№ 2/325/11/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2017 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Пантилус О.П., при секретарі Орманджи Ф.К., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши в смт.Приазовське Запорізької області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу Агрофірма Україна до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

сільськогосподарський виробничий кооператив (далі СВК) Агрофірма Україна звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить визнати за кооперативом право власності на: будівлю критого току бригади № 1 в с.Воскресенка Приазовського району Запорізької області, вул. Миру, 44-В; будівлю циплятника ПТФ № 3 в с.Воскресенка Приазовського району Запорізької області, вул. Шевченка, 1-В; будівлю пташника ПТФ № 1 в с.Воскресенка Приазовського району Запорізької області, вул. Шевченка, 1-Б; автоваги складу № 1 в с.Воскресенка Приазовського району Запорізької області, вул. Миру, 44-Б; десять борін бригади № 1 в с.Воскресенка Приазовського району Запорізької області.

В обґрунтування вимог зазначено, що рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 20.12.2007 року по справі № 2-522/2007 за ОСОБА_2 визнане право власності на вказане майно. На виконання рішення суду 22.07.2009 року комунальним підприємством (КП) Нерухомість-П Приазовської районної ради Запорізької області право власності на об'єкти нерухомості зареєстроване за відповідачем. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 19.01.2011 року скасоване рішення суду першої інстанції та в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Тобто, правова підстава для набуття ОСОБА_2 права на спірне майно відпала. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.09.2011 року по справі № 2-а-0870/4331/11 зобов'язано КП Нерухомість-П скасувати державну реєстрацію майна. При вирішенні даної адміністративної справи суд встановив належність права власності на спірне майно СВК Агрофірмі Україні, про що зазначив в постанові. У зв'язку з цим, на підставі ч.3 ст.61 ЦПК України, встановлені судовим рішенням обставини про належність майна СВК доказуванню не підлягають. Враховуючи те, що майно належало КСП Україна, а СВК є його правонаступником, то спірне майно є власністю Агрофірми Україна. ОСОБА_2 користуючись тим, що державна реєстрація за ним права власності на нерухомість не скасована, вживає активні заходи, які порушують право власності позивача на це майно. Так, відповідачем до СВК надісланий лист про звільнення нерухомого майна. ОСОБА_2 попередив, що в іншому випадку має наміри самостійно звільнити нерухомість від майна СВК, яке знаходиться в даних приміщеннях. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про те, що їх право на майно оспорюється і не визнається відповідачем. З підстав, передбачених ст.392 ЦК України позивач просить визнати за ним право власності на вказані об'єкти нерухомості та 10 борін бригади № 1.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 наполягає на задоволенні позову із зазначених підстав та при вказаних обставинах вважає доведеним право власності СВК на спірне майно. Крім того, пояснив, що на цей час реєстрація права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно скасована в установленому законом порядку, про що надав інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5, які повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з'явилися з невідомої причини. В попередніх судових засіданнях представник відповідача заявляв про, те що відповідач не визнає позовні вимоги, так як спірне майно КСП України є спільною частковою власністю його членів, які згідно договорів передали це майно в оренду СВК Агрофірмі Україна. Зазначив, що вказані обставини підтверджуються ксерокопіями документів (договорів та актів передачі майна), які надав суду та вказав, що відповідач не володіє оригіналами цих документів, які є у СВК.

На вказані заперечення представник позивача навів наступні доводи. Договори про спільне користування і розпорядження майном, яке знаходиться у спільній частковій власності, та договори оренди майна не спростовують право власності СВК на згадане майно, так як Агрофірма Україна є правонаступником КСП Україна. Під час паювання членам КСП їх частки не виділені в натурі та право власності за ними в установленому порядку не зареєстроване. Згідно ст.190 ЦК України майнові права визнаються речовими правами та, враховуючи висновки Верховного Суду України у справах №№ 6-29429св09, 6-52295св10, 6-32594св10 майнові права є об'єктами цивільного обороту. Згідно постанови Верховного Суду України від 30.01.2013 року у справі № 6-168цс12 майнове право (право очікування) є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав, це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно в майбутньому. Згідно зі ст.ст. 182, 331, 334 ЦК України, Закону № 1952-ІV основною умовою для визначення статусу нерухомого майна є державна реєстрація прав на нього, яка є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, їх обтяження. Нормами ЦК (ч.2ст.189, статтями 330 333, 335 338, 340, 341, 343, 388, 389) передбачені первинні способи набуття права власності. До похідних способів належить набуття права: на підставі правочинів; в порядку спадкування після смерті громадянина; в порядку правонаступництва при реорганізації юридичної особи (ч.2ст.104, ст.ст. 107, 109 ЦК). СВК набуло право на спірне майно, що належало КСП, в порядку правонаступництва при реорганізації КСП Україна в СВК Агрофірму Україна. Навіть за умови передання СВК Агрофірмою Україна 21.04.2003 року за актом прийому-передачі майна, що виділяється єдиним майновим комплексом, для подальшого користування у спільне володіння власникам майнових паїв, в тому числі спірного, без виділення цього майна в натурі та оформлення державної реєстрації, власником майна залишається правонаступник КСП Україна, тобто СВК Агрофірма Україна, а члени КСП є лише власниками майнових паїв (власниками права на нерухоме майно).

Треті особи ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. В своїх заявах про залучення третіми особами вказували на те, що вони були членами КСП Україна та є власниками майнових паїв. Проте під час паювання частина майна КСП, що належить їм, в натурі не виділена, право власності на якесь визначене майно за ними не зареєстроване. Тепер вони працюють в СВК і вважають, що рішення у цій справі може вплинути на їх право щодо виділу частки (паю) із цього майна. Згідно наданих третіми особами копій свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЗП-19 №009611 від 17.04.2002р. і серії ЗП-19 №009613 від 17.04.2002р. ОСОБА_3 і ОСОБА_4 мають право на пайовий фонд майна КСП Україна загальною вартістю 2617016,49 гривень в частках (відповідно) 2330грн. і 250 грн.

Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

За положеннями частин 1, 3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Приймаючи до уваги доводи сторін та дослідивши надані ними документи, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог у зв'язку з наступним.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб сільськогосподарський виробничий кооператив Агрофірма Україна зареєстрований з 03.03.2000 року.

За статутом (п.1.2.) СВК Агрофірма Україна створено в процесі реорганізації КСП Україна. СВК є правонаступником КСП в формі перетворення. При перетворенні КСП Україна у СВК, до останнього переходять, також, усі майнові права та обов'язки на колективну власність колишнього підприємства.

Згідно п.1.8., розділу 7 статуту, СВК - є власником майна, яке відокремлене від майна членів СВК. Кооператив є власником, зокрема основних фондів незавершеного будівництва та іншого майна виробничо-господарського призначення. В пункті 7.4 статуту дослівно вказано: Майно, в частині майнового фонду, який підлягає розподілу, прийняте на правах правонаступництва належить на праві спільної часткової власності асоційованим членам майнових паїв та членам СВК. Після набуття СВК права власності на майновий фонд реорганізованого КСП на умовах правонаступництва, згідно акту передачі майнового фонду, СВК гарантує безкоштовну передачу власниками пайових внесків належної їм частки майна (п.7.5. Статуту).

Таким чином, із статуту СВК встановлено, що кооператив хоча і є правонаступником реорганізованого КСП Україна, але розпайоване майно КСП належить на праві спільної часткової власності членам колективного сільськогосподарського підприємства.

Згідно із довідкою СВК Агрофірми Україна № 88 від 09.08.2016 року спірне майно перебуває на обліку в СВК із певною балансовою вартістю.

Однак, сам по собі факт обліку спірного майна на балансі СВК не є підставою вважати власником майна СВК Агрофірму Україну.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст.356 ЦК).

Згідно ст.7 Закону України Про колективне сільськогосподарське підприємство майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності.

Відповідно до договорів про спільне володіння користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності № 26 від 17.03.2003 року і № 21 від 21.04.2003 року з доданими до них актами прийому-передачі майна, що виділяється співвласникам єдиним майновим комплексом для подальшого користування у спільне володіння, спірне майно разом з іншим передане групі власників майнових паїв КСП Україна.

Але, будь які правовстановлюючі документи на виділену частину майна та відомості про реєстрацію спірного майна за певними фізичними особами (власниками майнових паїв) суду не надані.

При таких обставинах суд погоджується з висловленою представником позивача ОСОБА_1 думкою про те, що власники майнових паїв (члени КСП) є власниками тільки права на це майно.

Рішенням Приазовського районного суду у справі № 2-522/2007 від 20.12.2007 року право на спірне нерухоме майно було визнане за ОСОБА_2, а також за ним зареєстроване право на це майно, згідно витягів про реєстрацію права на нерухоме майно (будівлю критого току бригади № 1 в с.Воскресенка, 44-В; будівлю циплятника ПТФ № 3 в с.Воскресенка, вул. Шевченка, 1-В; будівлю пташника ПТФ № 1 в с.Воскресенка, вул. Шевченка, 1-Б; автоваги складу № 1 в с.Воскресенка, вул. Миру, 44-Б).

19.01.2011 року рішення першої інстанції скасоване Апеляційним судом Запорізької області. Тобто, підстава набуття права власності відпала.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.09.2011 року у справі № 2а-0870/4331/11 зобов'язано комунальне підприємство Нерухомість-П скасувати державну реєстрацію нерухомого майна за ОСОБА_2 Ухвалами цього суду від 07.09.2016 року та 02.11.2016 року у справі № 2а-0870/4331/11 відповідача замінено на правонаступника Приазовську районну державну адміністрацію Запорізької області та поновлено пропущений строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що на підставі вищенаведених рішень Запорізького окружного адміністративного суду державна реєстрація права власності на спірне майно за ОСОБА_2 скасована.

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 29.05.2017 року №№ 88224594, 88224684, 88248707, 88224648, відомості про право власності на будівлі критого току бригади № 1, циплятника ПТФ №3 , пташника ПТФ №1, автовагів складу № 1 відсутні.

Відтак, судом встановлено, що право власності на спірне нерухоме майно ні за ким не зареєстроване.

Відповідно до вимог ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачем суду не надані будь які правовстановлюючі документи про право власності СВК АгрофірмиУкраїна на спірне майно, а також про державну реєстрацію права на спірне майно, зокрема нерухе, за СВК.

Сторони визнають, що спірним майном володіє і користується позивач. Доказів про здійснення відповідачем дій, які створюють перешкоди для володіння і користування спірним майном суду не надані.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України позивачем не доведено, що саме він є власником спірного майна, й це право оспорюється або не визнається іншою особою, або те, що він втратив документ, який засвідчує його право власності.

Порядок реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства визначено в статті 107 ЦК України, ст.31 Закону України Про колективне сільськогосподарське підприємство.

Але, набуття права власності на майно в результаті правонаступництва на підставі рішення суду, законами не передбачено.

Суд вважає помилковою думку представника позивача про те, що виходячи із постанови від 14.09.2011 року у справі № 2-а-0870/4331/11 Запорізький окружний адміністративний суд встановив належність спірного майна СВК.

Так, в постанові суду вказано, що із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що до моменту реєстрації права власності на нерухомі об'єкти за ОСОБА_2, власником таких нерухомих об'єктів було КСП Україна, правонаступником якого є СВК Агрофірма Україна. Також судом встановлено, що члени СВК є співвласниками майнових паїв КСП Україна на підставі свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат), які були видані Воскресенською сільською радою Приазовського району Запорізької області.

Предметом розгляду справи була законність державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 та підстави її скасування, а не саме право власності на нерухоме майно. Більш того суд зазначив, що власником майна було КСП, правонаступником якого є СВК. Але СВК став правонаступником КСП при певних умовах, зазначених в статуті, які наведені вище.

У зв'язку з відсутністю підстав для задоволення позову, судові витрати не можуть бути покладені на відповідача, згідно ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 1, 10, 11, 14, 88, 154, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

відмовити в задоволенні позову сільськогосподарського виробничого кооперативу Агрофірма Україна до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання права власності на майно.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 15 серпня 2016 року у цій справі щодо майна: будівлі критого току бригади № 1 в с.Воскресенка Приазовського району Запорізької області, вул. Миру, 44-В; будівлі циплятника ПТФ № 3 в с.Воскресенка Приазовського району Запорізької області, вул. Шевченка, 1-В; будівлі пташника ПТФ № 1 в с.Воскресенка Приазовського району Запорізької області, вул. Шевченка, 1-Б; автовагів складу № 1 в с.Воскресенка Приазовського району Запорізької області, вул. Миру, 44-Б; десяти борін бригади № 1 в с.Воскресенка Приазовського району Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.П. Пантилус