Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Сініловій Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів та просив стягнути з них заборгованість за позикою та двадцять три відсотки від простроченої суми штрафних санкцій. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 18 квітня 2016 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики за умовами якого позикодавець передав у власність позичальника грошові кошти в сумі 30 000 000грн. Того ж дня між позикодавцем та ОСОБА_3 укладено договір поруки за яким останній зобов'язався відповідати перед позикодавцем за виконання позичальником зобов'язань останнього, що випливають з договору позики. Відповідно до передбачених вказаним договором умов позичальник зобов'язаний був повернути гроші до 31 грудня 2016 року, однак своїх зобов'язань не виконав та борг не повернув. На неодноразові вимоги позивача боржники не реагують, гроші не повертають, в зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися з позовом до суду. Просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку основну суму боргу та двадцять три відсотка річних від простроченої суми, а також с кожного понесені ним судові витрати.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що відповідачі підписуючи договір позики та поруки погодились з викладеними умовами, в зв,язку з чим повинні їх виконувати.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з,явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності з участю представника ОСОБА_5

Представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, мотивуючи тим що позивач не мав відповідної фінансової ліцензії, тому нарахування процентів за надання позики незаконне. Підтвердив факт підписання його клієнтом договору позики та отримання коштів, які бралися для розвитку господарської діяльності. Погодився зі стягненням основної суми боргу, а у стягненні відсотків просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання також не з,явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності з участю представника ОСОБА_6

Представник ОСОБА_6 також позовні вимоги визнав частково, підтримав позицію відповідача ОСОБА_2, вказуючи на те що, дійсно договори позики і поруки укладалися і його клієнт погодився нести відповідальність за зобов'язаннями ОСОБА_2 Передбачалось дострокове повернення коштів, однак обставини склались по іншому і на сьогоднішній момент у відповідачів відсутня можливість повернути борг. Визнає заявлені позовні вимоги в частині основного боргу, що стосується відсотків, вважає що вони нараховані незаконно, оскільки позивач не має відповідної ліцензії фінансової діяльності.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши надані докази, вважає що позо підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.1046,1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка На підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За вимогами ст.546 ЦК України виконання зобов,язання може забезпечуватися зокрема неустойкою або порукою.

Судом встановлено, що 18 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір безпроцентної позики №1-2016 за умовами якого позикодавець передав у власність позичальника грошові кошти на безпроцентній основі в сумі 30 000 000грн. Того ж дня між позикодавцем та ОСОБА_3 укладено договір поруки за яким останній зобов'язався відповідати перед позикодавцем за виконання позичальником зобов'язань останнього, що випливають з договору позики. Відповідно до п.6 договору позичальник зобов'язаний був повернути гроші до 31 грудня 2016 року, однак своїх зобов'язань не виконав та борг не повернув.

Таким чином, сторонами було досягнуто згоди за всіма істотними умовами договору позики.

Свої зобов'язання стосовно передачі коштів відповідно до договору позики позикодавець виконав, про що свідчить як сам факт підписання позичальником договору позики, проти чого не заперечували в судовому засіданні представники відповідачів, так і власноручна розписка ОСОБА_2 від 18.04.2016р. про отримання від позикодавця 30 000 000грн., яка міститься в матеріалах справи.

На виконання позичальником зобов,язань за договором позики 18.04.2016р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки за яким поручитель зобов,ячався відповідати перед позикодавцем за виконання позичальником зобов'язань, що випливають з зазначеного договору позики. Пунктом 3.3 даного договору передбачено, що у випадку невиконання основного зобов,язання поручитель і позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, при цьому кредитор має право вимагати від поручителя виконання як основного зобов,язання, так і зобов,язання з відшкодування шкоди, зобов,язання зі сплати неустойки, зобов,язання зі сплати процентів за прострочення виконання. За п.3.4 поручитель зобов,язується виконати свої зобов,язання відповідно до цього договору не пізніше 3 днів з моменту пред,явлення йому кредитором вимоги.

З урахуванням наведених умов договорів позики та поруки позикодавець направив 28.02.2017р. та 02.03.2017р. на адресу позичальника та поручителя відповідно, вимогу про сплату заборгованості, яка останніми залишена без відповіді та задоволення, що підтверджується наданими доказами.

Отже, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем дотримано всіх істотних умов укладення та виконання умов договору позики та поруки. Натомість відповідачами взяті на себе зобов'язання за зазначеними договорами не виконані, борг не повернуто, і це підтвердили в судовому засіданні їх представники, в зв,язку з чим позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 30 000 000грн. підлягають задоволенню та стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Що стосується вимог позивача в частині стягнення двадцяти трьох процентів річних від простроченої суми, відповідно до ст.ст.1050,625 ЦК України та п.11 договору позики, суд приходить до наступного.

Дійсно п.11 договору позики передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов'язаний сплатити позикодавцю суму боргу та двадцять три проценти річних, відповідно до ст.ст.1050,625 ЦК України від простроченої суми.

Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність боржника за порушення грошового зобов'язання у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись вказаною нормою закону, суд спростовує твердження представників відповідачів, щодо нарахування позивачем процентів за відсутності відповідної фінансової ліцензії. Оскільки заявлені позивачем проценти є відповідальністю боржників за порушення грошового зобов'язання.

Разом з тим, за ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Існують певні межі і для вільного розсуду сторін й при покладенні відповідальності за порушення договірних зобов,язань. Зокрема, на власний розсуд сторін передано вирішення питання щодо вибору і застосування форм відповідальності та їх співвідношення при порушенні договору ( відшкодування збитків, неустойка). Однак свобода договору не є безмежною, вона існує в рамках чинних нормативних актів, звичаїв ділового обороту, а дії сторін мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що до боржників за прострочення грошового зобов,язання може бути застосовано як міра цивільно-правової відповідальності, три проценти річних від простроченої суми, що відповідає вимогам ст.625 ЦК України та є розумним і справедливим.

Відповідно до п.6 договору позичальник зобов'язаний був повернути гроші до 31 грудня 2016 року.

Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.01.2017р. по 16.05.2017р.

30 000 000грн. *((3/365)*136)/100) в розмірі 335342,46грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у сумі 8000грн. підлягають стягненню з відповідачів в дольовому порядку, по 4000грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 213, 215, ЦПК України, ст.ст.546, 611, 625, 627, 1046, 1047,1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, який проживає в АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, НОМЕР_2, який проживає в АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, НОМЕР_3, який зареєстрований в АДРЕСА_3, заборгованість за договором позики в сумі 30 000 000 (тридцять мільйонів) гривень, три відсотка річних в сумі 335342,46 (триста тридцять п,ять тисяч триста сорок дві)грн. 46коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, який проживає в АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, НОМЕР_2, який проживає в АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, НОМЕР_3, який зареєстрований в АДРЕСА_3, судовий збір у розмірі 4000 (чотири тисячі)грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко