Справа № 456/3464/16-ц
Провадження № 2/456/566/2017
РІШЕННЯ

іменем України

21 березня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Гулкевича О. В. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

позивачка 11.11.2016р. звернулась до відповідача з позовом про стягнення на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 13.09.2014р. народження аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що 26.09.2013р. зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого 13.09.2014р. народилась дочка - ОСОБА_4. Однак, подружнє життя не склалось, тому в кінці жовтня 2016р. вони припинили подружні стосунки, позивачка забрала особисті речі та з донькою переїхала проживати до своїх батьків. На даний час вона не працює знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та фактично залишилась без засобів для існування. Дочка потребує спеціального дитячого харчування та засобів гігієни, сезонного одягу і взуття, іграшок та дитячої літератури для нормального розвитку, на що необхідні значні кошти. Відповідач добровільно кошти на утримання дочки не надає, хоча є фізично здоровим, інших утриманців не має, офіційно не працевлаштований. За цих обставин просила стягувати з нього аліменти в твердій сумі 1500 грн. щомісячно до повноліття дочки.

В судове засідання позивач не зявилась, її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Окрім наведеного пояснила, що відповідач звільнившись з роботи як він стверджує у завязку із скороченням штату на облік у службі зайнятості не став, що свідчить про небажання останнього працевлаштуватися. Натомість, зі слів довірительки відомо, що відповідач, маючи транспортний засіб, регулярно у ОСОБА_6, перевозить через кордон людей та товари, тому має спроможний сплачувати аліменти у заявленому розмірі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав частково, погодився сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно. У поданому запереченні зазначав, що усвідомлює свій обовязок утримувати дочку. Однак, у зв'язку з тим, що звільнений 01.01.2015р. був з роботи з органів МВС за скороченням штату не може працевлаштуватись; перебивається підробітками, його середньомісячний дохід становить приблизно 1000 грн.; має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_7 - інваліда третьої групи, якій по мірі можливості допомагає матеріально; з 23.01.2015р. по даний час перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Яворівської РДА як особа, що здійснює догляд за престарілою особою бабусею, тому не може максимально використати час для заробляння коштів. В провадженні Стрийського міськрайонного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_4 до нього про стягнення аліментів на утримання дружини. Натомість позивачка отримує допомогу при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, розмір якої є більшим за його щомісячний дохід. Ствердив, що після припинення шлюбних відносин приїжджав до дитини, привозив одяг, продукти дитячого харчування, засоби гігієни.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно із ст.ст.11,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно із ст.183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У ст.191 СК України зазначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Відтак, звернення матері до суду з позовом про стягнення в примусовому порядку аліментів на утримання дитини з її батька свідчить про відсутність домовленості між батьками про способи виконання батьківського обов'язку утримувати дитину того з них, хто проживає окремо від дитини, а тому спір підлягає вирішенню судом.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, з чого випливає - і щодо її утримання.

Із свідоцтва про народження серії 1-СГ № 427291 від 23.09.2014р. (а.с.3) вбачається, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_4, 23.09.2014р. народження.

Згідно довідки виконкому Стрілківської сільської ради Стрийського району №1456 від 02.11.2016р. позивачка ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з дочкою ОСОБА_4 - 2014р. народження та дідусем ОСОБА_6 - 1931р. народження.

З довідки Управління соціального захисту населення Яворівської РДА від 10.01.2017р. вбачається, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку по догляду за престарілою з 23.01.2015р. по даний час та одержує компенсацію.

Копією трудової книжки відповідача АХ №314121 підтверджується, що відповідач дійсно звільнений з ОВС 01.01.2015р.

Відповідно до пенсійного посвідчення № ОСОБА_7 21.08.1961р. народження отримує пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у пунктах 15-17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.06р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття й способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. У разі недосягнення такої домовленості, той з батьків, з яким проживає дитина має право звернутися з відповідним позовом про стягнення аліментів в користь дитини, які присуджуються в частці від заробітку (доходу) її батька чи матері або у твердій грошовій сумі й виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони в справі є батьками малолітньої ОСОБА_4 23.09.2014р. народження. Позивачка ОСОБА_1, на утриманні якої перебуває малолітня дочка, здійснює догляд за дочкою до досягнення останньою трирічного віку, у звязку з чим не працює. Державна допомога у звязку з народженням дитини та допомога батьків є фактично єдиним джерелом доходу позивачки. Відповідач фізично здорова особа працездатного віку, на час судового розгляду не працевлаштований, перебуває на обліку Управління соціального захисту населення Яворівської РДА як особа, що доглядає за іншою перестарілою особою, отримуючи за це компенсацію.

Той факт, що відповідач офіційно не працює, згідно його пояснень, отримує нерегулярний та мінливий дохід, пов'язаний із тимчасовими заробітками, не позбавляє його обовязку утримувати свою неповнолітню дочку.

Згідно чинного законодавства прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Законом України "Пpo Державний бюджет на 2017 рік" встановлений прожитковий мінімум для дитини вікoм до 6 років на період з 01 січня 2017 пo 30 квітня в розмірі 1355 грн., з 01 травня пo 30 листопада - 1426 грн., з 01 грудня - 1492 грн. Однак, такий забезпечує лише мінімально необхідний рівень для задоволення потреб дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 3 згаданої Конвенції держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Враховуючи неповно забезпечене матеріальне становище дитини, те, що обовязок по утриманні дитини лежить на обох батьках в рівній мірі, беручи до уваги, встановлені судом обставини, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково визначивши аліменти, які слід стягувати з відповідача на утримання дочки в твердій сумі в наближеному до половини встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини вікoм до 6 років розмірі - 1000 грн. щомісячно.

Згідно із ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст.ст.10,60.209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. ст.ст.180-183,191 СК України, суд

вирішив:

позов задоволити частково. Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 23 вересня 2014р. народження аліменти в розмірі 1000 (одна тисяча) грн., починаючи з 11.11.2016р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору в дохід держави.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд.

Головуючий-суддя ОСОБА_8