Справа № 379/556/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Потеряйко С.А.

за участю секретаря: Іванченко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща цивільну справу за заявою Ківшоватської сільської ради Таращанського району, заінтересована особа Таращанська районна державна адміністрація про визнання спадщини відумерлою,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника Сергієнко А.І. звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 2,76 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату серії НОМЕР_1. З дня смерті і по даний час з приводу прийняття спадкового майна померлої ОСОБА_2 до Ківшоватської сільської ради ніхто не звертався. Сертифікат на право на земельну частку ( пай) був оформлений на ім'я померлої, за життя вона не встигла його отримати. На момент розгляду справи в суді, оригінал сертифікату перебуває у відділі Держгеокадастру Київської області. З метою виявлення можливих спадкоємців, Ківшоватська сільська рада розмістила оголошення в газеті «Таращанський край» від 16.07.2016 року. Проте до сільської ради спадкоємці не звернулися. Тому, просить визнати спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 на земельну частку (пай) розміром 2,76 умовних кадастрових гектари в адміністративних межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, згідно сертифікату про право на земельну частку(пай) серії НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Таращанської районної державної адміністрації Київської області №170 від 23.04.1997 року, вартістю 13624 грн. на який припадає не витребувана (нерозподілена) земельна ділянка (пай) із земель реформованого КСП «Ківшовата»- відумерлою.

В судовому засіданні голова Ківшоватської сільської ради Сергієнко А.І., як представник заявника, заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Крім того, просив суд передати дану земельну ділянку Ківшоватській сільській раді Таращанського району.

Представник заінтересованої особа Таращанської районної державної адміністрації в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні суду показали, що ОСОБА_2 проживала на території Ківшоватської сільської ради до дня своєї смерті. Вона працювала в КСП «Ківшовата», а тому на момент розпаювання господарства у 1996 році, вона була членом КСП і була включена у списки осіб, які мають право на земельну частку пай. Сертифікати на право на земельну частку ( пай) виготовлялися у 1997 році, а видавалися громадянам у 1999 році. Оскільки ОСОБА_2 на момент видачі Сертифіката померла, то її Сертифікат був повернутий до відділу Держгеокадастру в Таращанському районі.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, про що свідчить витяг з актового запису про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 №172, складений Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції. Місце смерті м.Кіровоград Кіровоградської області.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) КСП «Ківшовата» відповідно до сертифікату НОМЕР_1, який видано на її ім'я, як члену колективного сільськогосподарського підприємства "Ківшовата", на підставі розпорядження Таращанської районної державної адміністрації від 23 квітня 1997 року за № 170.

В сертифікаті зазначено, що ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Ківшовата» розміром 2,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартість якої становила 13624,00 грн. Сертифікат зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10 червня 1997 за номером 363.

Із відповіді Таращанської державної нотаріальної контори Київської області Головного територіального управління юстиції у Київській області від 18 травня 2017 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа заводилася за №216/1998. Крім того, від імені ОСОБА_2 був посвідчений заповіт Ківшоватською сільською радою 23.01.1986 року за реєстровим №13.

Із заповіту від 23.01.1986 посвідченого Ківшоватською сільською радою за реєстровим №13 вбачається, що ОСОБА_2 зробила заповітне розпорядження відповідно до якого, все майно заповіла ОСОБА_5.

Із відомостей, наданих 30.05.2017 Таращанським районним відділом Державної реєстрації актів цивільного стану вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, про що свідчить актовий запис про смерть №742 від 16.03.2015, складений Кіровоградським міським відділом реєстрації смерті ГТУЮ у Кіровоградській області.

Із довідки відділу у Таращанському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18.05.2017 №243/118-17, Книги реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) та копії Сертифіката вбачається, що дійсно на ім'я ОСОБА_2 було видано Сертифікат на земельну частку ( пай) серії НОМЕР_1, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку ( пай) 10.06.1997 року за №363, що перебувало у колективній власності КСП «Ківшовата» розміром 2,76 умовних кадастрових гектари. Проте, в графі підпис власника сертифіката на земельну частку ( пай) - відсутній.

Оригінал сертифіката на земельну частку (пай) знаходиться в архіві відділу у Таращанському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

В судовому засіданні було встановлено, що на території Ківшоватської сільської ради нерухоме майно на ім'я померлої не зареєстровано.

Згідно п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якого до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Часом відкриття спадщини є день смерті ОСОБА_2, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, отже, спадщина відкрилася до 01 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, тому застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР.

Пунктом першим частини першої статті 555 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом.

Із змісту статті 524 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин вбачається, що особисті немайнові права, які тісно пов'язані з майновими правами є предметом спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи власник сертифіката на право на земельну частку (пай) помер. Спадкоємці за заповітом вище вказане спадкове майно не приймали.

Оскільки держава завжди приймає спадкове майно і відмовитися від нього не має права ні за будь - яких обставин, при цьому, виходячи з вимог статті 524, 555 ЦК УРСР, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, будь - якого акту або дії для прийняття спадщини з боку держави не потрібно.

На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Отже, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні було доведено факт, що спадкоємці за заповітом спадщину померлої ОСОБА_2 у виді Сертифіката на земельну частку (пай) в розмірі 2,76 умовних кадастрових гектари, яка знаходиться в адміністративних межах Ківшоватської сільської ради не приймали, таким чином відсутній спір про право.

Відповідно до ч.1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ч.2 ст. 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

З часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 минуло двадцять років.

Частиною 3 статті 1277 ЦК України встановлено, що спадщина, яка визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Отже, за правилами вище зазначеної статті ЦК України право на таку спадщину виникає у територіальної громади Ківшоватської сільської ради Таращанського району.

Таким чином, зібрані у справі докази, їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218, 274-278 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву Ківшоватської сільської ради Таращанського району, заінтересована особа Таращанська районна державна адміністрація про визнання спадщини відумерлою -задовольнити.

Визнати спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну частку (пай) розміром 2,76 умовних кадастрових гектари в адміністративних межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, згідно сертифікату про право на земельну частку(пай) серії НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Таращанської районної державної адміністрації Київської області № 170 від 23.04.1997, вартістю 13624 грн., зареєстрованого 10.06.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) за №363, у землі, яка перебуває в колективній власності бувшого КСП «Ківшовата» - відумерлою.

Передати відумерлу спадщину територіальній громаді Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий:С. А. Потеряйко