АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/4671/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Семенюк Т.А., Шкоріної О.І., при секретарі Юрченко А.С.,

за участю представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково: зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні за призначенням спільним майном - приміщенням кухні №1-2 площею 8,2мІ у будинку АДРЕСА_1, а саме винести диван (ліжко) з кухні у належні відповідачу приміщення; зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_6 належною їй Ѕ частиною будинку АДРЕСА_1, передавши їй ключі від вхідних дверей, що облаштовані через приміщення №1-1 вказаного будинку; зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_6 у закритті (замуруванні) дверних отворів між кімнатами 1-3 і 1-5 та 1-4 і 1-5 у вказаному будинку; стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 551,20 грн судового збору; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Святошинського райсуду м. Києва від 21 грудня 2007 року було визначено порядок користування жилим будинком АДРЕСА_1 між його співвласниками, якими на той час були ОСОБА_7 та ОСОБА_5, і ОСОБА_5 виділено у користування приміщення 1-5 площею 9,8мІ, 1-6 площею 7,4мІ , приміщення 1-7 площею 6,1мІ, 1-8 площею 2,7мІ, а приміщення 1-2 площею 8,2мІ, 1-1 площею 8,2мІ та 1-9 площею 3,2мІ виділені у спільне користування співвласників будинку; цим же рішенням було вирішено порядок користування надвірними будівлями, воротами, огородженням, інженерними комунікаціями та земельною ділянкою.

На підставі договору дарування частини житлового будинку від 27 червня 2012 року ОСОБА_7 подарувала належну їй на праві власності Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6

Виходячи з того, що відповідач систематично порушує право власності позивача на частину спірного жилого будинку, періодично проникаючи у виділені їй у користування жилі приміщення та користуючись ними, розмістив на кухні (приміщення 1-2 площею 8,2мІ) габаритний диван, чим створив перешкоди у користуванні цим приміщенням, що перебуває у спільному користуванні сторін, за його призначенням, а також що відповідач не надає позивачу ключі від вхідних дверей, - суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та зобов'язав відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні спільним майном. Щодо інших позовних вимог, суд першої інстанції відмовив у їх задоволенні з підстав недоведеності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_6 у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд дав невірну оцінку встановленим обставинам.

Під час апеляційного розгляду відповідач підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній доводів, просив її задовольнити. Представники позивача просили відхилити апеляційну скаргу і залишити без змін законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є порядок здійснення права спільної часткової власності.

Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до змісту ч.4 цієї статті якщо порядок володіння та користування спільним майном відповідно до часток співвласників у праві спільної часткової власності визначений рішенням суду, він є обов'язковим і для особи, яка згодом придбає частку у праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідач не оспорює право власності позивача на Ѕ частину спірного будинку на підставі договору дарування. Заперечуючи проти позову ОСОБА_6 та оскаржуючи рішення суду першої інстанції у даній справі, ОСОБА_5 посилається на те, що перешкод у користуванні будинком він позивачу не чинить.

Правильно встановлено судом першої інстанції, і це не заперечує відповідач та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що в приміщенні 1-2 (кухня) площею 8,2мІ, яке відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 грудня 2007 року перебуває у спільному користуванні співвласників будинку, ОСОБА_5 розмістив диван, який за своїми габаритами створює перешкоди у користуванні приміщенням за його призначенням, зокрема, у вільному доступі до плити (ас62-64). Доводи відповідача про відсутність створених ним перешкод у користуванні кухнею спростовуються установленими судом обставинами і доказами на їх підтвердження, а тому не заслуговують на увагу.

Не заслуговують на увагу і доводи відповідача щодо створення перешкод у доступі позивача до будинку через відсутність у неї ключів від вхідних дверей, адже зазначених обставин відповідач не заперечує, проте, доказів на підтвердження обставин, на які він посилається в обгрунтування своїх заперечень проти позову, суду не надав. За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про зобов'язання ОСОБА_5 передати ОСОБА_6 ключі від вхідних дверей до будинку.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання відповідача не чинити перешкоди ОСОБА_6 у закритті (замуруванні) дверних отворів між кімнатами 1-3 і 1-5 та 1-4 і 1-5 спірного будинку, то в цій частині рішення суду не відповідає вимогам закону з огляду на таке.

Відповідно до плану будинку (технічний паспорт - ас19-23) вхід до приміщення 1-5, що знаходиться у користуванні відповідача, можливий або через приміщення 1-3, або через приміщення 1-4, обидва з яких на праві користування виділені позивачу (ас21). У разі замурування обох дверних пройомів доступ до приміщення відповідача 1-5 буде неможливим, що порушить права ОСОБА_5 на здійснення його користування спільною частковою власністю відповідно до встановленого рішенням суду порядку.

Доводи представників позивачів про те, що відповідач може облаштувати вхід до приміщення 1-5 через приміщення 1-7, переобладнавши вікно між указаними кімнатами на двері, не можуть бути прийняті до уваги, адже можливість застосування такого способу усунення перешкод у здійсненні права користування спільною частковою власністю потребує спеціальних знань у сфері будівництва і не був предметом розгляду у даній справі судом першої інстанції, у зв'язку з чим і відповідно до ст.ст.11,303 ЦПК України не може бути предметом апеляційного розгляду.

З огляду на наведене є неприпустимим захист права одного співвласника у спільній частковій власності шляхом порушення права іншого співвласника, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_6 у закритті (замуруванні) дверних отворів між кімнатами 1-3 і 1-5 та 1-4 і 1-5 спірного будинку підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року у даній справі не оскаржується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,309,313,315 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2017 року в частині зобов'язання ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_6 у закритті (замуруванні) дверних отворів між кімнатами 1-3 і 1-5 та 1-4 і 1-5 у будинку АДРЕСА_1 скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

В іншій частині Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О.Антоненко

Судді Т.А.Семенюк

О.І.Шкоріна