Cправа № 127/5053/17
Провадження № 2/127/2625/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 червня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Олійник І.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що 29 серпня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Вакуленчуківській селищній раді Чуднівського району Житомирської області, про що зроблено актовий запис № 5. Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбне життя з відповідачем не склалося. Позивач зазначає, що перебуваючи в шлюбі, вони не проживали разом. Відповідач зловживав спиртними напоями, постійно влаштовував сварки, бійки. В 2013 році, на підставі рішення суду, шлюб між ними було розірвано.

З моменту народження та по даний час ОСОБА_3 жодного разу не цікавився їхнім сином. Матеріально дитину не підтримує, в результаті чого заборгованість по аліментам складає 43 374,61 грн. В зв'язку з цим, на думку позивача, ОСОБА_3 злісно ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Не спілкується з сином, не проявляє батьківської турботи. Таким чином, син повністю перебуває на утримання та вихованні позивача. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом та просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додала, що позивач наразі проживає в м. Вінниця на орендованій квартирі. Просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надавши суду нотаріально засвідчену заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Також дає згоду на позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з неспроможністю приймати участь у його вихованні та утриманні. Також дає згоду на проживання його сина ОСОБА_4 з його матір'ю ОСОБА_1.

В судове засідання представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 29 серпня 2011 рокуміж сторонами було зареєструвано шлюб у Вакуленчуківській селищній раді Чуднівського району Житомирської області, про що зроблено актовий запис № 5.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24.11.2011 року, судом встановлено, що батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 4).

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2012 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стянуто щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 14.10.2012 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 6-7).

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 09.10.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був розірваний (а.с. 5).

З розрахунку заборгованості ОСОБА_3 зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 37976474 за період з 01.01.2016 року 30.01.2017 року складає 43 374,6 грн. (а.с. 8).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Вакуленчуківської селищної ради № 209 від 27.02.2017 року встановлено, що ОСОБА_1 мешкала в АДРЕСА_1 разом з своїм сином - ОСОБА_4, який знаходиться на її утриманні (а.с. 9).

Судом встановлено, що при амбулаторному відвідуванні та огляді дитини ОСОБА_4, завжди була присутня лише мати (а.с. 10).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_4 навчається в 6-й групі дошкільного навчального закладу №11. Його виховання та утриманням самостійно здійснює лише його мати. Батько дитини протягом всього періоду навчання та виховання сина, жодного разу не відвідував даний заклад, не цікавився процесом навчання та здобутками свого сина, зовсім не бере участі у вихованні дитини, а також не проявляє турботи й уваги до нього. Усі матеріальні й духовні потреби дитини задовольняє тільки його мати (а.с. 11).

З аналізу вищевказаних документів та пояснень сторін, суд прийшов до висновку, що сином ОСОБА_5 опікується лише його мати, а відповідач ОСОБА_3 ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини тому, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконує свого обов'язку щодо утримання сина та його виховання.

Згідно висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 22.05.2017 року позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним (а.с. 56-57).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що батько дитини ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням дитини не займається, не піклується про нього, матеріально не утримує, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджені квитанцією № 11675063 від 07.03.2017 року (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 15 ЦК України, ст.ст. 15, 150, 157, 164 СК України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 174, 212 - 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, у відсутність яких воно ухвалене, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: