Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Александрова А. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 21.11.2016 року звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 20.07.2012 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3800 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між нею та банком договір, позичальник зобов'язувалася погашати своєчасно заборгованість за кредитом та відсотками, але своїх зобов'язань не виконала, станом на 30.09.2016 року відповідач має заборгованість перед банком в сумі 49 144 грн.70 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту, відсотків, пені, штрафів. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати.

Згідно заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2017 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н в сумі 49 144 грн.70 коп. та 1378 грн. судового збору.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.04.2017 року задоволено заяву відповідача про перегляд заочного рішення, вказане вище заочне рішення суду скасоване, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надано письмове клопотання щодо розгляду справи без участі представника позивача, в якому вказано на те, що позивач позов підтримує, також надані письмові пояснення на обґрунтування позовних вимог.

Представник відповідача за довіреністю позов не визнала, пояснила, що підписання відповідачем анкети -заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не свідчить про те, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору; з вказаними Умовами та Правилами, тарифами банку позичальник не була ознайомлена під розписку; банком не надано належних доказів щодо отримання позичальником платіжних карток, щодо строку їх дії, а з наданої банком виписки по рахунку вбачається, що в ній відображено рух коштів з використанням декількох платіжних карток, ідентифікувати, чи дана картка є кредитною, чи пенсійною, неможливо; банком в односторонньому порядку зміно розмір процентної ставки, що суперечить нормам діючого законодавства; розрахунок заборгованості, проведений позивачем, є необґрунтованим. Представником відповідача надано також письмову заяву про застосування строків спеціальної позовної давності до пені та штрафів.

В судові засідання 08.08.2017 року та 31.08.2017 року представник відповідача не з'явилася, про час розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому суд вважав за можливе закінчувати розгляд справи без участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 20.07.2012 року відповідачем ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» з використанням платіжної картки кредитка «Універсальна» у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Характеристика типу кредитної лінії з використанням платіжної картки кредитка «Універсальна» визначена у довідці про умови кредитування «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а також Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с. 8,10-33)

Відповідно до довідки та п. 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованості за кредитом, відсотки за користування кредитом, відсотки за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати пеню та комісію на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг - погашення кредиту ( поповнення картрахунку) здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору - п. 2.1.1.12.3.

Згідно п. 2.1.1.3.5 Умов клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні строків платежу, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 1.1.2.7 Умов власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що овердрафт - це короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунок у розмірі ліміту кредитування - п. 1.1.1.52.

У разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку клієнт зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту, у тому числі простроченого кредиту та овердрафту - п. 2.1.1.5.6., а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових зобов'язань та інших обов'язків за договором - п. 1.1.3.2.2.

При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та штраф 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій - п. 2.1.1.7.6.

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінювати /зменшити або збільшити/ кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Тарифами банку передбачено, що базова процентна ставка за договором становить 2,5 % на місяць /30 % річних/, процентна ставка на місяць на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування -3,75 %; передбачено нарахування комісії за зняття готівкових коштів, за отримання балансу на чек в банкоматах ПриватБанку; нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості -пеня /1/=/базова процентна ставка по договору/30 -нараховується за кожний день прострочки по кредиту; пеня /2/=1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується один раз на місяць в разі прострочки по кредиту або процентах 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн., про що зазначено в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Відповідно до Умов кредитування, на які вказано вище, погашення заборгованості по кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, слідуючого за звітним.

За ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

А згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, 20.07.2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_1 було укладений договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), де вказано, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, із запропонованими банком Умовами та правилами, тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг; що вона ознайомилася і погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

На підставі зазначеного договору позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Таким чином, підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила своїм підписом, що між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір на вказаних вище умовах.

Суд також вважає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, які були запропоновані банком і викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою, в тарифах банку, відповідач була ознайомлена з цими документами, погодилася з ними, на що сама вказала в підписаній нею заяві, а отже договір між сторонами є укладеним.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов та анкети-заяви позичальнику видана кредитна картка «Універсальна».

Згідно довідки банку /а.с.181/, відповідач отримала наступні кредитні картки: 20.07.2012 року № НОМЕР_1 з терміном дії до 04.2016 року, 14.03.2014 року № НОМЕР_2 з терміном дії до 01.2018 року.

Із банківської виписки по рахунку позичальника вбачається, що відповідач активно користувалася обома картками, здійснювала погашення заборгованості на основну та перевипущену картку, що спростовує посилання представника відповідача з приводу того, що банком не надано доказів отримання відповідачем платіжної кредитної картки.

Стосовно посилань на те, що платіжною карткою відповідача скористалася інша особа, то вони не можуть прийматися до уваги, оскільки з цього приводу відповідач нікуди не зверталася, ні до банку, ні до правоохоронних органів заяв не подавала.

Щодо відкритих рахунків 9994 та 9916, на що вказує також представник відповідача, що з виписок по цих рахунках вбачається, що вони відкриті для обліку бонусів за здійснення покупок товарів за допомогою платіжних карток.

Крім того, згідно виписки по рахунку відповідачу була оформлена послуга «Оплата частинами», що надає можливість проводити оплату товару або послуги за допомогою кредитної картки.

Таким чином, на умовах, встановлених договором, банком надано позичальникові грошові кошти (кредит) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, які остання зобов'язувалась повернути, а також сплатити відсотки за користування кредитом.

З розрахунку заборгованості, довідки банку /а.с.147/, з виписки по рахунку вбачається, що банком змінювався неодноразово кредитний ліміт: 20.07.2012 року 1500 грн., 20.07.2012 року -300 грн. /зниження кредитного ліміту/, 07.11.2012 року -2000 грн., 16.08.2013 року -3800 грн., 12.02.2014 року -2850 грн., 28.02.2014 року -620 грн., загальна сума кредитного ліміту -11 070 грн.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30.09.2016 року заборгованість відповідача перед банком становить 49 144 грн.70 коп. До складових суми заборгованості включені суми із заборгованості за кредитом - 10745,63 грн. , заборгованості по відсоткам в сумі 33032,66 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 2550 грн., 500 грн. штраф /фіксована частина/, 2316,41 грн. - штраф /процентна складова/.

Згідно виписки по рахунку позичальника, вона перестала самостійно погашати заборгованість за кредитом з березня 2014 року, останній платіж шляхом поповнення готівкою в терміналі відповідачем здійснено 03.02.2014 року. В подальшому погашення заборгованості, в тому числі за овердрафтом, відбувалось автоматично шляхом списання банком простроченої заборгованості /а.с.140-143/.

За приписами ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідачем порушено умови укладеного між сторонами договору, то вимоги банку про стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору /п.1.1.3.2.3/, за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, передбачених п.1.1.3.1.9 Умов та Правил.

Тобто, право банку на зміну тарифів, в т.ч. і процентної ставки, передбачено умовами укладеного між сторонами договору.

Крім того, відповідно до п.1.1.2.3 Умов та Правил обов'язком позичальника є отримання виписок про стан картрахунків та про здійснені операції по рахункам.

Відповідач мала право за п.1.1.2.4 Умов та Правил у разі незгоди зі змінами тарифів надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком.

Представник відповідача заперечувала щодо одночасного нарахування пені та штрафів, посилаючись на необґрунтованість розрахунку.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, нарахування комісії та пені проведено в одній колонці, а тому неможливо зрозуміти, яку суму складає комісія, а яку пеня та якого виду, оскільки тарифами передбачено нарахування 2-х видів пені, а тому суд не має можливості навіть перевірити правильність нарахування пені.

Розрахунок заборгованості пені суд вважає необґрунтованим, тоді як за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна обґрунтувати свої вимоги та заперечення.

Що стосується нарахування позивачем штрафу, то суд виходить з наступного.

Так, за ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, пеня і штраф є різновидами неустойки, яка є видом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Як вбачається з Умов та правил надання банківських послуг і вказано вище в рішенні, штраф, як і пеня, нараховується при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, тобто, за одні і ті ж самі порушення.

А відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення.

Крім того, згідно норм ЦК України, на що вказано вище, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно тарифів банку та відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг, штраф нараховується банком у твердій сумі -500 грн. та 5 % від суми позову, що суперечить нормам ЦК України.

А тому вимоги позивача про стягнення штрафу суд вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення.

Отже, на користь позивача належить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 10745,63 грн., заборгованість за процентами в сумі 33032,66 грн., всього 43 778 грн.29 коп.

Оскільки судом відмовлено в частині позову щодо стягнення пені та штрафів із-за необґрунтованості заявлених вимог, то судом не приймається до уваги заява представника відповідача щодо застосування строку спеціальної позовної давності.

Щодо посилань на пропуск позивачем строку загальної позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, то суд виходить з наступного.

Так, автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом України в постанові по справі № 6-127цс14 від 22.10.2014 року.

Як вказано вище в рішенні, кошти на погашення кредиту відповідачем вносилися останній раз в лютому 2014 року, строк дії картки встановлено до 04.2016 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Така правова позиція була неодноразово викладена Верховним Судом України, зокрема у постановах № 6-154цс15 від 30.09.2015 року, № 6-698цс15 від 10.06.2015 року, № 6-127цс14 від 22.10.2014 року, № 6-116цс13 від 06.11.2013 року.

Отже, оскільки за умовами вказаного вище договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами /щомісячний мінімальний платіж/, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Як вказано вище, останні кошти позичальником вносилися на поповнення рахунку в лютому 2014 року, тобто, після 25.03.2014 року для кредитора починається перебіг строку позовної давності.

Згідно копії Реєстру вимог /а.с.41/, позивач звернувся до суду з позовом 18.10.2016 року, тобто, загальний строк позовної давності не пропущено.

З матеріалів справи також вбачається, що 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію ПАТ КБ «ПриватБанк» в зв'язку зі зміною найменування юридичної особи, що стверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи.

А згідно виписки зі Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк».

На підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України, ст.4 Закону України "Про судовий збір" підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 1378 грн.

Керуючись ст.ст. 253, 257, 261, 267, 509, 526, 549, 599, 610, 611, 634, 638, 1048, 1049, 1050,1054 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.07.2012 року в сумі 43 778 грн.29 коп., яка складається: 10 745,63 грн.- заборгованість за кредитом, 33032,66 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, та 1378 грн. судового збору, всього 45 156 грн.29 коп.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А. М. Дмитренко