Справа №265/2273/17
Провадження №2/265/838/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Щербіна А. В.,

при секретарі Себко Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу. В обґрунтування вимог зазначив, що 11 серпня 2015 року надав відповідачеві позику у сумі 2000,00 гривень, а остання зобовязалася повернути суму боргу у строк до 11 квітня 2016 року. В обумовлений строк відповідач суму боргу не повернула та до сьогодення ухиляється від його повернення. Просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 2000,00 гривень, 3 % річних від суми заборгованості в порядку ст. 625 ЦК України за період з 11.04.2016 року по 22.03.2017 року у сумі 57,00 гривень, інфляційні втрати у сумі 260,73 гривень, а також в порядку ст. 1048 ЦК України відсотки за користування позикою за період з 11.04.2016 року по 22.03.2017 року у сумі 592,65 гривень.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі

Відповідач ОСОБА_2 також у судове засідання не прибула, надавши заяву про визнання предявленого позову у повному обсязі. Судове засідання просила проводити у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, з розписки, наявної у матеріалах справи, вбачається, що 11 серпня 2015 року позичальник ОСОБА_2 прийняла від позикодавця ОСОБА_1 позику у сумі 2000,00 гривень, яку зобовязалася повернути у повному обсязі 11 квітня 2016 року.

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність (оперативне володіння) другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових кошт або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідачем ОСОБА_2 визнано, що отримана сума позики у розмірі 2000,00 гривень нею не повернута до сьогодення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оглянутою в судовому засіданні розпискою від 11.08.2015 року встановлено, що будь-яких умов щодо обовязку позичальника ОСОБА_2 сплатити на користь позикодавця ОСОБА_1 процентів за користування позикою, умов її відповідальності за неналежне виконання договору позики тощо, сторонами погоджено не було.

Згідно із розрахунком заборгованості, представленим позивачем ОСОБА_1 загальна сума боргу станом на 22 березня 2017 року становить 2910,38 гривень, а саме: сума основного боргу 2000,00 гривень; 3% річних за період з 11.02.2016 року по 22.03.2017 року 57,00 гривень; інфляційні втрати за період з квітня 2016 року по березень 2017 року 260,73 гривень; відсотки за користування позикою за період 11.04.2016 року по 22.03.2017 року 592,65 гривень.

Вказаний розрахунок в цілому відповідає вимогам чинного законодавства, проведений вірно із урахуванням відповідних офіційних індексів інфляції та ставок Національного банку України у спірний період, і, зокрема, визнаний у повному обсязі відповідачем ОСОБА_2

Отже, в сенсі наведених норм та вказаних обставин, виходячи з засад змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 суму боргу у загальному розмірі 2910,38 гривень, тим самим задовольняючи предявлений позов по суті.

У відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтвердженні витрати з оплати судового збору у розмірі 640,00 гривень.

На підставі ст.ст. 526, 625, 1046, 1048, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 79, 88, 174, 213-218 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, що зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН № НОМЕР_2, що зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, суму боргу у розмірі 2000,00 гривень, 3 % річних від суми боргу за прострочення виконання грошового зобовязання у розмірі 57,00 гривень, інфляційні втрати у сумі 260,73 гривень, відсотки за користування позикою у сумі 592,65 гривень, а разом 2910 (дві тисячі девятсот десять) гривень 38 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя _________________________