АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5871/14-ц 22-ц/774/279/К/17
Справа № 210/ 5871/14-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/279/ К/17 ОСОБА_1
Категорія № 30 ( IV) Доповідач Бондар Я.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Чубіна А.С.,

за участю: відповідача - ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк» ( надалі ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відпвідач ОСОБА_2 працювала у позивача спеціалістом оперативно касового обслуговуваня. Під час виконання трудових обовязів допустила розтрату чужого майна ввіреного їй. Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2014 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за обвинуваченням по ч.І ст.191 КК України, закрито у зв'язку із закінченням строків давності. Цивільний позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1212,29 дол.США, що станом на 11.09.2014 року за офіційним курсом НБУ складає 15 731,40 грн., залишено без розгляду. Посилаючись на те, що позивач ПАТ «УкрСиббанк» відшкодував потерпілому кошти, які були розтрачені ОСОБА_2, просив суд стягнути з неї матеріальні збитки в сумі 1212,29 дол.США, що станом на 28 жовтня 2014 року за курсом НБУ складає 15700,30 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ПАТ „УкрСиббанк 7934,97 грн. Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 липня 2015 року вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 243,60 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 червня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року скасована, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції..

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ПАТ «УкрСиббанк» в задоволенні позовних вимог. Вважає, що судом першої інстанції не враховано сплив строку позовної давності за вимогами ПАТ ««УкрСиббанк», передбачений п.3 ч.1 ст.134 КЗпП, про застосування якого було подано відповідну заяву.Судом не зазначено, з яких доказів та міркувань виходив суд при мотивуванні судового рішення. Не взято до уваги ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2013 року, якою встановлено відсутність виних дій відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 10.02.2009 року працювала на посаді провідного фахівця із забезпечення операційно-касового обслуговування Секстору забезпечення безперервності операційної діяльності відділень Відділу забезпечення безперервності операційних процесів Криворізького управління Дніпрпоетрвоського регіонального департаменту та з 23.06.2009 року тимчасово виконувала обовязки спеціаліста по операційно-касовому обслуговуванню відділення №735 АКІБ «УкрСиббанк», розташованого в м.Кривому Розі по вул. Панаса Мирного, 4.

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000024 від 28 березня 2013 року ОСОБА_2 обвинувачувалася у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України (а.с. 26-31). ». А саме, ОСОБА_2 обвинувачувалася в тому, що 26 червня 2009 року допустила розтрату чужого майна, діючи умисно, в інтересах третіх осіб без присутності власника розрахункового рахунку, що проводив фінансову операцію, здійснила видачу коштів з банківського вкладу ОСОБА_4 невставовленій слідством особі в сумі 300 дол.США. Крім цього 30 червня 2009 року, перебуваючи на робочому місці ОСОБА_2 повторно здійснила виплату без присутності власника розрахункового рахунку , що проводив фінансову операцію, видачу коштів з банківського вкладу ОСОБА_4 невстановленій слідством особі в сумі 740 дол.США.( а.с. 30 -31)

23 квітня 2012 року згідно меморіального валютного ордеру №2 від 23 квітня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» відшкодувало вкладнику ОСОБА_4 1450 дол.США із нарахованими відсотками ( а.с.22).

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2014 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, закрито у зв'язку із закінченням строків давності, цивільний позов ПАТ «УкрСиббанк» залишено без розгляду ( а.с. 8-12).

З матеріалів справи вбачається, що 10.02.2009 року із ОСОБА_2 АКІБ «УкрСиббанк» уклав договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. ( а.с. 21).

Цивільний позов у даній справі позивач обґрунтував посилаючись на статті 22, 1166 ЦК України, поставивши вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином.

Проте, колегія суддів вважає, що правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані, перш за все, нормами чинного трудового законодавства (ст. 134 КЗпП України), адже роботодавцем предявлено позов до свого колишнього працівника, який на думку позивача заподіяв йому шкоди своїми злочинними діями при виконанні своїх трудових обовязків.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній спаві, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2013 року, що набрало законної сили, встановлено, що вину ОСОБА_2 у завданні збитків ПАТ «УкрСиббанк» не доведено. Судом встановлено, що за весь час роботи порушень трудової дисципліни ОСОБА_2 не допускала, виконувала свої функціональні обовязки, посадову інструкцію не порушувала (а.с.76-78).

Тому колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції, за яким вина відповідачки доведена обвинувальним актом від 10 квітня 2014 року та преюдиційним судовим рішенням, а саме ухвалою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніропетровської області від 09 жовтня 2014 року, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрито у звязку з закінченням строків давності. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в силу ч.4 ст.61 ЦПК України таким могло бути тільки судове рішення, а саме вирок суду або постанова у справі про адміністративне правопорушення. Інші прийняті в рамках кримінальної справи обвинувальні акти, судові рішення (зокрема, в даному випадку ухвала суду про закриття кримінального провадження у звязку із з закінченням строків давності) оціюються судом згідно із положеннями ст.. 212 ЦПК України, тобто у сукупності та взаємозвязку з іншими доказами. На останньому наголошує також постанова Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі».

Отже, з огляду на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2013 року, що набрала законної сили, якою не встановлено жодних винних дій чи бездіяльності ОСОБА_2, відсутність обвинувального вироку суду, який набрав чинності, та будь-яких інших доказів у позивача на підтвердження правомірності його позовних вимог, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити Публічному акціонерному товариству УкрСиббанк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: