Провадження № 2/582/274/17
Справа № 582/498/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2017 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області в складі :

головуючого судді Жмурченка В.Д.

за участю секретаря Коваль В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в смт. Недригайлів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вільшанської сільської ради Недригайлівського району Сумської області про визнання права власності на самочинно збудоване майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом та просить суд винести рішення, яким визнати за позивачкою, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою с. Вільшана, Недригайлівського району Сумської області, вул. Інтернаціональна, буд. 22, право власності на самочинно побудовані споруди, розташовані за адресою: вул. Інтернаціональна, буд. 22, с. Вільшана, Недригайлівського району Сумської області, а саме: житловий будинок Літ. Ж-2, сарай Літ.Е, гараж Літ. Д, тамбур Літ. ж, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 29.10.2015 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з'явилися, але представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

Представник Вільшанської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, відповідача по справі, в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази.

Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2015 року в с. Вільшана, Недригайлівського району Сумської області помер чоловік позивачки, ОСОБА_3.

Після смерті останнього позивачка є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, адже на момент смерті спадкодавця, вона перебувала із ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження І-АБ №246794 від 04.08.1972 року (а.с.9).

Після смерті свого чоловіка, ОСОБА_1, отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок в с. Вільшана Недригайлівського району вул. Інтернаціональна буд. 22 з надвірними будівлями і спорудами. Копія свідоцтва додається до позовної заяви. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0870 га., яку позивачка також отримала у спадщину після смерті свого чоловіка, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом НВІ №495684.

В той же час, нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, було відмовлено у посвідченні майнових прав на деякі будівлі у зв'язку з наступним.

Так, після 2000 року приблизно на протязі десяти років чоловік позивача, під час проживання в даному господарстві самовільно здійснив будівництво: житлового будинку - Літ. Ж-2, сараю - Літ. Е, гаражу - Літ. Д, тамбура - Літ. ж. З свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 16.01.1990 року, вбачається, що ОСОБА_3 за життя набув права власності на домоволодіння за адресою с. Вільшана вул.. Інтернаціональна буд. 22, тож спірні об'єкти були збудовані останнім у власному домоволодінні.

Право власності на дані об'єкти домоволодіння, спадкодавець не оформив, у зв'язку з чим вони не ввійшли до спадкової маси та свідоцтво про право на спадщину на них не може бути видане, про що нотаріусом було зазначено при оформленні спадку.

Про той факт, що на земельній ділянці, яка на праві приватної власності належала ОСОБА_3, є самовільно збудовані споруди, позивач дізналася лише після смерті чоловіка. Оскільки вказані факти позбавляють можливості отримати спадщину на все майно і зареєструвати на нього право власності, вважаю, що є достатні підстави для визнання за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудовані споруди, розташовані за адресою: вул. Інтернаціональна буд. 22, с. Вільшана Недригайлівського району Сумської області, а саме: житловий будинок - Літ. Ж-2, сарай - Літ. Е, гараж - Літ. Д, тамбур - Літ. ж, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 29 жовтня 2015 року. Про те, що вказані об'єкти є самовільно збудованими і не входять до складу спадщини, наявна відповідна відмітка в свідоцтві про право на спадщину (а.с.14).

Відповідно до звіту про оцінку майна від 19 квітня 2017 року, наданого ПП «Бюро Аспект» вартість вказаного самовільно збудованого майна становить 125 230 грн. (а.с.15).

З Технічного паспорту на житловий будинок по вул. Інтернаціональна буд. 22 в с. Вільшана також мається відмітка, що вказане вище майно є самочинно збудованим.

Зазначене самовільне будівництво було здійснено чоловіком позивача в межах власної земельної ділянки і відповідно до правил забудови не порушують інтереси інших осіб та відповідають вимогам санітарних норм.

Факт дотримання будівельних норм посвідчується звітом по огляду та оцінці технічного стану будівельних конструкцій, наданого Філією комунальної установи «Управління розвитку інфраструктури та архітектурного планування Сумського району» в м. Ромни». Зокрема з даного висновку вбачається, що житловий будинок - Літ. Ж-2, сарай - Літ. Е, гараж - Літ. Д, тамбур - Літ. ж є придатними до експлуатації.

Будь-які претензії з боку власників суміжних земельних ділянок відсутні.

У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новоєтворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором: або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації".

За змістом ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити, на ній будівлі та споруди. Право власника на забудову здійснюється ним. за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а. також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до п. 3.2 Листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - «Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 7 ПГГВСУ від ЗО травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». За змістом зазначених роз'яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3, 5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК).

Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об'єкти, самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3, 5 ст. 376 ЦК України) належало спадкодавцю, воно також належить спадкоємцю, який прийняв спадщину. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5 ст. 376 ЦК України, є суб'єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм: статей 1216, 1218 ЦК України.

Відповідно до ст. 376 ЦК. України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб..

На даний час ОСОБА_1 оформляє спадкові права на домогосподарство, яке розташоване по вул. Інтернаціональна, буд. 22 в с. Вільшана, Недригайлівського району, Сумської області, з даного приводу претензії в Вільшанській сільській раді Недригайлівського району Сумської області, відсутні. Земельна ділянка, на якій розташовані спірні об'єкти нерухомості належить позивачеві. Самочинні будови не шкодять стороннім особам. Порушень будівельних норм та правил, які б перешкоджали визнанню права власності на самочинні будови не має.

Ввести в експлуатацію самочинне будівництво від імені чоловіка позивачки, також вже не можливо, у зв'язку з його смертю.

Оформити спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 не має можливості, оскільки при житті він не узаконив дане будівництво та не провів його відповідну реєстрацію.

Нотаріальна контора на даний час не видає позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на дане майно.

Право власності на самочинно збудоване майно може бути визнане тільки рішенням суду.

За померлою особою право власності не визнається, оскільки за ст. 25 ЦК України правоздатність такої особи припиняється з її смертю.

За відсутності правовстановлюючих документів на ім'я померлого, згідно з положеннями ст. 67 Закону України «Про нотаріат» позивач позбавлений можливості одержати в нотконторі свідоцтво про право на спадщину на це нерухоме майно.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 174, 212, 215, 293, 294 ЦПК України, ст.ст.328, 331, 375, 376, 392 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою с. Вільшана, Недригайлівського району Сумської області, вул. Інтернаціональна, буд. 22, право власності на самочинно побудовані споруди, розташовані за адресою: вул. Інтернаціональна, буд. 22, с. Вільшана, Недригайлівського району Сумської області, а саме: житловий будинок Літ. Ж-2, сарай Літ.Е, гараж Літ. Д, тамбур Літ. ж, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 29.10.2015 року.

Це рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Недригайлівський районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:підпис оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_4