АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/2745/17 Головуючий 1 інст. - Шарко О.П. Справа № 645/2369/16-ц Доповідач - Карімова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Краснікової Лілії Сергіївни на заочне рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від

15 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання за ним права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого ХМЦПДЖФ від 26.01.1994 року №8-94-16070, квартира за зазначеною адресою на праві спільної власності належала його брату ОСОБА_5 (відповідачу) та їх батькам: ОСОБА_7 і ОСОБА_8 Частка кожного зі співвласників складала 1/3.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини вказаної квартири. Він (позивач) та його брат ОСОБА_5 і батько ОСОБА_7 як спадкоємці першої черги за законом фактично прийняли спадщину. Після смерті матері позивач постійно відвідував батька та брата у спірній квартирі, узяв собі деякі її речі, у зв'язку з чим вважає, що належну матері 1/3 частину квартири вони успадкували утрьох, по 1/9 частині кожний.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько - ОСОБА_7, на момент смерті якого останньому належали 4/9 частини спірної квартири, на які й відкрилася спадщина. Спадщину він та відповідач прийняли, оскільки постійно проживали та були зареєстровані у спірній квартирі разом, у зв'язку з чим вважає, що після смерті батька на них з братом припадає по 2/9 частини спірної квартири. Тобто позивач вважав, що його спадкова частка після смерті батьків складає 1/3 частину спірної квартири.

Оскільки правовстановлюючий документ на квартиру відсутній, йому було іфдмовлено нотаріусом в оформленні спадкових прав.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2017 рокув задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вказане рішення суду першої інстанції оскаржено ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі.

Вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, а саме: інформації КП «Харківське міське БТІ» від 23.02.2016 року № 1019, згідно якої станом на 31.12.2016 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ХМЦПДЖФ від 26.01.1994 року. р.н.8-94-16070.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у засіданні.

Між тим оскаржуване рішення суду першої інстанції в повному обсязі не відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3,суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавців ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на спірну квартиру.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону та обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Обираючи спосіб захисту свого порушеного права, позивач відповідно до ст.10 ЦПК України повинен довести, що його право є порушеним.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_3 є сином ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія

НОМЕР_1 від 11.09.1954 року.

Відповідно до свідоцтва права власності на житло, виданого ХМЦПДЖФ від 26.01.1994 року №8-94-16070, на яке посилається позивач, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності його брату ОСОБА_5 та їх батькам ОСОБА_7 і ОСОБА_8

Зазначені обставини підтверджуються відповіддю на запит адвоката ЮК Київського району . Харкова директора Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Садовського О.М. від 10.03.2016 року за № 771/О/22-16, з якої вбачається, що відповідно до інформації КП «Харківське міське БТІ» від 23.02.2016 № 1019 згідно з матеріалами інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ХМЦПДЖФ від 26.01.1994 року №8-94-16070.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини вищевказаної квартири.

Після смерті матері позивач ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_5 та їх батько ОСОБА_7 як спадкоємці першої черги за законом фактично прийняли спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько сторін ОСОБА_7, на час смерті якого останньому належали 4/9 частини спірної квартири, на які й відкрилася спадщина.

Спадщину після смерті батька позивач прийняв, оскільки постійно проживав та був зареєстрований у спірній квартирі разом з ним.

Як вбачається з відповіді Дванадцятої Харківської нотаріальної контори № 2098 від 27.07.2015 року, на усне звернення представника ОСОБА_10, яка діяла від імені ОСОБА_3, останньому повідомлено, що оформити спадкове право після смерті ОСОБА_7 на належну йому частину квартири АДРЕСА_1 не вбачається можливим, оскільки відсутній правовстановлюючий документ щодо належності цього майна спадкодавцям.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що на час виникнення права на спадщину у спадкодавця ОСОБА_8, а потім у ОСОБА_7 були відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння.

Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця, органів реєстрації нерухомого майна тощо.

Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 28 листопада 2014 року за адресою:

АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_3., ОСОБА_5, власником зазначено ОСОБА_7

Згідно відповідейКП «Жилкомсервіс» №1477/02-14, №1611/02-14 від 19.06.2015 року правовстановлюючі документи на спірну квартиру відсутні.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину якщо протягом спроку, встановленого ст.1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 фактично прийняли спадщину, проживаючи у спірній квартирі.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 23 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки нотаріусом видана відмова у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірну квартиру, то позивач позбавлений права оформлення спадщини в інший спосіб.

Таким чином, з викладеного вбачаються підстави для задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом

Висновок районного суду про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/3 спірної квартири в порядку спадкування за законом є необґрунтованим та зробленим з порушенням норм матеріального права, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування заочного рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2017 рокуі та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2017 року скасувати.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: