Справа № 204/6574/17
Провадження № 2/204/2017/17 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

за участю відповідачки ОСОБА_2

за участю представника третьої особи Волошенюк Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні її малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3; та стягнути з неї аліменти на утримання її малолітніх дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18 жовтня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття, на користь ОСОБА_1. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона є бабусею малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Її донька та мати онуків - ОСОБА_2, почала зловживати наркотичними засобами. У червні 2017 року продала квартиру за адресою: АДРЕСА_1, в якій проживала разом з дітьми, та покинула онуків на неї, після чого вона разом з онуками проживає у своєму житлі за адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_2 знаходилася на лікуванні в КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР, але самостійно залишила лікувальний заклад та під наглядом лікаря-нарколога не перебуває. Інформація про батька онуків записана зі слів матері. На цей час позивачка зареєструвала онуків в електрону чергу до КЗО «ДНЗ (ясла - садок) № 158 комбінованого типу» ДМР, здійснила постановку на облік до ДЗ «Спеціалізованої багатопрофільної лікарні № 1 МОЗ України» та медичне обстеження онуків, влаштувала до КЗ «Дитячий протитуберкульозний санаторій № 5» ДОР. Онуками опікується виключно вона сама, виховує, годує, одягає та замість матері виконує її батьківські обов'язки. Станом здоров'я також опікується самостійно, відводить онуків до лікарні, купує необхідні ліки. Матір дітьми не опікується, матеріально не допомагає, жодного разу не відвідала дітей, дітей не утримує та ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідачка в судовому засіданні визнала позовні вимоги позивачки та не заперечувала проти їх задоволення. При цьому, вказала, що вона не зможе забезпечити дітей всім необхідним та приділяти їм належну увагу. Також зазначила, що наразі вона перебуває в реабілітаційному центрі релігійної громади. Релігійна громада її не відпускає додому. Тому вихованням дітей вона займатися не може.

Представник третьої особи Волошенюк Г.С. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивачки та просила їх задовольнити.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, є матір'ю малолітніх дітей:

-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3, виданим 07.09.2011 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 940 від 07.09.2011 року (а.с.6);

-ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_4, виданим 06.06.2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 526 від 06.06.2013 року (а.с.7);

-ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_5, виданим 16.09.2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1028 від 16.09.2014 року (а.с.8).

Відомості про батька дітей записані на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується відповідними Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.9-11).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Проте, відповідачка вихованням своїх малолітніх дітей не займається, не спілкується з ними, матеріально не забезпечує, не цікавиться успіхами та життям дітей, тобто, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Малолітні - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживають разом із своєю бабусею, ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_2, яка й займається вихованням дітей, а також їхнім матеріальним та духовним забезпеченням.

При цьому, відповідачка зловживає наркотичними засобами, внаслідок чого має психічні та поведінкові розлади, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого, виданої Комунальним закладом «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради (а.с.13).

Вищевказані обставини визнавалися та не заперечувалися сторонами у справі. А тому, дані обставини не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Крім того, відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновок в даному випадку не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а носить рекомендаційний характер для прийняття судового рішення у спорі, який виник між сторонами та є одними із доказів у цивільній справі, оцінка якому має бути надана під час розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав.

Так, згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 13.12.2017 року за № 1311 «Про доцільність позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав у відношенні її малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3», виходячи з інтересів дітей, враховуючи те, що поведінка відповідачки є винною, вона злісно ухиляється від виховання дітей, керуючись ст. 164 Сімейного кодексу України, орган опіки вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав у відношенні її малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства.

Однак, в даній сім'ї мати не створила дітям повноцінні і достойні умови життя. Мати не забезпечила їх належними житлово-побутовими умовами.

Таким чином, з урахуванням вищевказаного, суд вважає, що обставини, зазначені позивачкою в її позовній заяві, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи.

Окрім всього вищевказаного, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відповідачка визнає позовні вимоги позивачки, визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а для ухвалення рішення про задоволення позову наявні законні підстави. Тому, суд вважає заявлені позивачкою позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини (від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав у відношенні її малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

При цьому, судом також встановлено, що відповідачка не забезпечує своїх дітей та добровільно допомогу на їхнє утримання не надає. Дітей утримує бабуся - ОСОБА_1, з якою вони проживають.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Тобто, утримання відповідачкою своїх дітей є не її правом, а її обов'язком.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно же з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

У зв'язку з вищевказаними положеннями чинного законодавства, з відповідачки слід стягнути аліменти на утримання її дітей в судовому порядку.

Позивачка просила суд визначити аліменти в частині від заробітку відповідачки в розмірі 1/2 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Проте, судом встановлено, що відповідачка офіційно не працевлаштована та не має постійне регулярне джерело доходу.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Тому, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідачки на утримання її малолітніх дітей, у твердій грошовій сумі.

В силу ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема у статті 182 СК України частину другу викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

В свою чергу, згідно з положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», Установити у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення:

-дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні;

-дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень;

-працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні;

-осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Відповідачка є матір'ю трьох малолітніх дітей, з яких: одній дитині - 6 років; двом - до 6 років, у зв'язку з чим, враховуючи, що на кожну дитину розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідачки на утримання її малолітніх дітей, у розмірі 2500 грн.

За таких обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання її малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з 18 жовтня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття, на користь бабусі дітей, з якими вони проживають - ОСОБА_1, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідачки в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 1280 грн. 00 коп., з яких: судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в сумі 640 грн. 00 коп. (в частині стягнення аліментів) та судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру в сумі 640 грн. 00 коп. (в частині позбавлення батьківських прав) (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом), оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду ухвалою судді від 06 листопада 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 155, 164, 165, 166, 180-183, 191 СК України, ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), ст. ст. 10, 11, 57-61, 174, 179, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав у відношенні її малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3, аліменти на утримання її малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з 18 жовтня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття, на користь бабусі дітей, з якими вони проживають - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3.

На підставі ст. 367 ЦПК України, допустити рішення про стягнення аліментів до негайного виконання в межах суми платежу за 1 місяць.

Копію рішення направити в Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - для відома.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1280 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова