ун. № 759/1263/17
пр. № 2-др/759/16/17
06 червня 2017 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,
секретаря Чернишук К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві Маціборук В.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,
У квітні 2017 р. заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, просить суд ухвалити додаткове рішення по справі, посилаючись на ті підстави, що 08.02.2017 Святошинським районним судом м. Києва було винесено ухвалу, в якій було відмовлено у задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Маціборук В.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.
При постановлені вищевказаної ухвали, судом не вирішувалось питання щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яке було застосовано до попереднього керівника боржника ОСОБА_5, 21.06.2016 Святошинським районним судом м.Києва по справі №6/759/216/16, який станом на 23.01.2017 вже не є керівником ТОВ «БК «Азімут».
Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд вважає, що питання про ухвалення додаткового рішення можна розглянути на підставі наявних в матеріалах доказах, оскільки в судове засідання сторони не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.
Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 №14 передбачено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід ухвалити додаткове рішення по справі щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яке було застосовано до попереднього керівника боржника - ОСОБА_5.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. керуючись п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 №14, ст. 220 ЦПК України,-
Доповнити ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 08.02.2017 у справі за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві Маціборук В.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.
Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке було застосовано до попереднього керівника боржника ОСОБА_5.
Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення додаткового рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання рішення суду.
СУДДЯ: