УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Гулька Б.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 8 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 6 лютого 2007 року між ним та публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») було укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 19 тис. доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 6 лютого 2007 року між ними було укладено договір іпотеки, предметом якої був житловий будинок АДРЕСА_1. Зазначав, що вказаний кредитний договір не містить інформацію про наявність у банка повноважень на здійснення валютних операцій на видачу валютних кредитів резидентам України фізичним особам для використання на території України і йому така інформація надана не була. Крім того, відповідач відповідно до генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій мав право надавати споживчий фінансовий кредит іноземною валютою та виконати кредитний договір від 6 лютого 2007 року лише з дати видачі генеральної ліцензії по 16 жовтня 2011 року.

Крім того, вказаний кредитний договір зі сторони Банку був підписаний неповноважною особою.

Позивач зазначив, що банківська установа не повідомляла його у письмовій формі перед укладанням договору споживчого кредиту про переваги та недоліки пропонованих схем кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо). Також йому не була повідомлена сукупна вартість договорів у гривні, не було надано інформацію щодо податкового режиму сплати відсотків та про державні субсидії, на які він має право або відомості про те, у кого він може одержати відповідну інформацію. У кредитному договорі в іноземній валюті немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, немає умов, які п.п. 3.2, 3.4 розділу Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, а також не надавались окремі письмові документи з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживачів.

Ураховуючи наведене, просив суд визнати кредитний договір від 6 лютого 2007 року та договір іпотеки від 6 лютого 2007 року недійсними, виключити з реєстру обтяжень та заборон відчуження запис про обтяження та заборону відчуження нерухомого майна за договором іпотеки від 6 лютого 2007 року, а саме будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 8 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзіОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), урахувавши положення Закону України «Про захист прав споживачів», правильно виходили із того, що чинним на час укладення договору законодавством банкам не заборонялось надавати кредити в іноземній валюті, крім того, відповідач мав таку ліцензію. Також чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачалось попередження споживача при укладенні кредитного договору в іноземній валюті про те, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач. Також суди вірно виходили із того, що підписавши кредитний договір, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі, позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 8 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Б.І.Гулько

С.П.Штелик