Справа № 138/749/17
Провадження №:2/138/439/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2017 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Цибульського О.Є.,
за участю секретаря Політанської Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
ВСТАНОВИВ:
ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 29.10.2007 між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №718735, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 250 000,00 грн. для споживчих потреб, строком на 120 місяців зі сплатою 15,5 % річних, терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 29.10.2017.
13.11.2007 в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та позичальником було укладено договір іпотеки, посвідченого нотаріусом та зареєстрованим в реєстрі за № 2759.
Згідно договору Іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля кафе під номером 7-а, що розташована по вул. Сагайдачного гетьмана в м. Могилів-Подільський, Вінницької області та належить позичальнику на праві приватної власності.
Станом на 15.02.2017 згідно договору, 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом складають 41 216,14 грн., а інфляційні витрати становлять 282668,98 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості позичальника складає 680 618,29 грн.
Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки від 13.11.2007 для погашення заборгованості за кредитним договором № 718735 від 29.10.2007.
В судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначено, що позовні вимоги він підтримує в повній мірі та в разі неявки відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву де просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги визнала.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з таких підстав.
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України.
В ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
29.10.2007 між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2. укладено кредитний договір №718735 (далі кредитний договір), відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти в сумі 250 000,00 грн., на споживчі потреби, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредитору кредит, а також сплати проценти за користування кредитом в розмірі 15,5 % річних в порядку, на умовах визначених цим договором. Строк виконання зобовязання 120 місяців з остаточним строком виконання зобовязання 29.10.2017. Зазначена в цьому пункті процентна ставка за користування кредитом є фіксованою (а.с.5-7).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.2 зазначеної вище норми до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, зокрема, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною ч.2 ст. 1049 ч.1 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1.ст.526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Позивач зазначає, що відповідач порушив взяті на себе зобовязання щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлення ці обставини.
Оскільки свої зобов'язання по договору відповідач не виконав, заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.01.2010 року стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №718735 від 29.10.2007 року в сумі 257 428,21 грн. Рішення набрало законної сили (а.с.19-20).
Разом з тим, відповідач не виконувала умови договору. Кредитор повідомляв боржника про необхідність сплати боргу по договору кредиту, що підтверджується листом від 27.12.2016 за вих. №639. Лист отримано боржником 28.12.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням відділення звязку (а. с. 34,35).
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 718735 між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки від 30.11.2007 відповідно до умов якого, іпотекодавець передав у іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: вул. Сагайдачного гетьмана, 7А, м. Могилів-Подільський Вінницької області. Дані обставини підтверджуються кредитним договором від 29.10.2007 (а.с.8-15, 16-18).
Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави, кредитор має право у разі невиконання боржником зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.
Зазначені положення Цивільного кодексу кореспондуються з приписами ст. 1 ЗУ „Про іпотеку, відповідно до якої, іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом.
Частиною 1 ст. 12 ЗУ „Про іпотеку встановлено правові наслідки порушення обовязків іпотекодавця, відповідно до якої, у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Зазначені вимоги статті Закону відповідають положенням ст. 589 ЦК України, якою встановлено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Зокрема, п. 4.2.2. кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання іпотекодавцем зобовязань за цим або кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с.5-7).
В ході розгляду справи судом встановлено, що на підставі кредитного договору №718735 від 29.10.2007 позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 250 000,00 грн., але відповідач взяті на себе договірні зобовязання не виконує, зокрема, щодо строків повернення кредиту та процентів за його користування, чим порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості по договору. Зазначені обставини та положення вказаних вище норм переконують суд в наявності підстав для задоволення позову.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.
В даному випадку при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3200,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 12 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 3, 525, 526, 572, 589, 626, 629, 1048 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88,197, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати у виді судового збору в сумі 3200,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: