Справа № 738/428/17 Провадження № 22-ц/795/2256/2017 Головуючий у I інстанції Сова Т. Г. Доповідач - Шарапова О. Л.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Шарапової О.Л.

суддів: Бечка Є.М., Страшного М.М.

при секретарі: Герасименко Ю.О.

позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Менський комунальник»

відповідач ОСОБА_2

за участю: ОСОБА_3, ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційні скарги - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Менський комунальник».

Оскаржується рішення Менського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2017 року, суддя Сова Т.Г. , проголошене о 10 год. 46 хв. в м. Мена

Оскаржується ухвала Менського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2017 року, суддя Сова Т.Г., проголошена о 10 год. 38 хв. в м. Мена.

В С Т А Н О В И В:

В березні 2017 року ТОВ «Менський комунальник» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 1835.73 грн. та у відшкодування судових витрат 1 600 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 жовтня 2010 року з відповідачкою був укладений договір про водопостачання та водовідведення. Відповідачка в порушення умов укладеного договору не сплачував за спожиті послуги в період з вересня 2014 року по листопад 2016 року, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 1835.73 грн.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

26 вересня 2017 року ТОВ «Менський комунальник» звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що суд не вирішив питання про стягнення з відповідача на користь товариства судових витрат в розмірі 3200 грн.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2017 року у задоволенні заяви ТОВ «Менський комунальник» про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2017 року ТОВ «Менський комунальник» просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідачки на користь товариства у відшкодування судових витрат 3 200 грн.

В апеляційній скарзі на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2017 року ТОВ «Менський комунальник» просить оскаржувану ухвалу скасувати.

Доводи апеляційних скарг полягають в тому, що рішення суду в оскаржуваній частині та оскаржувана ухвала є незаконними. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що відповідачка сплатила заборгованість за надані послуги після відкриття провадження у справі, а тому на користь товариства мають бути відшкодовані судові витрати, про що вони і зазначали в ході розгляду справи судом першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 01 жовтня 2010 року між сторонами був укладений договір на водопостачання та водовідведення.

За період з вересня 2014 року по листопад 2016 року заборгованість відповідачки за надані послуги склала 1835.73 грн.

Ухвалою судді Менського районного суду від 21 березня 2017 року відкрите провадження у справі за позовом ТОВ «Менський комунальник « до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

При зверненні до суду з позовом ТОВ «Менський комунальник» сплачений судовий збір в сумі 1 600 грн. ( а.с. 1,2).

Ухвалою Менського районного суду від 15 червня 2017 року позовну заяву ТОВ «Менський комунальник» до ОСОБА_2 про стягнення боргу залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 10 липня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Менський комунальник» задоволено, ухвалу Менського районного суду від 15 червня 2017 року скасовано, а справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При зверненні з апеляційною скаргою на ухвалу Менського районного суду від 15 червня 2017 року ТОВ «Менський комунальник» сплачений судовий збір в сумі 1 600 грн. ( а.с. 53).

21 травня 2017 року відповідачкою сплачена заборгованість за надані комунальні послуги, що підтверджується квитанцією ( а.с. 81) та не оспорювалось в ході розгляду справи судом першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що борг за надані послуги сплачений, а тому відсутні підстави для задоволення позову, незважаючи на те, що позивач від позову не відмовився.

Постановляючи ухвалу про відмову в постановленні додаткового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішенням суду у задоволенні позовних вимог було відмовлено, тобто при постановленні судового рішення були відсутні підстави і для відшкодування судових витрат.

Проте, з рішенням суду першої інстанції в оскаржуваній частині не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

За змістом ст.. 89 ЦПК України ( в ред.. 2004 року) у разі задоволення вимог відповідачем після пред»явлення позову, суд присуджує стягнення всіх витрат по справі з відповідача.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 на користь товариства судових витрат в сумі 3 200 грн. ( 1 600 грн. при поданні позову та 1 600 грн. при поданні апеляційної скарги на ухвалу суду від 15 червня 2017 року ) слід скасувати, стягнувши з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати в сумі 3 200 грн.

З ухвалою суду першої інстанції від 31 жовтня 2017 року погоджується апеляційний суд, оскільки питання щодо розподілу судових витрат було вирішене при постановленні рішення судом першої інстанції, а тому були відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

При зверненні з апеляційними скаргами на вищезазначені судові рішення товариством помилково був сплачений судовий збір в сумі 1 600 грн. , оскільки оскаржувалося рішення суду лише в частині розподілу судових витрат та ухвала суду про відмову ухвалити додаткове рішення, а тому товариству підлягає поверненню 1 600 грн., сплачені згідно платіжного доручення № 839 від 28 вересня 2017 року у Чернігівському РУ ПАТ КБ «ПриватБанк».

З урахуванням приписів ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ч.1 ст. 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Менський комунальник» на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2017 року задовольнити.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2017 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Менський комунальник» у відшкодування судових витрат 3 200 грн. скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Менський комунальник» у відшкодування судових витрат, пов»язаних з розглядом справи судом першої інстанції, 3 200 грн.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Менський комунальник» на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2017 року залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2017 року без змін.

Повернути ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Менський комунальник» 1 600 грн., сплачені згідно платіжного доручення № 839 від 28 вересня 2017 року у Чернігівському РУ ПАТ КБ «ПриватБанк».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: