Справа № 219/5746/17
Провадження №2-к/219/4/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2017року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючої судді Погрібної Н.М.,

при секретарі Мирошниченко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмуті Донецької області клопотання мирового судді судової дільниці №7 Ленінського судового району м. Тюмені Російської Федерації від 23 липня 2013 року про дозвіл виконання даного рішення на території України та вжиття заходів до проведення стягнутої суми на розрахунковий рахунок в частині стягнення державного мита,-

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся через органи юстиції України до компетентного суду України, визначений відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ від 2 вересня 2014 з № 2710 / 38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ», з клопотанням про дозвіл виконання рішення мирового судді судової дільниці №7 Ленінського судового району м. Тюмені Російської Федерації від 23 липня 2013 року на території України та вжиття заходів до проведення стягнутої суми на розрахунковий рахунок в частині стягнення державного мита.

Представник заявника в судове засідання не з'явився.

Боржник в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений, всіма можливими способами, які є в розпорядженні суду, про час і місце розгляду клопотання; заперечення на клопотання не надав.

З урахуванням ч.5 ст.395 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити розгляд клопотання за відсутності осіб, які беруть участь у розгляді клопотання. На підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що рішенням мирового судді судової дільниці №7 Ленінського судового району м. Тюмені Російської Федерації від 23 липня 2013 року до справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, позов задоволено. Вирішено, зокрема, стягнути з ОСОБА_2 державне мито в дохід держави в розмірі 100 рублів.

За законодавством держави, на території якої її винесено, - Російська Федерація - рішення вступило в законну силу та набула чинності 24 серпня 2013 року.

Згідно п.1 ст.54 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на територіях інших Договірних Сторін: рішення установ юстиції Договірних Сторін у цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти щодо грошових зобов'язань (далі - рішення).

Відповідно до ст.390 Цивільного процесуального кодексу України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки (ст.391 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Пленум Верховного Суду України у п.1 своєї Постанові від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів та про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» визначив, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів.

Надані суду разом з клопотанням мировим суддею судової дільниці №7 Ленінського судового району м. Тюмені Російської Федерації від 23 липня 2013 року документи підтверджують наявність підстав для визнання і виконання рішення суду м. Тюмені Російської Федерації від 23 липня 2013 року в частині стягнення державного мита. Не прибувши в судове засідання, боржник ОСОБА_2 не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів клопотання, а, отже, не заперечує встановлених судом обставин.

Крім того, у відповідності до п. 8 ст. 395 Цивільного процесуального кодексу України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Рішенням суду міста Тюмені Російської Федерації від 23 липня 2013 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 державне мито в дохід держави в розмірі 100 рублів.

В день винесення вказаної ухвали, 13.06.2017 року, курс російського рубля по відношенню до гривні України, встановлений Національним банком України в розмірі 0,44 коп. за 10 російських рублів. Таким чином, 100 російських рублів складає 44 грн. 00 копійок.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 390, 391, 395 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Клопотання мирового судді судової дільниці №7 Ленінського судового району м. Тюмені Російської Федерації від 23 липня 2013 року про дозвіл виконання даного рішення на території України та вжиття заходів до проведення стягнутої суми на розрахунковий рахунок в частині стягнення державного мита, задовольнити.

Дозволити примусове виконання рішення суду міста Тюмені Російської Федерації від 23 липня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_2 (Україна, Донецька область, м Часів-Яр 2 АДРЕСА_1) державного мита в дохід держави Російської Федерації в розмірі 100 російських рублів, що становить 44 гривні 00 копійок (сорок чотири гривні) за курсом Національного банку України на день винесення цього визначення, які слід перерахувати на розрахунковий рахунок №401 018 103 000 000 100 05; в ГРКЦ ГУ Банку Росії по м. Тюмені; УФК по Тюменській області м. Тюмені (ИФНС Росії по м. Тюмені №3); ІПН НОМЕР_1; КБК 182 108 030 100 110 001 10; БИК 047 102 001; КПП 720 301 001; ОКТМО 71701 000.

На підставі цієї ухвали видати виконавчий лист.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Погрібна