Справа № 307/373/17
Провадження № 2/307/558/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

з участю: представника органу опіки та піклування Жмурко Н.В.

прокурора Дьолог Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом органу опіки та піклування в особі Тячівської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування в особі Тячівської РДА звернувся у суд з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що на обліку служби у справах дітей Тячівської РДА перебуває малолітня ОСОБА_3, 2005 р.н., яка проживає у сім'ї де батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків.

У службу у справах дітей державної адміністрації з Тячівського РВ ГУНП надійшло повідомлення про вчинення 29.07.2015 р. відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, після чого дівчинка знаходилася у Центрі соціально-психологічної реабілітації для дітей.

У лютому 2016 року вона повернулася додому та продовжила навчання у Великобичківській школ-інтернат, звідки постійно втікала. В результаті була переведена у Дубівську ЗОШ І-ІІІ ст. №1, однак продовжувала втікати з дому, а з школи приходили неодноразові повідомлення, що ОСОБА_3 пропускає уроки.

25.10.2016 р. її було влаштовано до обласного притулку для дітей та відповідно до протоколу засідання психолого-педагогічної консультації № 21 від 09.11.2016 р. у ОСОБА_3 наявна соціально-педагогічна занедбаність.

На даний час вона знову влаштована до Закарпатського центру соціально-психологічної реабілітації дітей, оскільки мати ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя та не справляється з виконанням батьківських обов'язків.

На засіданні з питань захисту дітей ОСОБА_2 не заперечувала відносно позбавлення її батьківських прав.

Відповідачка у судове засідання повторно не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Батько вказаний за правилами ст. 135 СК України. З характеристики виданої Дубівською селищною радою від 02.02.2017 р. вбачається, що вона виховує трьох дітей та являється одинокою матір'ю. Відносно ОСОБА_3 характеризується негативно, не має на неї ніякого впливу, оскільки донька неодноразово втікала з дому, перебувала у соціально-реабілітуючому центрі та притулку, схильна до протиправної поведінки і на зауваження матері не реагує.

Відповідно до довідки Дубівської селищної ради та акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2, сім'я слабоматеріально забезпечена. ОСОБА_3 характеризуються негативно, оскільки дуже конфліктна, школу не відвідує, на зауваження матері не реагує.

25.10.2016 р. ОСОБА_3 була влаштована до притулку, а 23.01.2017 р. - у Закарпатський центр соціально-психологічної реабілітації дітей.

Витягом з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації № 21 від 09.11.2016 р. стверджено, що у ОСОБА_3 встановлено соціально-педагогічну занедбаність.

Частина перша ст. 164 СК України передбачає обставини за наявності яких, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Виходячи із приписів ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Як зазначено в абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Під час розгляду справи було встановлено, що відповідачка вихованням доньки не займається, не має на неї ніякого впливу, не слідкує за її духовним та моральним станом, не є прикладом для дитини у житті, не забезпечує їй належних умов проживання, дитина ходила в школу неохайна, не має з нею материнського контакту.

Відповідачка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи однак у судове засідання не з'явилася, що свідчить про її байдуже ставлення до доньки і до своїх батьківських обов'язків.

Орган опіки та піклування Тячівської РДА дав висновок про те, що ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Орган опіки та піклування належними та допустимими доказами довів, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини.

Наведене дозволяє зробити суду висновок про те, що для захисту прав та інтересів неповнолітньої ОСОБА_3 позов слід задовольнити та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неї.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 640 грв.

Тому, керуючись ст.ст. 10, 57-60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 150, 164 СК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканку АДРЕСА_1, батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України шістсот сорок гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Гримут В.І.