АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06 червня 2017 року м. Чернівці

Суддя судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області Лисак І. Н., розглянувши заяву ОСОБА_1 від 02 червня 2017 року, подану в інтересах та за дорученням ОСОБА_2 на виконання ухвали від 30 травня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 19 травня 2017 року було залишено апеляційну скаргу ОСОБА_2 без руху, оскільки апеляційна скарга не відповідала вимогам ст. 121 та ст. 297 ЦПК України, а саме не оплачена судовим збором та не відповідала вимогам ч.2 ст.295 цього Кодексу.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 30 травня 2017 року було відмовлено у задоволенні клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору та вдруге залишено апеляційну скаргу ОСОБА_2 без руху.

02 червня 2017 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про зменшення суми судового збору у звязку з низьким рівнем доходу внаслідок похилого віку, отримання доходу виключно у вигляді пенсії в сумі 2 892,75 грн. та потреби високовартісного лікування.

Розглядаючи вказану заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України з підстав, зазначених у ч.1 цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, а саме врахувавши майновий стан сторони.

В силу ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч.1 цієї статті, тобто із врахуванням майнового стану сторони.

Згідно рекомендацій Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п. 29 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»

від 17.10.2014 року № 10 (далі по тексту «Постанова»), відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

До основних засад судочинства, задекларованих в ч.3 ст.129 Конституції України, належить п.2 про рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Про те, враховуючи положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рим, 04.11.1950 року), яка в силу ст.9 Конституції України після ратифікації з 11.09.1997 року є частиною національного законодавства України, та прецедентну практику цього ж суду, судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачено. Адже невиправдано великий їх розмір, який не враховує фінансове положення заявників, а розраховується на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя (справа «ОСОБА_4 і ОСОБА_4 проти Румунії»).

В рішенні від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» зазначено, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоду самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Як вбачається з матеріалів справи, сума судового збору вираховується із відсотка суми, що є предметом спору, та становить 46 477,82 грн., що є невиправдано великим для апелянта у віці 80 років з розміром щомісячного пенсійного забезпечення з боку держави в сумі 2 892,75 грн. та наявністю вікових хвороб, необхідність лікування яких за значних витрат підтверджується письмовими доказами.

Таким чином, встановлений державною розмір ставки судового збору та розмір державного пенсійного забезпечення є пропорційно несправедливим для апелянта, може ускладнити або обмежити доступ до правосуддя, чим завдасть шкоду суті права на справедливий суд.

З метою дотримання прав апелянта на апеляційний перегляд судового рішення, суд вважає, що сплата ним місячного розміру доходу, що складає 2 892,75 грн., буде справедливою компенсацією державі на витрати із забезпечення неупередженої та справедливої судової гілки влади і буде відповідати духу ст.6 Конвенції.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу апелянта на невідповідність апеляційної скарги також вимогам ч.2 ст.295 ЦПК України, про що було зазначено в ухвалі від 19 травня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 82, 121, 295, 297 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 від 02 червня 2017 року, подану в інтересах та за дорученням ОСОБА_2, про зменшення розміру судового збору задовольнити.

Визначити до сплати ОСОБА_2 за подачу апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 серпня 2016 року судовий збір у розмірі 2 892,75 грн.

Строк виконання ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 19 травня 2017 року продовжити до пяти днів з часу отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Н.Лисак