Провадження № 2/201/646/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 травня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

09.09.2014р. ПАТ «УкрСиббанк» звернувся в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. № 1-5 т. 1 ). В подальшому, позивач двічі уточнював позовні вимоги 22.05.2015р. та 19.10.2015р. (а.с. а.с. № 107-111, 152-156 т. 1). В остаточній редакції позовних вимог просив стягнути на свою користь з ОСОБА_1 суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.12.2006р. в розмірі 32 747,61 дол. США, з яких: 30 062,56 дол. США - кредитна заборгованість; 2 685,05 дол. США - заборгованість по процентам та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит в розмірі 14 198 грн. 79 коп. Крім того, просив звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №0/3 від 08.12.2006р., а саме трьохкімнатну квартиру за № 286, загальною площею 65,9 кв. м., житловою площею 39,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, б-р. Слави, буд. № 18, що є приватною власністю ОСОБА_2 для задоволення вимог позивача, що виникли на підставі зазначеного договору про надання споживчого кредиту. Також, просив встановити спосіб реалізації нерухомого майна - предмету іпотеки за іпотечним договором №0/3 від 08.12.2006р. (реєстровий №3233), а саме: шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», та встановити початкову ціну, яка погоджена іпотекодавцем та іпотекодержателем в договорі іпотеки, а саме в розмірі 429 305 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 08.12.2006р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 63 000 доларів США, а ОСОБА_1 зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 07.12.2017р. згідно з графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Кредитного договору), якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,3% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив би позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Також, сторони домовились, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь якої з обставин, передбачених Договором (п.п. 1.1. - 1.3.2. Кредитного договору).

Відповідно додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися помісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів, згідно з п. 1.3.5. кредитного договору, відбувається з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти.

Позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі. Всупереч умов кредитного договору, ОСОБА_1 з травня 2012р. не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по наданому кредиту у встановлені договором строки та розмірі, також мас заборгованість по сплаті нарахованих процентів за користування кредитними коштами, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання.

Згідно з п. 7.1. кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/ або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

Таким чином, станом на 27.08.2014р. заборгованість ОСОБА_1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 32 747,61 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.08.2014р. становить 454 896 (чотириста п'ятдесят чотири тисячі вісімсот дев'яносто шість) грн. 20 коп., з яких: 30 062,56 дол. США. що за курсом НБУ станом на 27.08.2014р. становить 417 598,24 грн. - кредитна заборгованість; 2 685,05 дол. США, що за курсом НБУ станом на 27.08.2014р. становить 37 297,96 грн. - заборгованість по процентам.

Сума заборгованості ОСОБА_1 по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит станом на 27.08.2014р. становить 1 022,16 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.08.2014р. становить 14 198,79 грн., з яких: 851,99 дол. США., що за курсом НБУ станом на 27.08.2014р. становить 11834,96 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 170,17 дол. США., що за курсом НБУ станом на 27.08.2014р. становить 2363,83 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

3 метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за кредитним договором, позивачем, на підставі договору іпотеки №0/3 від 08.12.2006р., за реєстровим №3233 прийнято від відповідача ОСОБА_2 в заставу нерухоме майно - предмет іпотеки, а саме: трьохкімнатну квартиру за № 286, загальною площею 65,9 кв. м., житловою площею 39,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, б-р. Слави, буд. № 18.

Предмет іпотеки є приватною власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3 23.11.1999р. за реєстром № 2681, зареєстрованого в ДБТІ 31.10.2000р., записано в реєстрову книгу № 424п за реєстровим № 305-265, реєстраційний номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно № 17011970.

Пунктом 1.1. Договору іпотеки №0/3 від 08.12.2006р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» (назву змінено на АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2, встановлено, що ринкова вартість предмету іпотеки, згідно звіту субєкта оціночної діяльності, становить 429 305 (чотириста двадцять девять тисяч триста пять) грн. За домовленістю сторін заставна вартість предмету іпотеки складає 429 305 (чотириста двадцять дев'ять тисяч триста п'ять) грн. (а.с. № 22-25 т. 1).

Відповідно до п. 4 Договору іпотеки у разі порушення позичальником та/або іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за договором іпотеки, банк має право на звернення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов договору іпотеки та інших підстав, передбачених законодавством України.

23.06.2014р. позивачем на адресу відповідачів були направлені вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, якими було попереджено, що у разі не погашення простроченої заборгованості, банк вимагатиме виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі, також буде вимушений вжити заходів щодо дострокового повернення суми кредиту, що залишилась, сплати нарахованих процентів та пені, та використає своє право щодо звернення на стягнення на предмет іпотеки, проте станом на сьогоднішній день відповідачами зобов'язання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту не виконані.

03.02.2016р. заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська були задоволені позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» та присуджено до стягнення на користь банку з ОСОБА_1 суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.12.2006р. станом на 27.08.2014р. в розмірі 32 747, доларів США та присуджено звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №0/3 від 08.12.2006р. (реєстровий №3233), а саме: трьохкімнатну квартиру за № 286, загальною площею 65,9 кв. м., житловою площею 39,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, б-р. Слави, буд. № 18, що є приватною власністю ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3 23.11.1999р. за реєстром № 2681, зареєстрованого в Дніпропетровському БТІ 31.10.2000р., записано в реєстрову книгу № 424п за реєстровим № 305-265, реєстраційний номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно № 17011970, для задоволення вимог ПАТ "УкрСиббанк", що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.12.2006р. станом на 27.08.2014р. в розмірі 32 747,61 доларів США. Встановлено спосіб реалізації нерухомого майна - предмету іпотеки за іпотечним договором №0/3 від 08.12.2006р. (реєстровий №3233), а саме: шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», та встановити початкову ціну, яка погоджена іпотекодавцем та іпотекодержателем в договорі іпотеки, а саме в розмірі 429 305 (чотириста двадцять девять тисяч триста п'ять) грн. (а.с. № 188 191 т.1).

01.11.2016р. від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 21.10.2016р. а.с. № 216 т. 1) надійшла заява про перегляд вищевказаного рішення, в якій він просив переглянути заочне рішення суду, оскільки відповідач не приймав участь під час судових засідань, про винесене судом рішення дізнався лише 26.10.2016р., коли представник ознайомився з матеріалами справи. З огляду на те, що відповідач не приймав участь при розгляді справи, його представник вважає, що при винесені рішення суд не мав змоги всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для прийняття рішення, а саме те, що квартира, на яку звернуто стягнення, на момент винесення рішення не перебувала в іпотеці у банка та не належала відповідачу ОСОБА_2 Також представник відповідача вважав, що судом було фактично здійснено подвійне стягнення під час винесення рішення, оскільки стягнуто заборгованість та звернуто стягнення на предмет іпотеки; банком не було надано жодних доказів, які б підтверджували оплату за кредитним договором; суд при прийнятті рішення керувався положенням Закону України «Про іпотеку», які регулюють позасудові способи звернення стягнення; суд не звернув уваги на те, що звіт про оцінку майна є чинним протягом шести місяців з моменту його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання.

06.12.2016р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду та скасовано заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2016р. по цивільній справі № 201/11742/14-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Справу призначено до розгляду (а.с. № 221 т. 1, а.с. 2 т. 2).

Представник позивача - ОСОБА_5 (діє на підставі довіреності від 29.12.2016р. а.с. № 32 т. 2) в судове засідання надала заяву, в якій просила задовольнити позов у повному обсязі, згідно до уточнених позовних вимог, розглянувши справу за її відсутності з винесенням заочного рішення суду (а.с. № 31 т. 2).

Відповідачі в судові засідання 16.02.2017р., 28.03.2017р. та 25.05.2017р. тричі поспіль не зявилися, про дату та час слухання справи повідомлялася належним чином за адресами, наданими адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. №72, 73 т. 1), що співпадають з адресами, вказаними позивачем у позовній заяві (а.с. № 1 т. 1). До суду поверталися конверти з обох місць проживання (перебування) відповідачів з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 5, 6, 23, 25, 27, 30 т. 2). Окрім того, відповідачі викликалися до суду через оголошення у пресі (а.с. № 33 т. 2). Про причини не явки відповідачі суд не сповістили, ніяких заяв та клопотань до суду не надіслали. Зважаючи на це, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідачі вважаються такими, що належним чином повідомлені про дату та час слухання справи.

Окрім того, про дати судових засідань повідомлявся представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 за адресою, вказаною у довіреності від 21.10.2016р. а.с. № 8 т. 1), проте, конверти з судовими повістками на 28.03.2017р., 25.05.2017р. повернулися до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 22, 29 т. 2).

Враховуючі вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України та за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України винести по справі заочне рішення суду.

Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання відбувалося без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

У ч. 2 ст. 590 ЦК України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

В даному випадку судом встановлено, що 08.12.2006р. між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 63 000 (шістдесят три тисячі) доларів США, а ОСОБА_1 зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 07.12.2017р. згідно з графіком погашення кредиту (Додаток №1 до кредитного договору), якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,3% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку. передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Також, сторони домовились, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь - якої з обставин, передбачених договором (п.п. 1.1. - 1.3.2. Кредитного договору) (а.с. № 7-17 т. 1).

Відповідно Додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися помісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів, згідно з п. 1.3.5. кредитного договору, відбувається з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. Згідно з п. 7.1. кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/ або комісій, ОСОБА_1 сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені (а.с. № 18-21 т. 1).

Позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки (а.с. № 46 т. 1).

Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_1 з травня 2012р. не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по наданому кредиту у встановлені договором строки та розмірі, також має заборгованість по сплаті нарахованих процентів за користування кредитними коштами, порушує взяті на себе договірні зобовязання, що підтверджено розрахунком (а.с. № 33-45 т. 1).

Таким чином, станом на 27.08.2014р. заборгованість ОСОБА_1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 32 747,61 (тридцять дві тисячі сімсот сорок сім) доларів США 61 цент, що за курсом НБУ станом на 27.08.2014р. становить 454 896,20 (чотириста п'ятдесят чотири тисячі вісімсот дев'яносто шість) грн. 20 коп., з яких:

30 062,56 дол. США. що за курсом НБУ станом на 27.08.2014р. становить 417 598,24 грн. - кредитна заборгованість;

2 685,05 дол. США. що за курсом НБУ станом на 27.08.2014р. становить 37 297,96 грн. - заборгованість по процентам.

Сума заборгованості ОСОБА_1 по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит станом на 27.08.2014р. становить 1 022,16 (одну тисячу двадцять два) долара США 16 центів, що за курсом НБУ станом на 27.08.2014р. становить 14 198,79 (чотирнадцять тисяч сто дев'яносто вісім) грн. 79 коп., з яких:

851,99 дол. США. що за курсом НБУ станом на 27.08.2014р. становить 11834,96 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту;

170,17 дол. США. що за курсом НБУ станом на 27.08.2014р. становить 2363,83 грн. - пеня за прострочення сплати процентів;

3 метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за кредитним договором, позивачем, на підставі договору іпотеки №0/3 від 08.12.2006р., за реєстровим №3233 прийнято від ОСОБА_2 в заставу нерухоме майно - предмет іпотеки, а саме: трьохкімнатну квартиру за № 286, загальною площею 65,9 кв. м., житловою площею 39,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, б-р. Слави, буд. № 18 (а.с. № 22-25 т. 1).

Предмет іпотеки є приватною власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3 23.11.1999р. за реєстром № 2681 (а.с. № 31-32 т. 1), зареєстрованого в Дніпропетровському БТІ 31.10.2000р., записано в реєстрову книгу № 424п за реєстровим № 305-265, реєстраційний номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно № 17011970 (а.с. № 26-30 т. 1 ).

Відповідно до п. 4 договору іпотеки у разі порушення позичальником та/або іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за договором іпотеки, банк має право на звернення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов договору іпотеки та інших підстав, передбачених законодавством України.

23.06.2014р. позивачем на адресу обох відповідачів були направлені вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, якими було попереджено, що у разі не погашення простроченої заборгованості, банк вимагатиме виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі, також буде вимушений вжити заходів щодо дострокового повернення суми кредиту, що залишилась, сплати нарахованих процентів та пені, та використає своє право щодо звернення на стягнення на предмет іпотеки, між тим, відповідачі на поштове відділення за отриманням рекомендованих листів не зявилися, отже вони через певний проміжок часу були повернуті банку (а.с. № 47-52, 80-83 т. 1).

Проте, станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 свої зобов'язання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту, не виконав.

З огляду на те, що ОСОБА_1 не надано суду жодного доказу того, що заборгованість по кредитному договору погашена, то суд вважає, що з тільки з відповідача ОСОБА_1 (як сторони кредитного договору) необхідно стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за кредитним договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.12.2006р. станом на 27.08.2014р. в розмірі 32 747,61 (тридцять дві тисячі сімсот сорок сім) доларів США 61 цент, з яких:

- 30 062,56 дол. США - кредитна заборгованість;

- 2 685,05 дол. США - заборгованість по процентам, та в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також, у повному обсязі підлягають задоволенню й позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит, з огляду на таке.

Позивач просить стягнути пеню в розмірі 14 198,79 (чотирнадцять тисяч сто дев'яносто вісім) грн.79 коп., що за курсом НБУ станом на 27.08.2014р. відповідає 1022,16 (одну тисячу двадцять два) долара США 16 центів, з яких:

851,99 дол. США. що за курсом НБУ станом на 27.08.2014р. становить 11834,96 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту;

170,17 дол. США. що за курсом НБУ станом на 27.08.2014р. становить 2363,83 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Ця заборгованість утворилася починаючи з травня 2012р.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю, зокрема, у відповідність до п. 1 цієї норми Закону, до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік.

Позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. На це звернув увагу Верховний Суд України у своїй постанові №6-20цс14 від 19.03.2014р., яка у відповідність до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, в даному випадку позивач вимагає стягнення пені за період, що перевищує строк позовної давності, встановлений для даного виду стягнень.

Разом із тим, згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Із заявою про застосування позовної давності відповідачі до суду не зверталися, а тому відсутні правові підстави для застосуванням судом позовної давності.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню сума боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.12.2006р. станом на 27.08.2014р. в розмірі 32 747,61 (тридцять дві тисячі сімсот сорок сім) доларів США 61 цент, з яких:

- 30 062,56 дол. США - кредитна заборгованість;

- 2 685,05 дол. США - заборгованість по процентам,

та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит в розмірі 14 198,79 (чотирнадцять тисяч сто дев'яносто вісім) грн. 79 коп.

Доходячи до такого висновку, суд враховує, що відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. N 5 «У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України».

Крім того, керуючись вимогами ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, суд враховує правовий висновок, викладений ВСУ у справі № 6-145цс14 від 24.09.2014р., за яким у силу положень ст.ст. 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету КМУ від 19.02.1993р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути і грошову суму в іноземній валюті.

Відповідно п. 10 зазначеної постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, за якими банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (ст.ст. 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення НБУ відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15.02.2011р. № 3024-УІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (п. 2 ст. 5 Декрету про валютне регулювання).

На вимогу вищезазначених норм, позивачем до уточненої позовної заяви за вих. №26-52-233 від 21.05.2015р. були додані копія банківської ліцензії (а.с. № 112 т. 1), а також дозволу на проведення операцій з валютними цінностями (а.с. № 113 т. 1), які в сукупності підтверджують право позивача здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті.

Стосовно вимог про стягнення звернення на предмет іпотеки суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05.06.2003р. іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Нормою ст. 3 вказаного закону передбачено, що іпотека виникає на підставі договору. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 31.10.2016р., квартира АДРЕСА_1 з 12.02.2015р. перебуває у власності ОСОБА_6 (а.с. № 208 209 т. 1). Вказана квартира не перебуває в іпотеці банку позивача.

За таких обставин, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки не можуть бути задоволені судом.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням результату розгляду справи, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. № 6 т. 1). Судові витрати с ОСОБА_2 суд не стягує у з,вязку з відмовою у задоволені позовних вимог до нього.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 554, ч. 1 ст. 546, ст. ст. 575, 589, 590, 1050, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», постановою Пленуму Верховного Суду України „Про судове рішення у цивільній справі від 18.12.2009р. № 14, правовий висновок, викладений ВСУ у справі № 6-145цс14 від 24.09.2014р., ст.ст. 1, 3, 12, 33, 35, 38, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 74-76, 88, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197, 212, 213, 214, 215, ч. 1 ст. 224, ч. 3 ст. 232 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код Банку 09807750) з ОСОБА_1 (м. Дніпропетровськ, б-р. СлавиАДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_1) суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.12.2006р. станом на 27.08.2014р. в розмірі 32 747,61 (тридцять дві тисячі сімсот сорок сім) доларів США 61 цент, з яких:

- 30 062,56 дол. США - кредитна заборгованість;

- 2 685,05 дол. США - заборгованість по процентам,

та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит в розмірі 14 198 (чотирнадцять тисяч сто дев'яносто вісім) грн. 79 коп.

В задоволенні решти позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також в задоволені позовних вимог до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків. МФО 351005, код 098077509) судові витрати по сплаті судового збору при подачі позову, а саме - 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. ст. 223, 232 ЦПК України.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Ткаченко Н.В.