Справа № 310/7356/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17 березня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Черткової Н.І.,

при секретарі судового засідання - Димовій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 01.04.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 21600, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків закритого акціонерного товариства КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з закритого акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» на публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк».

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, п.3.3 Умовами та Правилами надання батьківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, складає між відповідачем та позивачем договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2016 року має заборгованість 11352,46 гривень, яка складається з наступного: - 3946,76 грн. заборгованість за кредитом;

- 5627,01 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

- 250, 00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 528, 69 грн. штраф (процентна складова).

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав судові заяву про розгляд справи у його відсутність та заочного розгляду справи у разі неявки відповідача в судове засідання підтримання позовних вимог і що не заперечує проти. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав судові заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позовних вимог частково.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 01.04.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 21600, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, п.3.3 Умовами та Правилами надання батьківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, складає між відповідачем та позивачем договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів..

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем допущені порушення зобовязання за кредитним договором № б/н від 01.04.2008 року.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Згідно статті 61 Конституції України ніхто не може бути, двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Встановлено, що позивач вважає необхідним стягнути з відповідача 1000.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, яка передбачена умовами договору № б/н від 01.04.2008р., як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

Пунктом 8.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання, один із них є несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З розрахунку, який надано позивачем до суду вбачається, що позивачем нарахована до сплати пеня у розмірі 1000.00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними в розумінні зазначених положень статті можна вважати, зокрема: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін; інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Судом встановлено, що відповідач не виконувала покладені на неї зобов'язання по договору № б/н від 01.04.2008 року в зв'язку з тим, що опинилася в досить скрутному матеріальному положенні. В неї на утриманні знаходиться неповнолітня дитина- Стародубцев Д.В., ІНФОРМАЦІЯ_1 та непрацездатний батько, ІНФОРМАЦІЯ_2

Дитина відповідача має захворювання пов'язане з зором, тому потребує постійного лікування та медичної допомоги в обласній лікарні м. Запоріжжя, а також в спеціалізованій лікарні міста Києва, декілька разів дитина відповідача була вже прооперована, та потребує в подальшому додаткових операцій на що потрібні значні грошові кошти, що підтверджується медичною документацію, яка знаходиться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що на утриманні відповідача знаходиться її непрацездатний батько. 1946р.н., пенсіонер, який також має захворювання пов'язане з зором, він був прооперований, але лікування не дало бажаного результату і тому він теж потребує постійного лікування та медичної допомоги.

Оскільки батько відповідача майже не бачить, тому самостійно пересуватися не має змоги, то відповідач повинна була відмовитися від робити, тобто постійного місця роботи відповідач не має, аби належним чином здійснювати догляд за її хворим батьком.

Встановлено, що єдиним доходом відповідача на теперішній час є пенсія її батька та виплати по соціальній допомозі, що надаються їм, як малозабезпеченій родині.

Судом встановлено, що відповідач неодноразово зверталася до позивача з проханням не нараховувати неустойку за несвоєчасне погашення заборгованості та поточних платежів, прохала надати їй банківські канікули, адже враховуючи скрутне матеріальне становище вона не мала можливості своєчасно сплачувати належні платежі.

В судовому засіданні встановлено, що з 01.04.2008 р. по 08.12.2015 р. відповідач виконувала покладені на неї договором зобов'язання належним чином.

Виходячи із загальних положень цивільного законодавства про відповідальність та про забезпечення виконання зобов'язання санкція у вигляді пені спрямовується на забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань по поверненню позики. Розмір санкції в грошовому виразі має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Також необхідно врахувати строк позовної давності в один рік, передбачений ст. 267 ЦК України, в частині нарахування пені.

Така позиція підтверджується постановою у справі №6-53цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, винесеною Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 17 вересня 2014 року.

Відповідно до висновків, викладених у рішенні Конституційного суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013 року, в розділі 3.2 зазначено, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу, засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Окрім того, ст. 616 ЦК України передбачено, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Встановлено, що позивач, будучи обізнаним, що позичальник з грудня 2015 року фактично перестала сплачувати належні за кредитним договором платежі на погашення боргу, у зв'язку із чим зростала сума заборгованості. Позивач протягом значного періоду часу не вживав ніяких заходів щодо зменшення розміру збитків, хоча ніяких перешкод для цього не існувало, що свідчить про те, що своїми діями позивач сприяв збільшенню розміру пені.

Разом з тим, позивачем не надано суду відповідних доказів наявності негативних наслідків через прострочення виконання зобов'язання у заявленому розмірі.

Відповідно до загальних засад цивільного законодавства, а саме передбачених п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності суд вважає за можливе зменшити розмір пені з 1000 гривень до 100 гривень.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03 вересня 2014 року (справа № 6-1 ООцс 14), частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства (п. 6 цієї статті: справедливість, добросовісність та розумність) та частини четвертої ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов'язань відповідачем за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у розмірі 9673,77 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 1378 грн.

На підставі ст.ст. 549, 610, 629, 1049,1050,1054 ЦК України, і керуючись ст.ст. 10,11, 15, 60, 88, 169,209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд 50 рах. № 3111 МФО 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 01.04.2008 року у розмірі 9673 (дев"ять тисяч шістсот сімдесят три гривні), 77 коп., яка складається з заборгованість за кредитом у розмірі 3946,76 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5627, 01 грн. та заборгованість за пенею та комісією у розмірі 100 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд 50 рах. № 3111 МФО 305299) судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: