Номер провадження: 22-ц/785/2528/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Сєвєрової Є.С., Гірняк Л.А.,

при секретарі судового засідання Поліхранової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

1 вересня 2014 року ПАТ КБ «Надра» звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 2-5).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 1 грудня 2014 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволений, стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість, яка виникла на підставі кредитного договору № ОД07/11/2007/840-К/264 від 27 листопада 2007 року, яка складає: 19 206,46 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 14 387,77 доларів США - заборгованість по відсоткам; 2 560,72 доларів США сума пені; 1 075,98 доларів США - заборгованість по комісії; 2050,00 доларів США штраф за порушення виконання умов договору; а всього 39280,93 доларів США, що за курсом НБУ становить 495 205 гривень 10 копійок. Крім цього, було стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» сплачений судовий збір в розмірі 3654 гривень 00 копійок. Окремо, було вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» 420 гривень 00 копійок в рахунок вартості публікації оголошення про виклик в судове засідання (а.с. 82).

Не погоджуючись з вказаним рішенням 19 грудня 2016 року від ОСОБА_2 до суду надійшла апеляційна скарга, по якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за ОСОБА_2, ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, зокрема, посилаючись на те, що позивачем по справі було пропущено строк на звернення стягнення коштів з ОСОБА_2 як поручителя по кредитному договору № ОД07/11/2007/840-К/264 від 27.11.2007 року, а тому вимоги позивача до ОСОБА_2 є безпідставними (а.с. 92-96).

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги не заперечував.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників провадження, які зявились, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі несуть солідарну відповідальність за невиконання умов кредитного договору і при цьому договір поруки не припинив дію.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідним вказати на таке.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що відповідно до кредитного договору № ОД07/11/2007/840-К/264 від 27 листопада 2007 року ПАТ КБ «Надра» надав відповідачу ОСОБА_3 кредит в сумі 20 500,00 доларів США, строком до 25 листопада 2022 року із сплатою 14,49 відсотків річних за користування кредитом (а.с. 14-17).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 27 листопада 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладений договір поруки, відповідно якого вона зобовязалась відповідати по кредитному договору як солідарний боржник з ОСОБА_3 (а.с. 18).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до розрахунку заборгованості по кредиту, який надано позивачем, через неналежне виконання умов кредитного договору, заборгованість ОСОБА_3 станом на 8 серпня 2014 року складає: 19 206,46 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 14 387,77 доларів США - заборгованість по відсоткам; 2 560,72 доларів США сума пені; 1 075,98 доларів США - заборгованість по комісії; 2050,00 доларів США штраф за порушення виконання умов договору; а всього 39280,93 доларів США, що за курсом НБУ становить 495 205 грн.10 коп. (а.с. 12-13).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню 25 листопада 2022 року, що вбачається з графіку сплати (а.с. 27-31), який є додатком до додаткової угоди № 1 від 17 грудня 2010 року (а.с. 19-26).

Так, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. До щомісячних платежів включено також відсотки за користування грошовими коштами та комісія.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

13 серпня 2014 року ПАТ КБ «Надра» були направлені досудові вимоги від 12 серпня 2014 року (а.с. 38) ОСОБА_3 (а.с. 36) та ОСОБА_2 (а.с. 37), якими відповідачам було запропоновано виконати боргові зобовязання позивальника за кредитним договором в повному обсязі протягом семи календарних днів з дати отримання цієї вимоги та сплатити: 19 206,46 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 14 387,77 доларів США - заборгованість по відсоткам; 2 560,72 доларів США сума пені; 1 075,98 доларів США - заборгованість по комісії; 2050,00 доларів США штраф за порушення виконання умов договору.

Звертаючи увагу на доводи апелянта, що її порука припинилась внаслідок прострочення банком строку звернення до неї із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення ч. 4 ст. 559 ЦК України).

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Разом з тим, шестимісячний строк для припинення поруки слід рахувати з моменту, коли позивач направив повідомлення про дострокове стягнення кредиту, тобто з 13 серпня 2014 року.

Такий порядок обчислення строку, протягом якого позивач повинен був звернутися до суду, відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові № 6-169цс14 від 29.10.2014 року.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не пропущений строк звернення до поручителя з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що інших доводів апелянтом ОСОБА_2 наведено не було, ОСОБА_3 рішення суду не оскаржував.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростували вірних по суті висновків суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду першої інстанції без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2014 року відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

06.06.2017 року м. Одеса