АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 766/282/17 Головуючий у І інстанції Хайдарова І.О.
Номер провадження 22-ц/791/1905/17 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Рябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Херсонського міського суду Херсонської областівід 19 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Херсоні ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способу спілкування з дитиною,

ВСТАНОВИЛА:

у січні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в остаточних вимогах якого посилався на те, що 05 жовтня 2008 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_5, останній час сторони не проживають разом, спільний син проживає разом з відповідачкою, позивач має бажання спілкуватися з сином, приймати участь у його вихованні, однак відповідачка чинить перешкоди позивачу, кожна спроба позивача зустрітися із сином закінчується скандалом та погрозами викликати поліцію, у позові просив зобов'язати відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні з сином та у його вихованні, визначити спосіб спілкування з дитиною.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської областівід 19 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено частково, ухвалено усунути перешкоди ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язавши ОСОБА_3 не перешкоджати батьку спілкуванню та участі у вихованні сина ОСОБА_5, визначено спосіб та порядок спілкування ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5 шляхом спілкування кожної суботи місяця з 10-00 години до 12-00 години або з 16-00 години до 18-00 години у місці, узгодженому батьками, в присутності матері ОСОБА_3, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його в частині визначення способу та порядку спілкування з сином змінити, визначивши ОСОБА_4 спосіб та порядок спілкування з сином ОСОБА_5 шляхом спілкування дві суботи на місяць (за погодженням між батьками) з 10-00 години до 12-00 години у місці, узгодженому між батьками, в присутності матері ОСОБА_3 В обґрунтування скарги покликався на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам та поясненням ОСОБА_3, що позивач з народження дитини та до подання позову не цікавився нею, матеріально не підтримував свого сина, який потребував такої допомоги, жодного разу не привітав дитину з днем народження, не цікавився його потребами, покинув дружину, коли вона була вагітною, жодного разу під час вагітності не цікавився її здоров'ям та самопочуттям, що може свідчити про його байдужість і до дитини, висновок суду в частині визначення способу спілкування з дитиною не можна вважати таким, що найбільше відповідає інтересам дитини, так як на даний час дитині 2 роки 4 місяці, син постійно перебуває зі своєю матір'ю, визначений судом час з 16-00 години до 18-00 години для побачень є неприйнятним, оскільки в осінньо-зимовий період темніє рано, перебування у такий час на вулиці не є безпечним для матері та дитини, судом першої інстанції не було враховано вік сина, його відчуженість з позивачем, якого він боїться та після побачень з ним становиться неспокійним, вважав достатнім для адаптації дитини у спілкуванні з позивачем перші два роки після ухвалення рішення побачення дві суботи на місяць з 10-00 години до 12-00 години.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його змінити, надавши йому право зустрічатися із сином тричі на тиждень - щочетверга, щоп'ятниці та щосуботи у присутності матері з 16-00 години до 18-00 години, в обґрунтування скарги покликався на те, що судом першої інстанції було надано позивачу лише вісім годин на місяць для спілкування із дитиною, чим фактично усунуто від повноцінної участі у вихованні дитини, з врахуванням того, що дитина на теперішній час називає батьком свого діда - батька відповідачки, постійно проживає з матір'ю, яка вкрай негативно ставиться до позивача та не бажає його спілкування з дитиною, двогодинне спілкування із дитиною один раз на тиждень у присутності матері нічого не вирішить, дитину і надалі будуть налаштовувати проти позивача і так звана його участь у її вихованні буде мати суто формальний характер, суд першої інстанції по суті позбавив позивача батьківських прав та жодного аргументу на прийняття такого рішення не навів.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи сторони та їх представники свої процесуальні позиції підтримали, при цьому ОСОБА_4 пояснив, що між ним та сином відсутні стосунки батька та дитини, вони тривалий час не бачилися, син не знає його, як батька, з приводу вечірніх побачень гарантує безпечне транспортування дитини та її матері з місця їх проживання до місця побачень та у зворотньому напрямку, представник третьої особи покладалася на розсуд суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін вони перебували у шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5, між дитиною та батьком відсутні звичні для таких членів родини відносини, дитина з народження зростає без участі позивача та не сприймає його батьком, за висновком Служби у справах дітей Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради від 08 серпня 2017 року сторонами кожним за своїм місцем проживання створені належні умови для виховання та розвитку дитини, з пояснень представника даного органу вбачається, що висновок щодо порядку спілкування батька ОСОБА_4 з малолітнім сином ОСОБА_5, а саме перша субота місяця з 10-00 години до 12-00 години у присутності матері дитини, було складено за побажанням матері дитини та відсутності її батька.

Відповідно до положень ст. ст. 3, 5 Конвенції ООН «Про права дитини» 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов'язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім'ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Ст. 8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року встановлює право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, забороняє органам державної влади втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві для захисту прав і свобод інших осіб, ст. 14 даного міжнародного нормативного акту забороняє дискримінацію в користуванні правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, за ознакою статі, майнового стану чи будь-якою іншою ознакою.

Ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України встановлено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою, за положеннями ч. ч. 7, 8 ст. 7 цього Кодексу дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Ст. 150 СК України встановлено обов'язок батьків щодо виховання дитини та піклування про неї, його ст. 151 закріплено їх право на особисте виховання дитини, а ст. 152 право дитини на належне батьківське виховання, згідно з його ст. 153 мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом, за ч. 2 ст. 155 батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини, за ст. 159 якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку), в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що він, як батько малолітнього сина ОСОБА_5, має право вимагати особистої участі у вихованні дитини, яка з ним не проживає, у формі спілкування при періодичних побаченнях, та усунення перешкод у цьому, проте його таке право обмежено законними інтересами самої дитини, які переважають будь-які інші права та інтереси, її негайне і непропорційне вилучення із звичного та безпечного середовища сім'ї матері може мати ознаки психічного насилля, оскільки між сином та позивачем на даний час відсутні стосунки дитини та батька, у тому числі з вини останнього, який в реалізації своїх прав та обов'язків батька до останнього часу не був в достатній мірі послідовним та наполегливим, приведена обставина на даний час виключає можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини у п. 58 справи «Хокканен проти Фінляндії» (Hokkanen v. Finland) від 23 вересня 1994 року та п. 35 справи «Фуска проти Румунії» (Fusca v. Romania) від 13 липня 2010 року зазначив, що обов'язок національних органів влади вживати заходів щодо сприяння спілкуванню того з батьків, хто не є опікуном, з дитиною не є безумовним, оскільки негайне встановлення спілкування може виявитися неможливим, для цього можуть знадобитись попередні та поступові заходи з урахуванням основних інтересів дитини, будь-який обов'язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції.

Доводи апеляційної скарги сторони відповідачки щодо зменшення кількості днів побачень батька та дитини також суперечить вказаним вище нормам права та інтересам як батька, так і дитини, оскільки їх побачення в кількості два рази на місяць не є достатніми для налагодження, зміцнення та розвитку сталих сімейних стосунків, особисті стосунки батьків не повинні шкодити найвищим інтересам дитини, висновок органу опіки та піклування з цього приводу в достатній мірі не враховує інтереси батька та дитини у спірному питанні.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення було враховано усі істотні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства та визначено порядок спілкування батька з дитиною, який відповідає інтересам як дитини, так і батька, у справі ухвалено законне та обґрунтоване рішення, апеляційні скарги сторін не містять обґрунтованих посилань на норми права чи обставини у справі, які б могли бути підставою для їх задоволення, скарги слід відхилити, рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської областівід 19 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, на неї протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Т.Г. Чорна