Справа № 361/4128/16-ц Головуючий у І інстанції Білик Г. О.
Провадження № 22-ц/780/2853/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 14.06.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

14 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (ЮТІКО) про відшкодування коштів витрачених на лікування та матеріальної шкоди, повязаної із стійкою втратою працездатності, -

встановила:

у липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Броварського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2015 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Даним вироком з ОСОБА_4 «Українська транспортна страхова компанія» на користь потерпілої ОСОБА_2 стягнуто 100 000грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 лютого 2016 року вирок Броварського міськрайонного суду щодо ОСОБА_3 змінено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 червня 2016 року в частині задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_2 про стягнення на її користь із ОСОБА_4 «Українська транспортна страхова компанія» 100 000грн. на відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасовано та призначено в цій частині новий розгляд в порядку цивільного судочинства, в решті судові рішення залишено без змін.

ОСОБА_3 засуджений за порушення правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, тобто за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в звязку з не виконанням та грубим порушенням водієм ОСОБА_3 вимог п.п.2.3.- б, 12.2,12.3ПДР України, що призвело до виникнення аварійної ситуації, наїзду на пішохода, що являється слідчою причиною скоєння дорожньо-транспортної пригоди та знаходиться в прямому причинному звязку з наслідками, що наступили - отриманням ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя.

Позивача ОСОБА_2 (рідну сестру постраждалого в ДТП ОСОБА_5М.) визнано потерпілою в даному кримінальному провадженні, в звязку з тим, що ОСОБА_5 після ДТП перебував в безпорадному стані, який унеможливлював представлення ним своїх інтересів.

На момент ДТП транспортний засіб «ВАЗ -2109», д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, був забезпечений згідно Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що виданий ОСОБА_4 «Українська транспортна страхова компанія». Ліміт відповідальності за яким на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю становить 100 000грн.

Як стверджується в тексті цивільного позову, матеріальна шкода в результаті ДТП, внаслідок якої ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження становить 100 000 грн. (58 708грн. - шкода, повязана з лікуванням ОСОБА_5 та 41 292грн. шкода повязана із стійкою втратою працездатності ОСОБА_5М.) підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 «Українська транспортна страхова компанія».

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 грошові кошти витрачені на лікування ОСОБА_5 в сумі 58 708,00 грн., матеріальну шкоду, повязану із стійкою втратою працездатності ОСОБА_5 в сумі 41 292грн., а всього суму в розмірі 100 000грн.

Стягнуто з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь держави судовий збір в розмірі 1 000грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також не відповідає висновкам суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що стягнення з ОСОБА_4 «УТСК» 36 мінімальних зарплат (41 292грн.) на відшкодування шкоди повязаною зі стійкою втратою працездатності (інвалідністю) не є обґрунтованою, оскільки потерпіла особа (особі, якій безпосередньо спричинено шкоди) померла.

Апелянт, зазначає, що потерпілий ОСОБА_5 помер, а право позивача отримати страхове відшкодування замість потерпілого у даному випадку не встановлено жодною нормою чинного законодавства.

Просило скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року в частині позовних вимог до ОСОБА_4 «УТСК» та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково, стягнувши 58 708грн. витрат на лікування. В іншій частині, а саме про стягнення 41 292грн. відмовити, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок ДТП від 21.10.2013 року, яку спричинив ОСОБА_3, при керуванні автомобілем НОМЕР_2, внаслідок порушення ним ПДР України, що виразилось в наїзді на пішохода ОСОБА_5, який відповідно висновку судово - медичної експертизи №108/К/890А від 11.02.2015 року отримав тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпечності для життя.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2015 року ОСОБА_2 визнана потерпілою та встановлена сума матеріальної шкоди в розмірі 58 707грн., яка була витрачена нею в частині понесених витрат на лікування ОСОБА_5 та 41 292грн. шкода, повязана із стійкою втратою працездатності ОСОБА_5

ОСОБА_2, яка доводиться рідною сестрою ОСОБА_5, визнано потерпілою у кримінальному провадженні, в звязку з тим, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані, який виключав представленням ним своїх інтересів.

На момент ДТП від 21.10.2013 року автомобіль НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, був забезпечений Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8550010 від 16.10.2013 року, що виданий ОСОБА_4 «Українська транспортна страхова компанія», відповідно якого ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю становить 100 000грн.

Матеріальна шкода в розмірі 58 707 грн., яка була понесена потерпілою ОСОБА_2 в частині витрат на лікування ОСОБА_5, підтверджена документально при розгляді кримінального провадження та встановлена судом вироком суду. Більше того, позовна вимога про стягнення вказаних витрат з відповідача визнана представником ОСОБА_4 «Українська транспортна страхова компанія» під час судового розгляду.

Також встановлено, що внаслідок ДТП, спричиненої ОСОБА_3, ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження та став інвалідом першої групи довічно по загальному захворюванню з ураженням опорно-рухового апарату.

Помер ОСОБА_5 13 лютого 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК №360865.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що матеріальна шкода в розмірі 58 707грн., яка була понесена потерпілою ОСОБА_2 в частині витрат на лікування ОСОБА_5, підтверджена документально при розгляді кримінального провадження та встановлена судом у вироком суду.

Крім того, відповідно Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» мінімальна заробітна плата встановлена законом на дату настання страхового випадку, тобто станом на 21.10.2013 року, становила 1 147грн., відтак розмір шкоди, повязаної із стійкою втратою працездатності ОСОБА_5, який підлягає стягненню на користь позивача становить 41 292грн.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди повязаної із стійкою втратою працездатності ОСОБА_5 в сумі 41 292 грн., оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам, оскаржуване судове рішення не відповідає.

Колегією суддів апеляційної інстанції, встановлено, що стягнення з ОСОБА_4 «УТСК» 36 мінімальних зарплат (41 292грн.) на відшкодування шкоди повязаною зі стійкою втратою працездатності (інвалідністю) не є обґрунтованим, оскільки потерпіла особа (особі, якій безпосередньо спричинено шкоди) померла.

Відповідно до ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування.

Згідно п.36.4 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентної виплати) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).

З матеріалів справи вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 помер, а право позивача отримати страхове відшкодування замість потерпілого в даному випадку (зокрема внаслідок інвалідності ОСОБА_5 та втрати ним заробітку внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності) не встановлено чинним законодавством України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обставини справи належним чином не були дослідженні, адже не наведено жодних обґрунтовуючих підстав стягнення шкоди заподіяної здоровю ОСОБА_5, а саме як позивачу, оскільки такої норми не існує.

В іншій частині рішення суду першої інстанції від 27 березня 2017 року судовою колегією не переглядалося оскільки не було оскаржене відповідачем по справі.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з вимогами ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» задовольнити. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року скасувати в частині стягнення матеріальної шкоди повязаної із стійкою втратою працездатності ОСОБА_5 в сумі 41 292 гривень і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні даної частини позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції від 27 березня 2017 року судовою колегією не переглядалося.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді