Справа № 541/878/17
Провадження №2/541/612/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 червня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Ю.В.,

з участю секретаря судового засідання Олешко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Миргородського району про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 селищної ради Миргородського району про визнання права на земельну ділянку розміром 5,19 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель що перебуває у колективній власності КСП «Вітчизна», яка належала померлій ОСОБА_3 після смерті 11 вересня 1995 року ОСОБА_4, якій вона належала на підставі сертифікату на земельну частку(пай) серії ПЛ № 0075000 від 10 грудня 1996 року, виданого на підставі рішення Миргородської райдержадміністрації від 25 жовтня 1996 року № 342. У позові посилається на те, що 11 вересня 1995 року в с.Шульги Миргородського району Полтавської області померла бабуся позивача ОСОБА_4. 05 грудня 2004 року померла матері позивача ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_5. Після їх смерті відкрилася спадщина, що складається з права на земельну частку (пай) розміром 5,19 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває у колективній власності КСП «Вітчизна», розташованої на території ОСОБА_2 селищної ради. Вказана земельна ділянка належала померлій 11 вересня 1995 року бабусі позивача ОСОБА_4 згідно з Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0075000 виданого 10 грудня 1996 року на підставі рішення Миргородської районної державної адміністрації від 25 жовтня 1996 року № 342 та право на яку належала померлій 05 грудня 2004 року матері позивача ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_5, як спадкоємцю за законом, який прийняв спадщину. Позивач як спадкоємець за законом прийняв спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус йому відмовив у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно і він звернувся до суду з вказаним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином судовою повісткою (а.с. 26).

Представник позивача ОСОБА_6, що діє на підставі відповідної довіреності (а.с. 30) в судове засідання не зявилася, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала, справу просила розглянути у її відсутність (а.с. 29).

Відповідач ОСОБА_2 селищна рада Миргородського району в судове засідання свого представника не направила, до суду подала заяву в якій проти позову не заперечувала, просила справу розглянути у відсутність її представника (а.с. 28).

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що 11 вересня 1995 року померла ОСОБА_4 бабуся позивача, 05 грудня 2004 року померла ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_5 мати позивача, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть, копіями свідоцтв про народження, копією свідоцтва про одруження (а.с. 7-9, 11, 19). Після їх смерті відкрилася спадщина, зокрема на право на земельну частку(пай) розміром 5,19 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала у колективній власності КСП «Вітчизна», розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради і належала ОСОБА_4, що підтверджується копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0075000, виданого 10 грудня 1996 року на підставі рішення Миргородської районної державної адміністрації від 25 жовтня 1996 року № 342, та право на яку після смерті ОСОБА_4 належало матері позивача ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_5, як спадкоємцю за законом, який прийняв спадщину, що підтверджується копією довідки №02-24/13 від 21.05.2015 року виданої ОСОБА_2 селищною радою Миргородського району про те, що на день смерті ОСОБА_4 з нею була зареєстрована і проживала її дочка ОСОБА_3 (а.с.10, 12).

Згідно з нормами ст. 25 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію" та ст. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку (пай) може бути обєктом спадкування.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, зокрема й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки спадщина було прийнята ОСОБА_3 до набрання чинності Цивільним кодексом України то до неї підлягають застосуванню положення ЦК УРСР(1963р.).

Мати позивача ОСОБА_3 відповідно до ст.529 ЦК України (1963р.) є спадкоємцем ОСОБА_4 та прийняла спадщину відповідно до ст. 549 цього Кодексу, але за життя не отримала свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР(1963р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 та його рідний брат ОСОБА_7 (а.с.18) є спадкоємцями після смерті матері ОСОБА_3 З довідки, виданої ОСОБА_2 селищною радою 11.06.2015 року, вбачається, що на день смерті 04.12.2004 року ОСОБА_3 з нею був зареєстрований і проживав її син ОСОБА_1 (а.с. 13). Тому позивач, є спадкоємцем ОСОБА_3 за законом який прийняв спадщину відповідно до ст.1268 ЦК України, проте не зміг юридично оформити її на себе по причині відсутності належно оформленого правовстановлюючого документу, що підтверджує право спадкодавця на це майно, в звязку з чим виконуючий обовязки в порядку заміщення державного нотаріуса Другої миргородської державної нотаріальної контори, державний нотаріус Другої полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку(пай) (а.с. 14). Інший спадкоємець за законом ОСОБА_7 не приймав спадщину (а.с. 17).

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Оскільки відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджує право спадкодавця на земельну частку (пай), перешкоджає позивачу оформити право на спадщину в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне визнати за ним право на отримання вказаної вище земельної частки (паю).

Оскільки позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.11 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР(1963р.), ст.ст. 16, 392, 1216-1218, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування після померлої 04 грудня 2004 року ОСОБА_3, право на земельну частку (пай) площею 5,19 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель що перебували у колективній власності КСП «Вітчизна», яка належала померлій ОСОБА_3 після смерті 11 вересня 1995 року ОСОБА_4, якій вона належала на підставі сертифікату на земельну частку(пай) серії ПЛ № 0075000 від 10 грудня 1996 року, виданого на підставі рішення Миргородської райдержадміністрації від 25 жовтня 1996 року № 342.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_9