Справа № 194/1357/16-ц
Провадження № 2/194/181/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пономаренко І.П.

за участю секретаря судового засідання Шеймухової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернівської міської ради Дніпропетровської області, третя особа: державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на спадкове майно, суд, -

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 31 жовтня 2015 року померла її мати ОСОБА_2. Після смерті матері залишилася спадщина, в склад якої входить квартира АДРЕСА_1. За життя її мати склала заповіт, згідно якого все свої майно заповіла їй. Вона, як єдиний спадкоємець першої черги звернулася 24 жовтня 2016 року до державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак їй було відмовлено у звязку з пропуском строку для звернення з заявою про прийняття спадщини та не поданням нею документів, які підтверджують постійне проживання зі спадкодавцем. Вона вважає, що фактично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті матері фактично мешкала разом з нею в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується відповідним актом від 25 жовтня 2016 року. Крім того, вона вважала, що у звязку з наявністю заповіту, вона є спадкоємцем вищезазначеної квартири. Вона не заявляла відмови від прийняття спадщини, постійно проживала з матірю, здійснювала її поховання. У звязку з чим просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, що залишилася після смерті ОСОБА_2, померлої 31 жовтня 2015 року.

Представник відповідача надала до суду письмове заперечення, згідно якого позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить в задоволенні позову відмовити з зазначених в ньому підстав.

Позивач надала до суду письмову заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити на підставі наявних доказів, а також розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідача надала до суду письмову заяву, згідно якої заперечує проти позову та просить розглядати справу за її відсутності.

Третя особа надала до суду письмову заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності.

У звязку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст.5 ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1, ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно п. 23, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

В ОСОБА_3 Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13«Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом.

В судовому засіданні встановлено, що 31 жовтня 2015 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Згідно заповіту від 19 серпня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, ОСОБА_4 усе майно, що належало їй, заповіла ОСОБА_1

24 жовтня 2016 року державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області було винесено постанову про відмову у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у звязку з пропуском строку прийняття спадщини.

В позовній заяві позивач зазначає, що вона фактично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті матері мешкала разом з нею в квартирі АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач не надала суду жодного доказу про існування їй перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку,оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, у звязку з тим, що позивачем не втрачено можливість отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до Тернівської міської ради Дніпропетровської області, третя особа: державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя: І.П. Пономаренко