Справа № 709/2774/16-ц
Провадження № 2/712/807/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне Акціонерне товариство «АКЦЕНТ БАНК» звернулося з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.03.2011 року ОСОБА_1отримала кредит у розмірі 7000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських лослуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь- ясого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання «банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://a-bank.com.ua/page.php731, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 29.11.2016 року має заборгованість 64756,99 грн, яку і просять стягнути з відповідача та судові витрати у розмірі судового збору 1378 грн..

Представник позивача в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду письмове заперечення щодо позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку із спливом строку позовної давності та врахувати суд, що 30.11.2013 року відповідачкою було останній раз здійснено операцію по картці і строк дії картки закінчився в липні 2014 року.

Заслухавши представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, судом, встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права.

Доказами відповідно до ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України).

Крім того, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.03.2011 року ОСОБА_1 отримала платіжну картку з початковою сумою кредитного ліміта в розмірі 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В заяві анкеті клієнта ОСОБА_1 зазначено початкову суму кредитного ліміту у розмірі 500 грн., однак умовами договору визначено, що банк має право в будь який момент збільшити, зменшити або анолювати кредитний ліміт.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських лослуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь- якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання «банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://a-bank.com.ua/page.php731, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Так, банком неодноразово було змінено кредитний ліміт відповідачу ОСОБА_1, в тому числі останній раз 02.03.2013 року встановлено 7000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки.

За розрахунком позивача станом на 29.11.2016 року відповідачка має заборгованість 64756,99 грн., яка складається з наступного:

-6943,68 грн. - заборгованість за кредитом;

-51 453,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-2800 грн. - заборгованість за пенею та комісією

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500.00 грн. - штраф (фіксована частина).

-3059,86 гри. - штраф (процентна складова).

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором.

В порушення зазначених вище умов Кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачкою не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в яких одна сторона (відповідач) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обовязку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.03.2011 року ОСОБА_1 отримала платіжну картку з початковою сумою кредитного ліміта в розмірі 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В заяві анкеті клієнта, зазначаено початкову суму кредитного ліміту, однак умовами договору визначено, що банк має право в будь який момент збільшити, зменшити або анолювати кредитний ліміт.

Банком неодноразово було змінено кредитний ліміт відповідачці ОСОБА_1, в тому числі останній раз 02.03.2013 року встановлено 7000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки.

Відповідно до наданої позивачем виписки по картці 4323*****5753 за період з 01.01.2011 року по 03.04.2017 року відповідачка ОСОБА_1 користувалася даною карткою, про що свідчать записи про зняття готівки в банкоматах самообслуговування та придбання товарів.

Дані обставини знайшли своє підтвердження і в показах відповідача ОСОБА_1, яка в судовому засіданні пояснила, що дійсно отримувала картку «ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» на своє імя, початковий ліміт був встановлений 500 грн, ліміт був збільшений до 7000 грн, вона користувалася деякий час даною платіжною карткою, однак останній платіж був нею здійснений ще 30.11.2013 року і дія картки закінчилася у липні 2014 року. Вона не зверталась до банку з будь якими заявами щодо припинення дій даного кредитного договору, картка знаходиться у неї, однак вважає, що банком пропущено строку звернення з даним позовом до сулу.

Відповідно до діючого законодавства при оформленні кредиту заяву на отримання кредиту, підписується повнолітнім, дієздатним особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п. 1 ст. 30 ЦК України).

Відповідачка ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифи складають між нею і банком договір про надання банківських послуг.

З огляду на анкету заяву за № 208621578, дана анкета власноручно підписана відповідачкою ОСОБА_1М 30.03.2011 року, про і не заперечевалося нею в судовому засіданні, що на думку суду свідчить про укладання між сторонами по справі договору про надання банківських послуг, а підпис свідчить про те, що відповідачка згодилася із всіма умовами договору.

З огляду на надані докази суд вважає, що відповідачка має порушення зобов'язання за кредитним договором б/н від 30.03.2011 року та має заборгованість в розмірі 58 397,13 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6943,68 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 51453,45 грн. і дані кошти підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивача.

Однак суд не погоджується з позицією позивача щодо стягнення з відповідачки ОСОБА_1 в заявленому ним розмірі 2800 грн. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 3059,86 грн. - штраф (процентна складова) виходячи з наступного.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є нецстойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконане.

Нормами ст. 258 ЦК України встановлено, що позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік.

Суд вважає, що вимоги банку щодо стягнення з відповічача заборгованості за пенею та комісією підлягають до часткового задоволення тобто в межах діючого законодавства, а саме в межах 1 року за період з 31.12.2015 року по 29.11.2016 року, що складає 1100 грн.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчать про недотримання положень закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року но справі № 6-2003цс15.

Таким чином, штраф 500 грн. (фіксована частина) і 3059 грн. 86 коп. (процентна складова) не підлягають до стягнення.

Крім того, суд не погоджується з позицією представника відповідача ОСОБА_2 щодо застосування до позовних вимог строку позовної давності з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.І ст. 259 ЦК України).

Згідно Умов та Правил картковий рахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці. Згідно Умов та Правил «Картрахунки відкриті на невизначений строк».

Платіжна картка спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клаєнтка тощо. Згідно Умов обслуговування банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту картки, їх вид та срок дії визначено в Заяві та в Пам'ятці клієнта.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки встановлений до останнього дня 07.2014 року.

Як вбачається з позовної заяви з даним позовом до суду позивач звернувся 27.12.2016 року, що свідчить про звернення позивача в строки передбачені діючим законодавством.

Крім того, з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 30.03.2011 року вбачається, що відповідачем неодноразово вносилися кошти на погашення кредиту, останній раз 29.04.2014 року.

У звязку з цим, суд вважає, що обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності.

Згідно ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме до стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства «Акцент-Банк» підлягає заборгованість в сумі 59497,13 грн., яка складається з: 6943,68 грн. - заборгованість за кредитом; 51453,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1100 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому до стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ «АКЦЕТ-БАНК» підлягають судові витрати в розмірі 1000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 599, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» заборгованість в сумі 59497,13 грн., судові витрати в сумі 1000 грн., а всього 60497,13 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий: