АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3008/17 Головуючий 1 інст. Шрамко Л.Л.
Справа № 642/7661/16-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Єрьоменко О.В.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду позовом до ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок смерті її матері у розмірі 300000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 24 квітня 2016 року на території електровозного депо «Харків-Головне» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», локомотивом № ВЛ-82 м-035 у складі вантажного потягу було смертельно травмовано її мати - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати щоденно перетинала залізничні колії від місця роботи додому та у зворотному напрямку, однак пішохідний перехід не був обладнаний засобами світлової та звукової сигналізації. В цей день були атмосферні опади у вигляді зливи, та мати була у капюшоні, що обмежувало їй видимість. Внаслідок трагічної гибелі матері позивачка зазнала нервового стресу, моральних страждань від втрати близької людини, змінився звичайний уклад її життя. Посилаючись на положення ст.ст. 23, 1167, 1187 ЦК України просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 30000 грн. В інший частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3, через свого представника ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частково задовольняючи позовні вимоги, а саме стягнувши 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди, суд 1 інстанції виходив з того, що позивач довела суду наявність у неї фізичних, душевних страждань внаслідок нещасного випадку, який призвів до смерті її матері.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Згідно з ст.ст.213,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, котрі були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позивачем вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Матеріали справи містять дані про те, що 24 квітня 2016 року на території електровозного депо «Харків-Головне» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (колишня назва депо «Харків-Жовтень»), локомотивом № ВЛ-82 м-035 у складі вантажного потягу було смертельно травмовано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №540474 ОСОБА_4 померла 25 квітня 2016 року у віці 52 роки.

Постановою старшого слідчого Холодногірського відділу полці ці (м. Харкова) Головного Управління національної поліції в поліції РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_6 кримінальне провадження № 0001427 від 25 квітня 2016 за фактом смертельного залізничного травмування ОСОБА_4 закрито у звязку з відсутністю в діях працівників залізничного транспорту складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 276 КК України. Вказана постанова є чинною, ніким не оскаржена.

Як зазначено слідчим у вказаній постанові, порушення працівниками залізничного транспорту правил безпеки руху або експлуатації транспорту не було, смертельне травмування ОСОБА_4 сталось з вини потерпілої, яка неуважно переходила залізничні колії.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач є власником джерела підвищеної небезпеки, а саме локомотива № ВЛ-82 м-035 у складі вантажного потягу, з участю якого сталась смертельне травмування ОСОБА_4

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна та інше. Моральна шкода відшкодовується одноразово. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно з ч. 2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" N 4 від 31.03.95 р. (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001р.) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" N 4 від 31.03.95 р. (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001р.) обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Колегія суддів визнає доведеними настання для позивача негативних наслідків морального характеру внаслідок смерті найближчої для неї людини, враховує, що після смерті матері, позивач зазнала сильних душевних страждань, нервового стресу, був порушений звичайний уклад її життя, тому колегія суддів вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000 грн., які визначив суд 1 інстанції, не є достатнім відшкодуванням заподіяної моральної шкоди, і тому враховуючи вимоги розумності та справедливості вважає за необхідне стягнути на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 80000грн.

Колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що суд першої інстанції правильно встановивши обставини у справі, ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення 30000грн. у відшкодування моральної шкоди з ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, п.4 ст.309, 313, ст.314, 315, 316, 317,319,324 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 80000 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді О.А. Кружиліна

ОСОБА_1