АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3110/17 Головуючий І-ої інстанції: Хайкін В.М.
Справа № 638/7148/17 Доповідач: Сащенко І. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І. П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Служба у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з 21.11.2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 У шлюбі народилася дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.02.2015 року шлюб розірвано. Рішенням цього ж суду від 22.12.2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, які відповідач сплачує нерегулярно і не в повному обсязі. Станом на 01.11.2015 року заборгованість по сплаті аліментів склала 10901,78 грн.

За час окремого проживання відповідач перестав спілкуватися з донькою, хоча перешкод у цьому позивачем ніколи не створювалось, перестав цікавитись її життям, здоров'ям, фізичним та духовним розвитком, не вітає зі святами, не відвідує святкові заходи у школі, хоча проживає в одному будинку з позивачем.

Посилаючись на вказані обставини, просила позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 позов не визнав.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 07.03.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Постановлено позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

При цьому посилається на: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини у обсязі, більшому за визначений судом; заборгованість по сплаті аліментів, яка виникла до пред'явлення позивачем виконавчого листа до виконання, погашена; позивачка чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи позов про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно доньки, не проявляє батьківської турботи та любові, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, не спілкується з дитиною та не проявляє інтересу до неї, не створює умов для її проживання, не регулярно сплачує присуджені судом аліменти на її утримання.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Частина 8 статті 7 Сімейного Кодексу України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ч. 1 ст. 151 СК України).

Встановлено, що сторони з 21.11.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.02.2015 року шлюб розірвано. Після розлучення дитина ОСОБА_3 проживає з матір'ю ОСОБА_2, дідусем ОСОБА_5, бабусею ОСОБА_6, та тіткою ОСОБА_7 ( а.с. 11, 9, 7 ).

Вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав встановлено ч. 1 ст. 164 СК України, за змістом якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно із ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 02.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Для встановлення зазначених обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та обов'язково здійснювати необхідні дії для з'ясування позиції відповідача.

Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 559, від 12.10.2016 року, є доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_1, який ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно утримання та виховання малолітньої доньки ОСОБА_3.

Зі змісту заяви ОСОБА_3 вбачається, що остання не заперечує проти позбавлення батьківських прав її батька, оскільки він з нею не спілкується, не вітає зі святами, хоча живе в сусідньому під'їзді.

Із відповіді Комунального закладу охорони здоров'я «Харкіська міська дитяча поліклініка №14» вих. №1404 від 18.12.2015 року вбачається, що в період з січня 2015 року по теперішній час за медичною допомогою щодо дитини зверталася мати з приводу гострих респіраторних захворювань, лікуванням та супроводом. Батько дівчинки в поліклініку за інформацією щодо стану здоров'я доньки з 2013 року не звертався.

Також відповідно до характеристики ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, наданої Харківською загальноосвітньою школою I-III ступенів №159 Харківської міської ради Харківської області вбачається, що за період навчання дитини у даному закладі батько дитини не бере участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, він жодного разу не відвідував батьківських зборів, не цікавився навчанням дитини, її творчим розвитком, здібностями, участю у суспільному житті та класу.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача пояснив, що заборгованість по аліментам повністю погашена. З моменту розлучення дитині дозволялось спілкуватися з батьком, бабусею та дідусем, по батьковій лінії. Проте після подання трьох позовів до суду, таке спілкування припинилось через заборону матері - ОСОБА_9, на дитину чинився психологічний тиск. Вважає, що було недоцільно нав'язувати своє спілкування дитині, донька подорослішає та прийде сама до батька з родинними почуттями.

Також, в судовому засіданні апеляційного суду був досліджений проект мирової угоди, якою передбачено відмову батька ОСОБА_1 від батьківських прав по відношенню до доньки - Крістіни в обмін на відмову матері ОСОБА_2 від матеріальних претензій до відповідача, що витікають з їх шлюбно-сімейних відносин. Хоча вказаний документ не містить дати укладення, проте він підписаний сторонами та, на думку судової колегії, свідчить про реальне ставлення обох батьків до виховання власної дитини.

З огляду на встановлені в сукупності обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій, що саме таке рішення суду найкращим чином відповідає інтересам дитини, зростання її в атмосфері любові, розуміння, моральної та матеріальної забезпеченості, наділення необхідною турботою та увагою.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновку суду, обґрунтовано викладеного в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом першої інстанцій правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суду відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді