Справа № 349/1441/17
Провадження № 22-ц/779/1911/2017
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Мелінишин Г.П.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_2 до Рогатинської центральної районної лікарні про стягнення індексації заробітної плати, за апеляційною скаргою Рогатинської центральної районної лікарні на рішення Рогатинського районного суду від 07 листопада 2017 року, ухваленого суддею Рибієм М.Г. 07 листопада 2017 року в м. Рогатин Івано-Франківської області,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2017 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся даним позовом до Рогатинської центральної районної лікарні, обґрунтовуючи вимоги тим, що Рогатинською центральною районною лікарні ОСОБА_1 з 08.07.2014 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем. З 01 квітня 2014 року по 31 серпня 2015 року відповідач не нараховує та не виплачує їй індексацію заробітної плати, передбачену ст.33 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.2,4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», в звязку з чим утворилась заборгованість в розмірі 5730 грн. 69 коп. Посилання Рогатинської центральної районної лікарні на відсутність підстав для виплати індексації у звязку з відсутністю бюджетного фінансування вважає безпідставним. Просив стягнути з Рогатинської центральної районної лікарні на користь невиплачену індексацію заробітної плати за період з квітня 2014 року по серпень 2015 року включно в сумі 5730,69 грн.

Рішенням Рогатинського районного суду від 07 листопада 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з Рогатинської центральної районної лікарні на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати за період з 08.07.2014 року по 31.08.2015 року в розмірі 5222,91 грн. (пять тисяч двісті двадцять дві) грн., з якої підлягає нарахуванню, утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету податок на доходи фізичної особи та інші обовязкові платежі.

На вказане рішення суду Рогатинська ЦРЛ подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Так, при вирішенні спору судом не враховано, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року внесено зміни у ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та доповнено її частиною 6. Пунктом 14 Прикінцевих положень цього Закону доручено Кабінету Міністрів України затвердити порядок проведення індексації заробітної плати. Особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік було зобов'язано затвердити Кабінет Міністрів України також п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

Враховуючи, що тільки 9 грудня 2015 року КМУ прийняв постанову №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», відповідно до 1 грудня 2015 року кошти на виплату індексації заробітної плати їм не виділялись.

Тому апелянт просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

15 грудня 2017 року набирала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст.1 Перехідних положень вказаного Кодексу справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В засідання апеляційного суду сторони не зявилися будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно їхня неявка за положеннями ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає не в повній мірі.

Задовольняючи частково позов про стягнення не виплаченої індексації заробітної плати з 08 липня 2014 року по серпень 2015 року включно у розмірі 5222,91 гривень, суд першої інстанції виходив з положень ч.1ст. 4, ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», встановивши, що позивачу за спірний період індексація не виплачена, зазначивши про обов»язковість такої виплати, дійшов висновку, що нарахування та виплата індексації заробітної плати у 2015 році повинна була здійснюватись відповідно до постанови КМУ від 17 липня 2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», а невиплата індексації на заробітну плату є обмеженням права позивача на майно.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Як правильно встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Рогатинською ЦРЛ, працюючи сестрою медичною загальної практики сімейної медицини амбулаторії. За період з 08 липня 2014р. по серпень 2015 року відповідач не проводив нарахування та виплату їй індексації заробітної плати, що зумовлено відсутністю запланованого фонду заробітної плати. Наведена обставина підтверджується копією трудової книжки позивача та довідкою Рогатинської ЦРЛ від 07.11.2017р. . (а.с.21, 22).

Відповідно до частини 5 статті 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

За змістом ст. 33 Закону України « Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Джерела коштів на проведення індексації грошових доходів населення визначені статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 № 76-VIII внесено зміни у вказану норму, доповнено її частиною шостою. Зокрема, зазначено, що проведення індексації грошових коштів доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загального обов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Пунктом 14 Прикінцевих положень цього Закону Кабінету Міністрів України доручено за результатами першого півріччя 2015 року та з урахуванням економічної ситуації затвердити порядок проведення індексації заробітної плати, грошового забезпечення, пенсійних та соціальних виплат.

Також п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» зобов'язано Кабінет Міністрів України затвердити особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік.

Встановлено, що на виконання вимог цих законів тільки 9 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів». Цією постановою внесено зміни до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Зокрема, пункт 6 доповнено абзацом такого змісту: «Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік». Вказане положення застосовується з 01.12.2015 року.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону (ч. 4 ст. 4 ЦК України).

При цьому дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання вказаним актом чинності і припиняється з втратою ним чинності. Тобто, до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Відтак, акти цивільного законодавства діють на майбутній час і не застосовуються до тих відносин, які виникли до набрання ними чинності, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують цивільну відповідальність особи.

Згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» цей Закон набирає чинності з 1 січня 2015 року.

Враховуючи, що вищевказані зміни внесені до статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» тільки 28 грудня 2014 року та набрали чинності з 1 січня 2015 року, то ОСОБА_1 належать суми індексації заробітної плати за період з 08 липня 2014 року по грудень 2014 року, а оскільки проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, такі кошти Рогатинській ЦРЛ не виділялись, тому підстави для стягнення індексації заробітної плати за період з січня по серпень 2015 року відсутні.

Невиплата позивачу індексації заробітної плати за вказаний період є порушенням її права, а тому таке право підлягає поновленню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми індексації заробітної плати, з якої підлягають стягненню обовязкові платежі та внески.

Разом з тим, з 1 січня 2015 року проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, в тому числі й Рогатинської ЦРЛ, проте Кабінетом Міністрів України грошові кошти на виплату індексації заробітної плати не виділялись, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення невиплаченої індексації заробітної плати за період з січня 2015 року по серпень 2015 року задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції вищенаведеного не врахував та помилково дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині.

Згідно п.3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону № 2147 VІІІ від 3 жовтня 2017 року) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За положенням ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що постановлене судом першої інстанції без дотримання вимог матеріального права рішення в частині задоволення позовних вимог з січня по серпень 2015 року про стягнення з Рогатинської ЦРЛ на користь ОСОБА_1 індексації заробітної плати ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду відповідає встановленим обставинам, апелянт не наводить доводів на його скасування, а тому рішення Рогатинського районного суду від 09 листопада 2017 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з 08 липня по грудень 2014 року слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Рогатинської центральної районної лікарні задовольнити частково.

Рішення Рогатинського районного суду від 07 листопада 2017 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення невиплаченої індексації заробітної плати скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Рогатинської центральної районної лікарні, місцезнаходження якої м. Рогатин, вул. В.Чорновола, 9, Івано-Франківської області, , на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати за період з 08 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року в розмірі 969, 03 грн., з яких підлягають стягненню обовязкові платежі та внески.

У задоволенні позову в частині стягнення індексації заробітної плати за період з січня 2015 року по серпень 2015 року відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_3

ОСОБА_4