Провадження №2/359/562/2017
Справа №359/8431/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

07 червня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який, з урахуванням змісту заяви про уточнення позовних вимог, обґрунтовує тим, що 16 травня 2013 року помер її батько ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташовується в с. Гора Бориспільського району по вул. Червоноармійська, 18. В межах встановленого законом шестимісячного строку ОСОБА_1 не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Оскільки, у звязку з різким погіршенням стану здоровя її свекрухи ОСОБА_6, якій у 2013 році виповнилось 92 роки. А саме через похилий вік та хронічні захворювання свекруха не могла самостійно себе обслуговувати та потребувала постійного догляду, тому ОСОБА_1 змушена була постійно знаходитись біля неї, не маючи можливості залишити її саму більш ніж на пару годин. Вказану причину ОСОБА_1 вважає поважною та такою, що завадила їй скористатись законним правом як спадкоємця вчасно звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Тому ОСОБА_1 просить визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер 16 травня 2013 року.

У судовому засіданні позивач підтримала предявлений позов, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, та просила суд задовольнити позов.

Представник Гірської сільської ради у судове засідання не зявився. Сільський голова ОСОБА_7 направив до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи без участі представника Гірської сільської ради та при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_8 та їхній представник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень вказали на те, що поважною причиною для пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 вказала те, що вона здійснювала догляд за свекрухою ОСОБА_6, якій виповнилось 92 роки і вона не могла сама себе обслуговувати. Проте, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 здійснювала догляд за ОСОБА_6, здійснювала постійно, проживала у неї та не могла від неї відїхати. Представник третіх осіб вказала на те, що обставини, на які посилається в позовній заяві ОСОБА_1, не можуть бути визнані судом як поважні для пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Тому просила суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 травня 2013 помер ОСОБА_5 Це підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ОК №377393 (а.с.6).

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку №18 з господарськими будівлями та спорудами, що розташовуються в Бориспільському районі, с. Гора, вул. Червоноармійська.

За час свого життя, а саме: 05 грудня 1997 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та все те, що буде йому належати на день смерті, заповів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Заповіт на день смерті заповідача не змінено та не скасовано (а.с.41).

У відповідності до ч.1 ст.1268 та ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1270 цього Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини в межах встановленого законом шестимісячного строку (а.с.39,39-а,40). Таким чином, вони прийняли спадщину після смерті батька ОСОБА_5 та отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Гора Бориспільського району вул. Червоноармійська, буд.18 (а.с.54).

В свою чергу, ОСОБА_1 не звернулась до Бориспільської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у звязку з тим, що здійснювала догляд за своєю свекрухою ОСОБА_6

Саме тому, ОСОБА_1 пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини.

За правилом ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів цивільної справи встановлено, що, дійсно, ОСОБА_6, яка померла 26 листопада 2015 року, у віці 94 років, була свекрухою ОСОБА_1 Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_10, матірю якого зазначено ОСОБА_11, копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 (а.с.29), а також копією свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 (а.с.28), копією свідоцтва про смерть, виданого на імя ОСОБА_6

За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч цьому, позивач не надала до суду належні та допустимі докази на підтвердження того, що її свекруха ОСОБА_6 потребувала постійного стороннього догляду, а також те, що вказаний догляд постійно та безперервно здійснювала саме ОСОБА_1 Доводи позивача, що в період часу з 2013 по 2015 роки вона постійно проживала за адресою проживання свекрухи в Чернігівській області та у звязку з цим відлучалась до свого місці проживання лише на вихідні дні та в такий період часу, коли нотаріальні контори вже не працюють, не знайшли свого підтвердження належними доказами в ході розгляду цивільної справи.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 показав, що він разом з дружиною обробляє земельну ділянку, яка знаходиться по сусідству з місцем проживання ОСОБА_1, в с. Гора Бориспільського району. Кожного року в період з квітня по жовтень він приїжджає обробляти городину, іноді залишається з ночівлею. Свідок вказав, що зі слів чоловіка ОСОБА_1, кожна її відсутність вдома пояснюється тим, що вона перебуває на роботі, працює нянею в сімї. Позивача він бачив постійно, на такі довгі періоди як рік чи півроку вона нікуди з дому не відлучалась. В період часу з 2013 по 2015 року свідок бачив ОСОБА_1 раз в тиждень. З приводу обставин догляду ОСОБА_1 хворої свекрухи свідку нічого не відомо. Проте, не було такого, щоб напротязі півроку він не бачив ОСОБА_1 за адресою її місця проживання в с. Гора.

Як розяснив Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.2 листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Таким чином, доводи позивача про неможливість залишити хвору свекруху ОСОБА_6 більш ніж на пару годин у звязку з цим, вона була змушена постійно знаходитися поряд з нею, спростовуються показами свідка ОСОБА_12, наданими у судовому засіданні, який вказав, що у період часу з 2013 по 2015 роки він бачив позивача в с. Гора Бориспільського району та остання нікуди не відлучалась з свого місця проживання, лише на роботу.

З огляду на викладене, позивачем не доведено наявність поважних причин, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для на вчинення дій щодо прийняття спадщини.

З пояснень ОСОБА_1, наданих у судовому засіданні, вбачається, що їй було невідомо про те, що заяву про прийняття спадщини можна подати шляхом направлення поштового відправлення, а також їй не відомо чи працюють нотаріальні контори у вихідні дні.

Проте, юридична необізнаність не може бути в даному випадку достатньою підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказані обставини також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові №6-85цс12 від 26 вересня 2012 року, відповідно до змісту якої право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч.3 ст.1272 ЦК України не застосовуються.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог.

Крім цього, представником третіх осіб ОСОБА_9 вказано про сплив строку позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1

У відповідності до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В матеріалах справи відсутні докази, які б давали можливість суду визначити, коли ОСОБА_1 дізнались про порушення свої прав, а відтак визначити чи сплинув встановлений законом строк позовної давності.

За змістом з ч.4 ст.267 ЦК України вказана обставина може бути самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, проте суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1, слід відмовити по суті заявлених позовних вимог у звязку з їх недоведеністю.

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

З квитанцій (а.с.1,2) вбачається, що при предявленні позову до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 1093 гривні. Зважаючи на те, що у задоволенні предявленого нею позову відмовлено. Тому, підстави для відшкодування ОСОБА_1 витрат на оплату судового збору відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.261, ч.4 ст.267, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, ч.3 ст.1272 ЦК України, ст.ст.8, 10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлого 16.05.2013 року відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення на протязі десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя В.В. Журавський