Провадження № 2/643/2200/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2017 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді - Погасій О.Ф., за участю секретаря Бровкіної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 28 грудня 2016 року з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та про стягнення з ОСОБА_2 на її, позивача, користь, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 14.03.2014 року був укладений шлюб між нею та відповідачем, від шлюбу вони мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею, про що відповідач не заперечує. З 19 квітня 2016 року між нею та відповідачем припинені шлюбні стосунки, разом вони не проживають. Під час спільного проживання між нею та відповідачем існувала домовленість про надання відповідачем аліментів на утримання дитини у розмірі 1500 грн. Життям спільної малолітньої дитини відповідач цікавився лише один-два перші місяці після її народження, надалі відповідач життям дитини не цікавився, не виявляв бажання у спілкуванні з дитиною та прийманні участі у її вихованні, участі у нагляді за станом її здоров'я не здійснює. Крім того, відповідач нерегулярно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, при цьому офіційно працює, отримує заробітну плату, а також додатковий дохід. Відповідач працездатний, інших осіб, які перебувають на його утриманні, не має.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, при цьому зазначила, що не заперечує проти того, щоб відповідач будь-коли бачився з дитиною, відвідував її, спілкувався та брав її до себе, раніше з позовом про стягнення з відповідача аліментів вона не зверталась, оскільки сподівалась, що відповідач після повернення з Польщі буде брати участь у догляді за дитиною та утримувати її.

Відповідач в судовому засіданні проти позову в частині позбавлення його батьківських прав заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що підстави для позбавлення його батьківських прав відсутні, не заперечував проти того, що йому не забороняють відвідувати дитину та спілкуватися з нею. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини просив вирішити згідно вимог діючого законодавства, зазначивши, що матеріальна допомога на утримання дитини надавалась шляхом перерахування щомісячно з банківської картки його батька на банківську картку позивача грошових коштів у розмірі 1500-2000 грн. щомісячно, ці суми він погоджував зі своїм батьком та це були аліменти на дитину.

Третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради просив розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування, прийняти рішення по справі з урахуванням наданого висновку Управління служб у справах дітей, про що виклав у письмовому клопотанні.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що сторони з 14 березня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.11).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12), яка проживає разом з матір'ю, позивачем у справі, що не заперечує відповідач.

Відповідач після народження дитини на півроку поїхав працювати у Польщу, що не заперечується сторонами.

Згідно повідомлення КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 12» догляд, контроль за розвитком та станом здоров'я дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснює її мати (а.с.21).

Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Як зазначено у п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін..) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не

забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради від 18.05.2017 року № 303 визнано не доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено, а матеріали справи таких відомостей не містять, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов'язків, не піклується про дитину, байдуже до неї ставиться.

За таких обставин позовні вимоги про позбавлення батьківських прав не доведені, безпідставні та не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Як зазначила позивач, вона працює, та отримує дохід близько 7000 грн. на місяць, та соціальну допомогу на дитину не отримує, оскільки офіційно працює.

Відповідач відомостей про джерела своїх доходів та про їх розмір не надав, зазначивши, що він не працює.

Як встановлено судом, на утримання малолітньої дитини відповідач надавав матеріальну допомогу шляхом перерахування з банківської картки свого батька ОСОБА_4 на банківську картку позивача грошових коштів, розмір яких був ним з батьком погоджений, проти чого позивач не заперечувала, зазначивши, що це були подарунки.

Згідно наданих позивачем доказів, ОСОБА_2 перераховував на її банківську картку такі грошові суми: 21.06.2016 р. - 1010 грн., 21.07.2016 р. - 2000 грн., 22.08.2016 р. - 1500 грн., 21.10.2016 р. - 1500 грн. (а.с.13-20).

Крім того, відповідачем надані докази про перерахування з банківської картки ОСОБА_4 на банківську картку позивача таких грошових сум: 12.04.2016 р. - 1000 грн., 05.10.2016 р. - 1000 грн., 28.11.2016 р. - 1500 грн., 04.01.2017 р. - 2500 грн., проти чого позивач не заперечувала.

Враховуючи, що відповідачем регулярно надавалась матеріальна допомога на утримання дитини, у розмірі близько 1500 грн. на місяць, відповідач був в змозі надавати саме такий розмір матеріальної допомоги, суд прийшов до висновку, що саме такий розмір аліментів має стягуватися з відповідача на утримання дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

При зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору в частині вимоги про стягнення аліментів.

Суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150-153, 155, 157, 164, 180-183, 191 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 213-215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, у твердій грошовій сумі по 1500 (одну тисячу п'ятсот) гривень, починаючи з 28 грудня 2016 року, і до повноліття дитини, на користь матері дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2.

У решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (п'ятсот п'ятдесят одну гривню 20 копійок).

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ф. Погасій