ухвала

іменем україни

07 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Міністерства інфраструктури України про стягнення заборгованості по виплатам при звільненні, за касаційною скаргою Міністерства інфраструктури України на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 07 квітня 2016 року,

встановила:

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з Міністерства інфраструктури України на його користь: 3 975 грн заборгованості за невикористані відпустки; 2 400 грн невиплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 56 054 грн 34 коп., а також зобов'язати відповідача внести запис про звільнення до трудової книжки.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він працював виконуючим обов'язки директора Херсонського державного обласного навчально-курсового комбінату з 04 червня 2009 року по 01 квітня 2011 року.

При звільненні не отримав повного розрахунку, а саме: компенсацію за невикористані відпустки за період з 04 червня 2009 року по 04 червня 2010 року та з 04 червня 2010 року по 04 квітня 2011 року в розмірі 3 975 грн, а також матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 2 400 грн, що передбачена ч. 1 ст. 57 Закону України «Про освіту».

Через несплату зазначених сум при звільненні та з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, ОСОБА_6 вважає, що відповідач має сплатити йому також і середній заробіток у розмірі 56 054 грн 34 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 18 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 24 червня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково.

Зобов'язано Міністерство інфраструктури України внести до трудової книжки запис про звільнення ОСОБА_6 з посади виконуючого обов'язки директора Херсонського державного обласного навчально-курсового комбінату з 01 квітня 2011 року згідно з наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 01 квітня 2011 року № 53-0.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 24 червня 2015 року в частині вирішення позову ОСОБА_6 до Міністерства інфраструктури України про стягнення заборгованості по виплатам при звільнення скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 07 квітня 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 18 березня 2015 року скасовано, ухвалено нове.

Позов ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з Міністерства інфраструктури України на користь ОСОБА_6 67 793 грн 10 коп. і судовий збір на користь держави в сумі 677 грн 93 коп.

У касаційній скарзі Міністерство інфраструктури України просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Останнім рішенням апеляційного суду, задовольняючи позов, суд виходив з того, що ОСОБА_6, як в.о. директора Херсонського державного обласного навчально-курсового комбінату та педагогічний працівник, має право на отримання щорічної відпустки тривалістю 56 календарних днів і допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки.

Як установлено судами попередніх інстанцій, наказом Міністерства транспорту та зв'язку від 01 червня 2009 року ОСОБА_6 було призначено виконуючим обов'язки директора Херсонського державного обласного навчально-курсового комбінату з 04 червня 2009 року.

Наказом від 01 квітня 2011 року його було звільнено із займаної посади з 01 квітня 2011 року у зв'язку із виходом на пенсію відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Указом Президента України від 12 травня 2011 року № 581 установлено, що Міністерство інфраструктури України є правонаступником Міністерства транспорту та зв'язку України (крім прав та обов'язків, пов'язаних із реалізацією функцій у сфері телекомунікацій, користування радіочастотним ресурсом України), а також Міністерства культури і туризму України в частині функцій з реалізації державної політики у сфері туризму.

ОСОБА_6 у період з 04 червня 2009 року очолював Херсонський державний навчально-курсовий комбінат, який був юридичною особою до 26 лютого 2014 року, і він як керівник закладу ніс відповідальність за своєчасне нарахування і виплату заробітної плати та здійснення всіх необхідних розрахунків.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про освіту» передбачено, що держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам виплату допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що на роботодавця покладається обов'язок щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум (в даному випадку вбачається, що такими сумами є компенсація за невикористані відпустки, а також невиплачена матеріальна допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки) у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт непроведення з ним остаточного розрахунку.

Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про відпустки»передбачено надання керівним працівникам навчальних закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам щорічної основної відпустки тривалістю до 56 календарних днів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про освіту» до професійно-технічних навчальних закладів належить, у тому числі і навчально-курсовий комбінат.

Статтею 45 Закону України «Про освіту»передбачено, що до педагогічних працівників професійно-технічних навчальних закладів та установ професійно-технічної освіти належать керівники професійно-технічних навчальних закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963, затверджено Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, до яких віднесено посаду директора професійно-технічного навчального закладу.

Задовольняючи позов, апеляційний суд дійшов висновку, що надані відповідачем акти перевірки територіальної державної інспекції праці у Херсонській області Міністерства соціальної політики України від 15 вересня 2011 року і від 29 грудня 2011 року містять розбіжності щодо факту проведення розрахунку із ОСОБА_6 та зазначено, що станом на 15 вересня 2011 року остаточно розрахунок з ним не проведено, розрахунок задепоновано. Вказані акти відображають результати перевірки учбового комбінату за період 2011 року, тому підстави позову ОСОБА_6 спростувати не можуть, отже, не можуть бути беззаперечними, тобто належними доказами, факт проведення повного розрахунку із ОСОБА_6 належних йому сум.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація невикористаної ним відпустки за період роботи: з 01 червня 2009 року по 01 червня 2010 року та з 01 червня 2010 року по 01 квітня 2011 року, відповідно до п. 7 Порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством), (одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки) відповідно за 56 і 42 календарних днів.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків апеляційного суду, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства інфраструктури України відхилити.

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак