Справа № 150/248/17
Провадження №2/150/129/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі головуючої судді Кушнір Б.Б., за участю секретаря судового засідання Гендзьори О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом про визнання права власності на спадкове майно земельну ділянку, площею 1,85га, розміщену на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області. Як на підставу позовних вимог посилається на ту обставину, що після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, однак, оформити своїх спадкових прав за заповітом вона не має можливості, оскільки правовстановлюючі документи на земельну ділянку не видавалися у звязку зі смертю власника, що стало підставою для відмови нотаріуса у оформленні спадкових прав та, відповідно, звернення до суду з даним позовом.

Позивач та її представник в судове засідання не зявились, через канцелярію суду представник позивача ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримують та просять задоволити позов повністю.

Бабчинецька сільська рада Чернівецького району Вінницької області явку представника в судове засідання не забезпечила, подала заяву про розгляд справи без участі свого представника, позовні вимоги визнають повністю та не заперечують щодо їх задоволення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалення судового рішення проводиться в порядку, встановленому, зокрема,ст.174 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою.

Суд, розглянувши справу, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

21 березня 1997 року в с.Бабчинці Чернівецького району Вінницької області померла ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 290084.

Розпорядженням голови Чернівецької районної державної адміністрації №147 від 30.09.2004року «Про затвердження технічної документації по передачі земельних часток (паїв) в натурі та видачі державних актів на право власності на землю громадянам-власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Хлібороб» на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району», списком громадян, яким надається у власність земельна частка (пай) колишнього КСП «Хлібороб», с.Бабчинці Чернівецького району Вінницької області (за №158), довідкою відділу Держгеокадастру у Чернівецькому районі Вінницької області від 26.09.2016 року за №Г-593/0-6186-16, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 22.09.2016 року №500/86-16, наданим відділом Держгеокадастру у Чернівецькому районі Вінницької області, доведено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 входить земельна ділянка (пай) площею 1,85 га, яка розташована на території Бабчинецької Чернівецького району Вінницької області.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця.

Із матеріалів справи слідує, що 21.03.1997 року померла ОСОБА_2, відтак, до відносин, повязаних зі спадкуванням застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР (1963року).

Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР (в редакції від 08.10.1999 року), спадкоємство здійснюється за законом та за заповітом.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР (в редакції від 08.10.1999 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (в редакції від 08.10.1999 року).

Із заповіту, вчиненого ОСОБА_2 23.04.1990 року та посвідченого секретарем Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області вбачається, що спадкодавець все своє майно, що буде належати йому на день смерті і на яке за законом матиме право заповілаДудніку ОСОБА_4 і ОСОБА_1. За даними Бабчинецької сільської ради заповіт не змінено і не скасовано.

Відповідно до статті 548 ЦК УРСР (в редакції від 08.10.1999 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР (в редакції від 08.10.1999 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини..

Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 її донька - ОСОБА_5 спадщину прийняла фактичним вступом у володіння спадковим майном, відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Бабчинецької сільської ради №1067 від 11.02.2016року, однак, звернувшись в нотаріальну контору для оформлення своїх спадкових прав отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.01.2017року за №26/02-31).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ №086029 від 30.10.2007 року вбачається, що ОСОБА_6 помер 27.10.2007року у м.Вінниця. Доказів прийняття спадщини ОСОБА_6 за заповітом після смерті ОСОБА_2 чи іншими спадкоємцями ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Копією спадкової справи №11/2017 до майна померлої 21.03.1997року ОСОБА_2 та долученими до матеріалів справи копіями заповіту, свідоцтва про смерть ОСОБА_6, свідоцтвом про народження ОСОБА_7, свідоцтвом про одруження ОСОБА_7, згідно якого після одруження отримала прізвище ОСОБА_5, довідками виконавчого комітету Бабчинецької сільської ради, доводиться, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, яка прийняла спадщину фактичним вступом у володіння спадковим майном.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням голови Чернівецької районної державної адміністрації № 147 від 30.09.2004 року та списком громадян, яким надається у власність земельна частка (пай) колишнього КСП «Хлібороб», ОСОБА_2 було включено до списку громадян, яким надається у власність земельна ділянка (пай) колишнього КСП «Хлібороб».

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю ОСОБА_1 з дня смерті ОСОБА_2 належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред*явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Відтак, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину - є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Таким чином, будь-яких перешкод для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, що залишились після смерті ОСОБА_2, під час судового розгляду не встановлено.

Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем як спадкоємцем слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 73, 158, 174, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, площею 1,85га, розміщену на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, яка належала ОСОБА_2, що померла 21.03.1997 року в с.Бабчинці Чернівецького району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Кушнір Б.Б.