Справа № 739/770/17
Провадження № 2/739/279/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Лукаш Н.Я.,

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1О, (далі позивачка) звернулася до суду з позов до ОСОБА_2 (далі відповідач) про розірвання шлюбу, укладеного ними 13 серпня 2005 року, та стягнення аліментів на утримання спільних дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що потягом останнього року вони не проживають разом, не виконують сімейних обовязків, постійні сварки між ними неодноразово відбувалися в присутності їхніх дітей. Вказує, що відповідач не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у неї та їхніх дітей, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної поваги, дружби та взаємодопомоги. Над даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання ними припинено, тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Також вказує, що їхні спільні діти на даний час проживають та в подальшому будуть проживати разом з нею, відповідач проживає окремо і допомоги на утримання дітей не надає, участі в їх вихованні не приймає.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити повністю з підстав, вказаних у позові, заявила, що подальше збереження їхнього з відповідачем шлюбу вважає неможливим, відповідно строк для примирення просила не надавати. Зазначила, що вона не перебуває у стані вагітності, у них з відповідачем немає спільних дітей віком до одного року. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Берлет», а також залишити проживати разом з нею їхніх спільних дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заявив, що на даний час вони з позивачкою проживають окремо і подальше збереження їхнього шлюбу вважає неможливим тому строк для примирення просив не надавати, висловив згоду на те, щоб спільні діти після розірвання шлюбу проживали з позивачкою, зазначив, що він від утримання своїх дітей не ухиляється і згоден сплачувати аліменти, інших осіб у нього на утриманні немає. При цьому вказав, що він не має постійного місця роботи, його дохід є нерегулярним та мінливим, тому просив стягнути з нього аліменти не у частці від доходу, а в твердій грошовій сумі, у визначенні розміру якої поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №473 (а.с. 9). У шлюбі в них народилося двоє дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7-8). З пояснень позивачки та відповідача вбачається, що позивачка не перебуває в стані вагітності, на утриманні позивачки та відповідача немає дітей віком до одного року. На даний час позивачка та відповідач спільним побутом не повязані, проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, примирення між ними неможливе.

Частиною третьою статті 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені судом обставини життя позивача та відповідачки свідчать, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і його спільним з відповідачкою дітям.

За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між позивачкою та відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню повністю.

Зважаючи на згоду позивачки та відповідача щодо місця проживання їхніх спільних дітей, які на даний час проживають з позивачкою, керуючись положеннями статті 160 СК України, суд вважає за необхідне залишити малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживати разом з позивачкою.

Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до розяснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Оскільки відповідач на даний час проживає окремо від позивачки та їхніх спільних дітей (а.с. 12), домовленість між ними про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання їхніх спільних дітей.

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які підлягають стягненню в даному випадку з відповідача на користь позивачки, суд бере до уваги відомості про відсутність у відповідача постійного місця роботи та постійного доходу, пояснення останнього про те, що його дохід є нерегулярним та мінливим, враховує кількість дітей на утримання яких стягуються аліменти, визначений законодавством розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, наявність у позивачки на рівні з відповідачем обовязку утримувати спільних дітей, відсутність у відповідача та у їхніх спільних з позивачкою дітей захворювань, що потребували б додаткових витрат, а також відсутність на утриманні відповідача інших осіб.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їхніх спільних дітей у твердій грошовій сумі, у розмірі 1 000 грн. 00 коп. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Отже, позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню частково.

Стягнення аліментів необхідно присудити з 13 травня 2017 року, тобто з дня предявлення позову до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхніх дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 13 травня 2017 року до 12 червня 2017 року.

На підставі частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, у розмірі 640 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи те, що позов у частині стягнення аліментів підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп. (640 грн. 00 коп. /2).

На підставі викладеного, керуючись статтями 105, 110-113, 160, 180-184, 191Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 218, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 13 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №473 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище - Берлет.

Малолітніх дітей позивачки та відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, після розірвання шлюбу залишити проживати з позивачкою ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання їхньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 13 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання їхньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 13 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 13 травня 2017 року до 12 червня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 06 червня 2017 року.