим каліцтвом.

Вказані обставини позбавляють її права на отримання виплат, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності».

Ураховуючи наведене, просила зобов'язати ДП «ЦМСЕК МОЗ України» надати відповідь, що означає дата «23.03.2013», яка зроблена в довідці серії АА № 0002645 від 17 лютого 2014 р. в пункті 6 над записом «трудовим каліцтвом» та встановити факт, що причиною смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є трудове каліцтво на виробництві та професійне захворювання.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року, залишеним без змін апеляційного суду м. Києва від 8 грудня 2016 рокупозов задоволено частково.

Зобов'язано ДП «ЦМСЕК МОЗ України» протягом місяця з моменту набрання рішенням законної сили надати ОСОБА_4 письмову відповідь, що означає дата «23.03.2013», яка зроблена в довідці серії АА № 0002645 від 17 лютого 2014 року в пункті 6 над записом «трудовим каліцтвом». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ДП «ЦМСЕК МОЗ України» на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 551,20 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення в частині відмовив в задоволенні позову, у цій частині ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Ані відповідач ДП «ЦМСЕК МОЗ України», ані третя сторона у справі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у

м. Червонограді з касаційними скаргами не звертались.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно із п. 2.1 Інструкції про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України № 606

від 15 листопада 2005 року (далі - Інструкція), функції щодо встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом покладаються на відповідні медико - соціальні експертні комісії.

З аналізу п. 2.4 Інструкції вбачається, що виключно медико - соціальна експертна комісія уповноважена надавати оцінку медичній документації особи, стосовно якої необхідно встановити чи спростувати наявність причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом, та надавати висновки за результатами такої оцінки.

Судом установлено, що ДП «ЦМСЕК МОЗ України», який є повноважним органом на проведення дослідження щодо причинного зв'язку смерті особи з професійним захворюванням (трудовим каліцтвом), розглянув медичну документацію ОСОБА_5, та в межах своєї компетенції надав висновок, згідно якого не встановлено причинного зв'язку між смертю цієї особи та наявним у неї трудовим каліцтвом.

Пункт 2.19 Інструкції передбачено оскарження рішення МСЕК з питань причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом може бути оскаржене до суду у встановленому законодавством порядку.

Проаналізувавши позовні вимоги, надані сторонами докази, яким суд дав оцінку відповідно до ст. 212 ЦПК України, встановивши, що питання щодо наявності чи відсутності зв'язку смерті ОСОБА_5 з професійним захворюванням (трудовим каліцтвом) було вирішено у відповідності до процедури, передбаченої вимогами чинного законодавства, а позовні вимоги ОСОБА_4 стосуються питання, вирішення якого законодавством віднесено до виключної компетенції іншого органу, а саме відповідних медико - соціальних експертних комісій, суд прийшов праивльного висновку про відсутність у суду необхідних повноважень на встановлення наявності чи відсутності причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом та вірно відмовив в задоволенні позову в цій частині.

Доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 8 грудня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 про встановленні факту залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.С.Ткачук

І.М.Фаловська