Справа № 477/428/17
Провадження № 2/477/499/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Сірюк С.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 селищної ради ОСОБА_4 ,

представника ОСОБА_4- ОСОБА_5,

представника ЖКП Світанок - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 селищного голови ОСОБА_4, ОСОБА_3 селищної ради Вітовського району Миколаївської області, житлово-комунального підприємства Світанок про визнання незаконним та скасування розпорядження ОСОБА_3 селищної ради Вітовського району Миколаївської області,

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати незаконним та скасувати розпорядження ОСОБА_3 селищної ради № 13-к від 17.02.2017 року, підписаного ОСОБА_3 селищним головою, в частині звільнення її з посади директора ЖКП Світанок, зобов'язати ОСОБА_3 селищного голову поновити її - ОСОБА_7 на посаді директора ЖКП Світанок з 20 лютого 2017 року, а також зобов'язати ЖКП Світанок виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що обіймала посаду директора ЖКП «Світанок». Разом з тим, розпорядженням ОСОБА_3 селищної ради №13-к від 17.02.2017, підписаного ОСОБА_3 селищним головою її звільнено із займаної посади, через втрату довіря.

З даним рішенням вона не згодна з наступних підстав.

Рішенням селищного голови №39 від 31.05.2016 її було призначено директором ЖКП «Світанок», з випробувальним терміном три місяці.

В подальшому розпорядженням ОСОБА_3 селищного голови №90-р від 09.09.2016 її відсторонено від займаної посади, в порушення ст. 46 КЗпП.

Згодом, рішенням №70 від 27.10.2016, підписаним ОСОБА_3 селищним головою, її звільнено із займаної посади, з порушеннями ст.ст. 27, 28 КЗпП.

12.01.2017 Жовтневим районним судом вказані рішення були визнанні незаконними та скасовані, а її поновлено на роботі.

До обовязків директора підприємства вона приступила 25.01.2017 та дізналась про те, що селищним головою її поновлено на посаді розпорядженням №7-к від 13.01.2017року.

Однак 17 лютого 2017 року ОСОБА_3 селищним головою її звільнено із займаної посади, як таку, що втратила довіря.

Посилаючись на те, що вона не відноситься до кола осіб, що безпосередньо обслуговують грошові, товарні або культурні цінності, та що таке не входить до її посадових обовязків, вважає таке звільнення незаконним.

У період роботи трудової дисципліни вона не порушувала, зауваження від керівництва не отримувала, до дисциплінарної відповідальності не притягалася.

Будь-яка інформація щодо ганебних вчинків нею на роботі чи в побуті, причетність до протиправної діяльності, тощо, відсутня.

Відповідно до аудиторського висновку, на підприємстві проводився аудит саме стану бухгалтерського обліку і звітності ЖКП «Світанок». Разом з тим, відповідно до посадових обовязків директора та бухгалтера ЖКП «Світанок», ведення бухгалтерського обліку та звітності покладено саме на бухгалтера, а не на директора підприємства.

Також, період такої перевірки охопив з 01.01.2016 по 31.12.2016», тоді як її призначено директором підприємства, за результатами проведеного конкурсу, з 01.06.2016, а вже 09.09.2016 її було відсторонено від посади, й до кінця року вона на підприємстві не працювала.

Посилаючись на викладене, просила визнати незаконними та скасувати розпорядження про її звільнення, поновити на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні ОСОБА_7 та її представник позовні вимоги підтримали та пояснили про вище викладене. Також ОСОБА_7 посилалася на те, що особа не може бути двічі притягнута до відповідальності за одно і те саме порушення, адже за наслідками перевірки її вже було звільнено з роботи 27.10.2016 року і згодом поновлено на роботі відповідно до рішення суду.

Представник ОСОБА_3 селищної ради - ОСОБА_4 проти позову заперечував. Послався на те, що за наслідками аудиторської перевірки були встановлені факти, що свідчать про нездатність ОСОБА_1 як керівника організувати належну роботу ЖКП «Світанок». Також виявлено використання підзвітних коштів без належного оформлення та у власних цілях. Такі обставини свідчать, що ОСОБА_3 селищна рада не може довірити ОСОБА_1 керівництво комунальним підприємством та таке не відповідає інтересам територіальної громади.

Щодо позовних вимог до нього особисто заперечував, пославшись на те, що оскаржувані рішення ним прийняті як посадовою особою ОСОБА_3 селищної ради, на що також послався його представник.

Представник ЖКП «Світанок» проти позову заперечувала, пославшись на те, що робота ОСОБА_1 визнана виконкомом ОСОБА_3 селищної ради незадовільною та її поновлення на роботі не відповідатиме інтересам ЖКП в частині належної організації його роботи та керівництва.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до протоколу № 39 від 31.05.2016 року виконавчого комітету ОСОБА_3 селищної ради Жовтневого (нині Вітовського) району Миколаївської області ОСОБА_7 було обрано директором ЖКП «Світанок» (а.с. 9).

09.09.2016 року за розпорядженням ОСОБА_3 селищного голови ОСОБА_7 відсторонено від роботи на період перевірки роботи ЖКП «Світанок» правоохоронними органами (а.с. 12).

27 жовтня 2016 року рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 селищної ради вирішено про недоцільність подальших трудових відносин із ОСОБА_1 як такою, що не пройшла випробувального терміну (а.с. 10).

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13.01.2017 року, визнані незаконними та скасовані розпорядження ОСОБА_3 селищного голови №90-р від 09.09.2016 року в частині відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обовязків, рішення виконкому ОСОБА_3 селищної ради № 70 від 27.10.2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади директора ЖКП «Світанок» з підстав невірного застосування положень щодо невитримання особою випробувального терміну, в той час як по його закінченню трудові відносини продовжились, і застосування цієї норми до ОСОБА_1 було неможливе. Поновлено ОСОБА_7 на роботі, стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу (а.с. 13-15).

13 січня 2017 року ОСОБА_3 селищним головою ОСОБА_7 поновлено на роботі на посаді директора ЖКП «Світанок» з 10 вересня 2016 року та продовжено дію контракту із нею терміном на чотири роки з 01.06.2016 року по 31 травня 2020 року включно (а.с. 17).

16 січня 2017 року ОСОБА_3 селищним головою прийнято розпорядження про проведення аудиторської перевірки фінансової та господарської діяльності ЖКП «Світанок» (а.с. 18)

23.01.2017 року ОСОБА_7 звернулась до ОСОБА_3 селищного голови із заявою про допущення її до виконання обовязків директора ЖКП «Світанок» відповідно до рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13.01.2017 року (а.с. 19).

Згідно копії розпорядження ОСОБА_3 селищного голови від 17 лютого 2017 року, на підставі п.2 ст. 41 КЗпП, п.10 ч.4 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ОСОБА_7 звільнено з посади директора житлово-комунального підприємства «Світанок» з 20 лютого 2017 року у звязку з втратою довіря. Розірвано із нею контракт. Підставою до цього зазначено Аудиторський висновок (звіт незалежного аудитора) про стан бухгалтерського обліку і звітність ЖКП Світанок від 06.02.2017 року (а.с. 18).

За даними обліку робочого часу, фактично обовязки директора ЖКП «Світанок» після звільнення ОСОБА_1 27.10.2016 року по 24.01.2017 року виконував Любанок М М., та з 25.01.2017 року до цих обовязків приступила ОСОБА_7 і виконувала їх до 20 лютого 2017 року (а.с. 20-21).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Пунктом 2 ч.1 статті 41 КЗпП України передбачені додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов. Зокрема, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Для розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України потрібна наявність таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл і т.ін.); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Як роз'яснено в абзаці другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання, чи відноситься позивач до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суду в кожному конкретному випадку необхідно з'ясувати: чи становить виконання операцій, що пов'язані з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Підставою для втрати довіри до працівника, що обслуговує матеріальні цінності, можуть бути лише його винні дії або бездіяльність, чи конкретні факти, які дають підстави для втрати довіри до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Вину працівника має довести роботодавець відповідними фактами та об'єктивними обставинами, що свідчать про винні дії працівника, як то систематична нестача довірених йому цінностей, безвідповідальне, несумлінне ставлення до трудових обов'язків, порушення порядку прийняття та відпуску грошових і товарних цінностей, недодержання правил їхнього збереження, неповідомлення відповідним посадовим особам про обставини, які перешкоджають забезпеченню збереження грошових і матеріальних цінностей, порушення правил торгівлі, обмірювання, обважування, обраховування покупців, завищення ціни, привласнення матеріальних цінностей тощо.

Підставою для звільнення у зв'язку з утратою довір'я може бути також використання працівником доручених для безпосереднього зберігання, обслуговування чи під звіт цінностей в особистих інтересах.

Втрата довір'я може бути результатом скоєння такого проступку, що дає роботодавцеві підстави зробити висновок про те, що подальше залишення такого працівника на роботі, пов'язаній зі зберіганням чи обслуговуванням грошових і матеріальних цінностей, в тому числі його розподілом, може призвести до втрати цих цінностей.

Поняття вини сторони трудових правовідносин можна визначити як психічне ставлення до вчинюваної протиправної дії чи бездіяльності, яка полягає у невиконанні чи неналежному виконанні своїх трудових обов'язків, та її наслідків, виражене у формі умислу чи необережності. В усіх випадках наявності вини спільним і обов'язковим її елементом є усвідомлення особою протиправності свого діяння.

Як слідує зі змісту досліджених письмових доказів підставою звільнення ОСОБА_1 та висловлення їй недовіри є дані незалежної аудиторської перевірки діяльності керованого нею ЖКП «Світанок» за 2016 рік.

За даними цієї перевірки, який призначено для керівництва ЖКП «Світанок» (а.с. 22), слідує про встановлені факти необґрунтованих витрат, невірних нарахувань за надані послуги, що стали наслідком завдання збитків підприємству, керованому ОСОБА_1 В тому числі, встановлено факти відпуску грошових коштів без належного оформлення та звітування з їх цільового використання та на власні цілі, в тому числі у період з січня по травень 2016 року під час дії із ОСОБА_1 попереднього контракту, та в період травень - серпень 2016 року (а.с. 22-31).

Також, за даними перевірки, ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності не відповідало вимогам нормативних документів по питаннях бухгалтерського обліку та звітності (п. 2 висновку).

За даними п. 2.1 Висновку встановлено необґрунтовані втрати води (очистка накопичувального резерву), що призвело до матеріальних витрат в сумі 412 548, 30грн.

П. 2.2 Висновку через невірні нарахування реалізованих послуг з водопостачання підприємство недоотримало прибуток на суму 15 990 грн.

п. 2.7 виявлено порушення порядку ведення РРО, що могло мати наслідком застосування штрафних санкцій в сумі 329716,31 грн. за 2016 р.

За п. 2.10 нарахування зносу основних засобів не відповідає вимогам законодавства.

П. 2.13 У липні 2016 р. необґрунтовано списано матеріальні цінності на суму 1430 грн. Необхідним виключити з поточних витрат на придбання товару в 2016 р. суму 750 грн., адже такий товар списано вже 31.10.2016 р.

П. 2.22 за аналізом доходів від реалізації комунальних послуг виявлено відхилення на 92 443, 4 грн., з них у червні 2016 року (після призначення 31.05.2016 р. ОСОБА_7 на посаду директора) на суму 45141 грн.

П. 2.24 збільшено покази розрахунків з постачальниками та підрядниками за травень та серпень 2016 року суми послуг електропостачання. Виявлено несвоєчасне оприбуткування послуг та товарів.

П. 3.2 не відображено у податковій звітності дохід, що нараховано на користь фізичних осіб підприємців (в тому числі у червні та липні 2016 р.).

П.3.3 не надано документів, що підтверджують витрати коштів, виданих під звіт.

П. 3.6 встановлено витрати грошових коштів підприємства, отриманих з каси підзвітними особами на власні цілі, серед них також ОСОБА_1

П. 3.11 виявлено чернові відомості нарахування заробітної плати та табелю обліку робочого часу за всі місяці 2016 року із виправленнями.

П. 3.13 згідно штатного розкладу, що діяв до 05.07.2016 року посадовий оклад прибиральниці не відповідає мінімальній заробітній платі, визначеній законодавством.

П. 3.14 встановлено неналежне оформлення трудових договорів.

П. 3.17 відсутні документи про повідомлення державної фіскальної служби щодо найманих працівників та по трудовим договорам (в тому числі за період з травня по вересень 2016 року).

П. 3.23 щомісяця виплата заробітної плати працівників готівкою з виручки не підтверджено.

П. 3.24 дані головної книги та дані відомостей нарахування заробітної плати мають розбіжності.

Окрім того, зі змісту рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 січня 2017 року (а.с. 13 зв. бік, останній абз.) слідує, що 02.09.2016 року комісією по перевірці ЖКП «Світанок» було виявлено порушення вимог чинного законодавства щодо ведення касових операцій, виплати заробітної плати, виплат матеріалів.

У відповідності до положень статей 21 та 139 КЗпП, працівник зобов'язаний виконувати роботу, визначену трудовим договором (різновидом якого є контракт), з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до посадової інструкції директора ЖКП «Світанок» останній, в тому числі, організовує виробничо-господарську діяльність підприємства на основі застосування методів обґрунтованого планування, нормативних матеріалів, фінансових і трудових витрат… Вирішує питання в межах наданих прав, доручає виконання окремих організаційно-господарських функцій іншим посадовим особам … (а.с. 32).

Відповідно до ст. IV Статуту ЖКП Світанок, що створене засновником ОСОБА_3 селищною радою та підпорядковане їй, передбачено, що майно ЖКП складається з майна територіальної громади смт.Первомайське та обігових коштів і є власністю територіальної громади.

За ст. V Статуту Керівник ЖКП та головний бухгалтер несуть персональну відповідальність за додержання порядку ведення і достовірності обліку та статистичної звітності.

Згідно п. 7.4 Статуту директор ЖКП несе відповідальність за стан та діяльність ЖКП, а також за схоронність його майна; відповідно до чинного законодавства та установчих документів розпоряджається власністю, в тому числі грошовими коштами ЖКП (а.с. 63-71).

Відповідно до умов Контракту (а.с. 73), що підписаний сторонами у 2012 році, та після закінчення строків якого ОСОБА_7 фактично продовжила виконання обовязків директора ЖКП, а також дію якого продовжено розпорядженням ОСОБА_3 селищного голови 13.01.2017 року з поновленням ОСОБА_1 на роботі, Керівник ЖКП здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську, фінансово-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, Статутом підприємства та цим Контрактом. Забезпечує виконання показників ефективного використання комунального майна і прибутку. Забезпечує своєчасне і повне внесення платежів до бюджету, включаючи внески до Пенсійного фонду, та не допускає заборгованості по заробітній платі.

Розділом V Контракту в тому числі передбачено підстави припинення терміну дії контракту, зокрема у випадку систематичного невиконання керівником без поважних причин обовязків, покладених на нього контрактом. Також контракт може бути розірвано у випадку одноразового грубого порушення керівником законодавства та обовязків, передбачених контрактом, в результаті чого виникли значні негативні наслідки для підприємства (понесені значні збитки, виплата штрафів).

Вказаний контракт закінчив дію 01.06.2016 року.

В той же час, ОСОБА_7 фактично продовжувала виконувати роботу Керівника ЖКП «Світанок» (а.с. 85), що свідчить про продовження договірних відносин сторін.

Так, у відповідності зі ст. 36 п.п.1,2 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін, закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення, тощо.

За такого, посилання ОСОБА_1 щодо не підписання нею контракту та у звязку з цим неможливості її відповідальності за невиконання, визначених цим контрактом обовязків, не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

За наслідками проведених перевірок 02.09.2016 року комісією по перевірці ЖКП «Світанок» та аудиторського висновку, власник, що представляє інтереси територіальної громади, дійшов висновку про утрату довіри до керівника комунальної установи.

З огляду на наведені дані аудиторської перевірки, такі висновки ґрунтуються на виявлених численних порушеннях в діяльності ЖКП, що свідчить про систематичне невиконання керівником обовязків, передбачених контрактом, серед яких передбачено організацію виробничо-господарської, соціально-побутової та іншої діяльності підприємства, ефективне використання комунального майна та прибутку.

Втрата довір'я може бути результатом скоєння такого проступку, що дає роботодавцеві підстави зробити висновок про те, що подальше залишення такого працівника на роботі, пов'язаній зі зберіганням чи обслуговуванням грошових і матеріальних цінностей, в тому числі його розподілом, може призвести до втрати цих цінностей, а як слідує з акту аудиторської перевірки мали місце не тільки безпідставні витрати, але й порушення фінансових операцій та звітностей, що могло призвести до накладання штрафів у значних сумах.

Окрім того, підставою для звільнення у зв'язку з утратою довір'я може бути також використання працівником доручених для безпосереднього зберігання, обслуговування чи під звіт цінностей в особистих інтересах.

Посилання ОСОБА_1 про неможливість її віднесення до осіб, відповідальних за грошові та товарні цінності, окрім того спростовуються даними наказів по ЖКП «Світанок» від 01.10.2015 року та від 25.01.2017 року, згідно яких ОСОБА_1 видано наказ про видачу підзвітних коштів, в тому числі їй, як директору підприємства (а.с. 81, 87), та за даними аудиторської перевірки було виявлено факти використання нею підзвітних коштів у власних цілях.

Відповідно до положень Конституції України які мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України) порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Вирішуючи спір між сторонами, суд також виходить зі співмірності інтересів позивача, яка претендує на поновлення на посаді директора комунального підприємства, та інтересів територіальної громади, представник якої - ОСОБА_3 селищна рада в особі сільського голови, висловила про недовіру ОСОБА_1, та як вже зазначено вище, така недовіра ґрунтується на встановлених фактичних порушеннях з боку самої ОСОБА_1, а також підлеглих їй працівників, організацію належної роботи яких саме вона, як керівник підприємства мала забезпечити та контролювати.

Щодо посилання позивача про застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді звільнення без попередніх попереджень з приводу недоліків її роботи, та щодо неможливості притягнення двічі до відповідальності за одне і те саме порушення, то останні не заслуговують на увагу, адже розірвання трудового договору з підстав передбачених п. 2 і 3 ст. 41 КЗпП не є заходом дисциплінарного стягнення, тому вимоги статей 148, 149 КЗпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюється.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у діях власника комунального майна ОСОБА_3 селищної ради, яким прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ЖКП «Світанок» не вбачається порушень вимог трудового законодавства, як на те посилається позивач.

Суд також дійшов висновку, що таке рішення прийняте ОСОБА_3 селищним головою в межах його повноважень, визначених п.10 ч. 4 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», та в інтересах територіальної громади, якою, в тому числі ОСОБА_3 селищній раді довірено управління комунальним майном (ч.3 ст.16 вказаного Закону).

Стосовно посилань ОСОБА_4 про неможливість заявлення вимог до нього особисто, то вимоги ОСОБА_1 заявлено до нього як ОСОБА_3 селищного голови, та аналіз ст.ст. 10, 42, 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» вказує на те, що виступати відповідачами у такій категорії справ мають сільська, селищна, міська рада, як орган місцевого самоврядування та голова відповідної ради.

В той же час, як зазначено вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, в тому числі до ОСОБА_4 як керівника органу місцевого самоврядування.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 селищного голови ОСОБА_4, ОСОБА_3 селищної ради Вітовського району Миколаївської області, житлово-комунального підприємства Світанок про визнання незаконним та скасування розпорядження ОСОБА_3 селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 17.02.2017 року № 13-к в частині звільнення її з посади директора ЖКП «Світанок», зобовязання ОСОБА_3 селищного голови поновити її на роботі, та стягнення з ЖКП «Світанок» середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19 червня 2017 року.

Суддя Л.М.Семенова