Справа№592/222/17
Провадження №2/592/576/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Мазіної К.С., представника позивача-відповідача ТОВ «Кей-Колект» - ОСОБА_1, представника відповідача-позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання осіб такими, що втратили право користування нерухомим майном, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_4, Ковпаківський відділ Державної виконавчої служби м.Суми про визнання недійсними договору факторингу від 12.12.2011 року в частині передачі права вимоги до ОСОБА_7, договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 року в частині відступлення права вимоги за іпотечним договором №48372 від 26.02.2007 року, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач-відповідач ТОВ «Кей-Колект» звернувся до суду з позовом (а.с.1-2 т.1) і свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 (ОСОБА_7 ) уклала з Банком кредитний договір. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (предмет іпотеки). 12.12.2011 року Банк відступив позивачу відповідно до Договору факторингу та договору про відступлення прав за договором іпотеки свої права вимоги до ОСОБА_2 за зобов'язаннями по кредитному та іпотечному договорам. Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав якщо інше не встановлено договором або законом. Пункт 5 іпотечного договору містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. У зв'язку з грубим порушенням ОСОБА_2 умов Кредитного договору, зокрема, неповернення кредиту, несплати процентів та комісій за користування кредитом, позивач в позасудовому порядку врегулював питання звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено умовами іпотечного договору та Законом України «Про іпотеку». Зокрема, 26.01.2016 року позивач набув у порядку, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку», право власності на предмет іпотеки, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 15.11.2016 року позивачем, як законним власником, була здійснена спроба потрапити у власне майно, однак було виявлено, що у ньому незаконно проживають відповідачі. Відповідно до акту обстеження майна від 15.11.2016 року майно знаходиться у житловому стані, немає жодних видимих пошкоджень, а відповідно до акту обстеження майна від 22.11.2016 року стан цього ж майна встановити не можна. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном, а неправомірність дій відповідачів презюмується. Для того, щоб перешкод у здійсненні права користування не було, ТОВ «Кей-Колект» необхідно надати постійний безперешкодний доступ до свого майна. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. З урахуванням того, що ОСОБА_2 вже не є власником майна, то і використовувати його для проживання вона не має права. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні права користування майном, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, шляхом надання постійного безперешкодного доступу ТОВ «Кей-Колект» до цього майна, визнати громадян ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 (ОСОБА_7І.) звернулася до суду з зустрічною позовною заявою (а.с.86-100 т.1), і обґрунтовує свої вимоги тим, що зі змісту умов договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року, вбачається, що кредитор ПАТ «УкрСиббанк» уступив грошову вимогу в обмін на грошові кошти, які новий кредитор ТОВ «Кей-Колект» зобов'язався сплатити кредитору, тобто за умовами договору фактично відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останній грошової вимоги цієї особи до третьої особи (боржника). Згідно з п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Крім того, згідно п.п. 2 п.1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг №231 від 03.04.2009 року «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» в редакції, яка діяла на момент укладання договорів факторингу №1 та відступлення прав вимоги від 12.12.2011 року віднесено до фінансової послуги факторингу сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників - суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення. В той же час вона не є суб'єктом господарювання. На момент укладання договору факторингу №1 кредитного договору №0 від 26.02.2007 року укладеного між ОСОБА_2І.(ОСОБА_7) та ПАТ «Укрсиббанк», не існувало і не існує до цього часу. Тому вважає, що у ПАТ «Укрсиббанк» відсутнє право укладати договір факторингу та відступати права вимоги за неіснуючим договором. Згідно виписки неможливо дійти висновку про те, що додаток 1 до договору факторингу № 1 взагалі був підписаний повноважними особами ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект». Так само з наданої ТОВ «Кей-Колект» виписки неможливо встановити, який саме борг та в якій сумі переданий факторові. Також у виписці взагалі не зазначено початкової суми тіла кредиту, початкового непростроченого залишку, початкового проценту, початкової суми комісії та початкової суми пені. Отже Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 року має похідний від договору факторингу №1 характер. У наданому позивачами договорі про відступлення прав вимог за іпотечними договорами не конкретизовано, який саме об'єкт нерухомості переходить до позивачів. Наданий додаток нотаріально не посвідчений, у ньому не вказано, ким вин підписаний, не вказано адресу об'єкту іпотеки, номер первинного іпотечного договору, вартість предмета іпотеки, відсутній порядок передачі права вимоги, перелік документів, якими посвідчується факт передачі правочинів та перелік самих правочинів, за якими відбулось відступлення права вимоги та інші необхідні реквізити. В серпні 2016 року нею був заявлений позов до Сумського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 30.01.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру за адресою м.Суми, вул.Газети Правда,буд.19, к.67, за ТОВ «Кей-Колект» . Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017 року провадження по справі закрите на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України - справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. 3гідно виписки до договору факторингу №1 від 12.12.2011 року ТОВ «Кей-Колект» отримало право вимоги за кредитним договором №0 від 26.02.2007 року. Аналогічна виписка додана до договору від 12.12.2011 року про відступлення права вимоги за договорами іпотеки права кредитора. В той же час з виписок неможливо зрозуміти ким (якою посадовою особою) він завірений, на підставі чого (довіреність не додається) діяла посадова особа, коли завіряла зазначені витяги. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем кредитний договір №0 від 26.02.2007 року ніколи не укладався. Згідно договору іпотеки від 26.02.2007 року сторонами в договорі виступають ОСОБА_7 (ОСОБА_2І.) та АКІБ «УкрСиббанк». В той же час договір факторингу від 12.12.2011 року та договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 року укладений між ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «УкрСиббанк». 3гідно виписки неможливо дійти висновку про те, що додаток 1 до договору факторингу № 1 взагалі був підписаний повноважними особами ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект». Так само з наданої ТОВ «Кей-Колект» виписки неможливо встановити, який саме борг та в якій сумі переданий факторові. Також у виписці взагалі не зазначено початкової суми тіла кредиту, початкового непростроченого залишку, початкового проценту, початкової суми комісії та початкової суми пені. Таким чином у відсутність акту прийому-передачі неможливо підтвердити факт переходу майнових прав від Клієнта (ПАТ «УкрСиббанк») до фактора (ТОВ «Кей-Колект»). В той же час ОСОБА_8 задовольнила заяву ТОВ «Кей-Колект» про переоформлення прав власності на квартиру без цього акту. В матеріалах справи відсутні докази надання ОСОБА_6М з заявою ТОВ «Кей-Колект» оригіналів документів. В будь-якому разі не можна вважати виписку до договору факторингу від 12.12.2011 року, виписку до договору від 12.12.2011 року про відступлення права вимоги за договорами іпотеки оригіналами документів. Таким чином, в порушення вимог п.9 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ОСОБА_8 задовольнила заяву ТОВ «Кей-Колект» про переоформлення прав власності на квартиру без оригіналів документів про права іпотекодержателя, про права фактора. В матеріалах справи відсутня письмова вимога про усунення порушень, надіслана іпотекодержателем іпотекодавцеві. Натомість в матеріалах справи міститься лише копія свідоцтва від 22.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 Проте зазначене свідоцтво не є а ні копією письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві, а ні документом, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя. Копія свідоцтва від 22.12.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 не є оригіналом письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві. Заява ТОВ «Кей-Колект» на справжню адресу позивача, де позивач проживає та зареєстрована, ні ТОВ «Кей-Колект», ні будь-ким іншим, в тому числі приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, не надсилалась. Вона не тільки не отримувала заяви ТОВ «Кей-Колект», а й не могла отримати її, оскільки за адресою: м.Суми, вул.Газети Правда, буд.19, к.67., не проживає та не зареєстрована дуже давно. В повідомленні(свідоцтві) відсутня інформація, який із способів задоволення вимог Іпотекодержателя, що передбачені ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку», застосовуються Іпотекодержателем для задоволення своїх вимог. Просить суд ухвалити рішення, яким договір факторингу №1 від 12.12.2011 року укладений між приватним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» в частині передачі права вимоги до ОСОБА_7І.(ОСОБА_2) визнати недійсним, договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 року укладений між приватним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» в частині відступлення права вимоги за іпотечним договором №48372 від 26.02.2007 року визнати недійсним, та визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 індексний №28007538 від 30.01.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внесення запису №13062148 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3, за ТОВ «Кей-Колект».

В судовому засіданні представник позивача-відповідача ТОВ «Кей-Колект» повністю підтримав свої позовні вимоги з зазначених підстав, та не визнав зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2, пояснивши, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону (ч.2 ст.36 Закону України «Про іпотеку»). При цьому, можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку визначені ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку». Зі змісту договору іпотеки (розділ 5 Договору) вбачається, що сторони договору дійшли згоди щодо способу задоволення вимог іпотекодержателя у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. В даному випадку мають місце спірні правовідносини щодо існування договірних зобов'язань між боржником і стягувачем та щодо правомірності підстав реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. В той же час, доводи позивача ґрунтуються на протиправності дій нотаріуса, як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, та полягають у тому, що відповідач не мав права прийняти спірне рішення та вчинити спірну реєстраційну дію. Тобто, зі змісту позовних вимог та обраному способу захисту порушених прав вбачається, що дослідженню підлягають не спірні договірні правовідносини, а дії відповідача, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень. Розпорядження Нацкомфінпослуг №231 в редакції від 03.04.2009 року, на яке посилається позивач, не обмежує коло суб'єктів боржників та ніяким чином не ставить під сумнів законність операції факторингу. Формулювання «суб'єктів господарювання» в п.1 Розпорядження характеризує первісного кредитора в зобов'язанні. Вимога була надіслана позивачу відповідно до вимог чинного законодавства. Дане твердження підтверджується нотаріально посвідченим свідоцтвом від 22.12.2015 року. Відповідно до даного свідоцтва, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, посвідчив, що ним заяву ТОВ «Кей-Колект» передано ОСОБА_7, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1Правда», 19, кв. 67. Також зазначається, що заява містила відомості щодо письмової вимоги про усунення порушення за Кредитними договорами, права вимоги за яким уступлені на користь ТОВ «Кей-Колект», суму розрахунку заборгованості та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Заява була передана цінним листом із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу через «Укрпошту». Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В судовому засіданні представник відповідача-позивача ОСОБА_2 повністю підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом та не визнав позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект», пояснивши, що відсутні докази відступлення банком права вимоги за кредитними договорами, забезпеченими іпотекою(в наданих ТОВ «Кей-Колект» документах право вимоги за кредитними договорами №0/1 від 26.02.2007 року та №0/2 від 26.02.2007 року не передавалось). Надана ТОВ «Кей-Колект» таблиця з інформацією не є додатком № 1 до договору факторингу № 1 від 12.12.11 року (за відсутністю доказів). В зазначеній таблиці відсутня інформація про передачу боргу ОСОБА_2, забезпеченого іпотекою. Крім того в цій таблиці міститься інформація про передачу боргу за неіснуючим кредитним договором. Проте цей борг не забезпечений іпотекою та передано право недійсної вимоги. Через неможливість встановлення суми фінансування неможливо підтвердити відступлення права вимоги за кредитними договорами на будь-яку суму. В акті прийому-передачі права вимоги не зазначено, на яку суму відступається право вимоги. Відсутні докази передачі оригіналів документів від клієнта фактору на підтвердження права вимоги. Згідно п.1., 1.1., 2.1. договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011. ТОВ «Кей-Колект» приймає права вимоги за договорами іпотеки, які забезпечують виключно ті зобов'язання, що передані за договором факторингу № 1. Через недійсність договору факторингу №1 , передачу вимог до ОСОБА_2 за неіснуючим кредитним договором, відсутність доказів передачі боргу ОСОБА_2 - договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011. також є недійсним.

Відповідач-позивач ОСОБА_4 не визнала позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» і просила суд задовольнити вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом. Відповідач-позивач ОСОБА_5 заперечував проти задоволення позову ТОВ «Кей-Колект», просив в позові відмовити, справу розглядати без його участі.

Відповідач за зустрічним позовом приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач за зустрічним позовом- ПАТ «УкрСиббанк» просив справу розглядати без його участі.

Суд, заслухавши пояснення представника ТОВ «Кей-Колект», представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов ТОВ «Кей-Колект» задоволенню не підлягає, а зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з таких підстав:

Судом встановлено, що 26.02.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 (на даний час прізвище «Хімікус» згідно з свідоцтвом про шлюб а.с.75 т.1) був укладений договір про надання споживчого кредиту №0/1 в сумі 21700 дол.США (а.с.132-136 т.1). Одночасно 26.02.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 (ОСОБА_2І.) був укладений договір іпотеки №48372 (а.с.137-138 т.1), згідно з яким ОСОБА_2 передала в іпотеку нерухоме майно однокімнатну квартиру АДРЕСА_4, цим договором забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобовязань іпотекодавця за договором про надання споживчого кредиту №0/1 від 26.02.2007 року.

ТОВ «Кей-Колект» згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є власником квартири АДРЕСА_5Правди» м.Суми ( а.с. 17-19 т. 1). Даний запис внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6

12.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» були укладені договір факторингу №1 та договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки.

Кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). Правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у тій же формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (ст..513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням (ст.516 ЦК України).

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюються законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг (ч.2 ст.5 Закону); Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції встановлює обмеження на суміщення надання певних видів фінансових послуг (п.1 ч.1 ст.28 Закону); фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону (ч.5 ст.5 Закону).

Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є субєктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст.1079 ЦК України).

За змістом глави 73 ЦК України, частини 1 статті 1077 ЦК України клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Ні Цивільний кодекс України, ні Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не встановлюють обмежень стосовно складу осіб по відношенню до яких може здійснюватися відступлення права вимоги. Тобто, цими особами можуть бути як субєкти господарювання, так і фізичні особи, які не є підприємцями.

Дійсно, пункт 1 розпорядження від 3 квітня 2009 року №231 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» виключав безпосередньо фізичних осіб з кола переліку осіб, що беруть участь в операції факторингу, однак це не відповідало вимогам частини 5 статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та главі 73 Цивільного кодексу України, як наслідок розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» від 6 лютого 2014 року №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження від 3 квітня 2009 року №231» пункт 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 3 квітня 2009 року №231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» було виключено.

За таких обставин, посилання позивача на невідповідність Договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року положенням пункту 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 3 квітня 2009 року №231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» не приймається як підстава для визнання договору факторингу недійсним.

12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір факторингу, згідно з яким ПАТ «УкрСиббанк» зобовязується передати у власність ТОВ Кей-Колект» , а ТОВ «Кей-Колект» прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження ПАТ «УкрСиббанк» (а.с.139-148 т.1). Обсяг прав вимоги станом на дату укладення договору визначений у додатку 1 до цього договору. Відповідно до п.1.4 цього договору одночасно з відступленням прав вимоги до ТОВ «Кей-Колект» переходять усі права ПАТ «УкрСиббанк» за усіма договорами забезпечення. Згідно з додатком до договору факторингу передано право грошової вимоги за договором №0, який укладений 26.02.2007 року з позичальником ОСОБА_7 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на суму 21700дол.США (а.с.144-145 т.1). В додатку одночасно з договором про надання ОСОБА_7 кредиту на суму 21700дол.США зазначений договір іпотеки №48372, укладений з ОСОБА_7 26.02.2007 року.

Згідно з ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.2 ст.1081 ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.

Описка в зазначенні номеру договору про надання споживчого кредиту, укладеного з ОСОБА_7 26.02.2007 року, в додатку до договору факторингу (вказано №0 замість вірного №0/1) не тягне за собою недійсність грошової вимоги ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_2 і недійсність договору факторингу в цій частині. В додатку до договору факторингу (а.с.144-145 т.1) не лише вказується номер договору, а зазначається дата його укладання 26.02.2007 року, кінцевий термін погашення кредиту 27.02.2017 року, прізвище, імя боржника ОСОБА_7 , її ідентифікаційний код -

НОМЕР_1, розмір грошового зобовязання 21700 дол.США, а також розмір грошового зобовязання станом на 12.12.2011 року, відсоткова ставка за кредитом 13,0%, договір іпотеки №48372 як забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором.

З викладеної в додатку інформації щодо обсягу прав вимоги вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк» передало ТОВ «Кей-Колект» право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту, який був укладений з ОСОБА_2 (ОСОБА_7І.) 26.02.2007 року про надання кредиту в сумі 21700дол.США.

Згідно з ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобовязанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Пунктом 5.1 договору факторингу (а.с.141 т.1) передбачено, що після дати відступлення ПАТ «УкрСиббанк» зобовязаний передати ТОВ «Кей-Колект» за першою його вимогою у розумний строк усю наявну документацію щодо відповідного права вимоги.

Відповідно до п.3.2 договору факторингу (а.с.139-148 т.1) відступлення прав вимоги засвідчено складанням сторонами акта приймання-передачі прав вимоги (а.с.148 т.1).

Договором відступлення прав вимоги від 12.12.2011 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» (а.с.149-155 т.1), передбачено, що цедент ПАТ «УкрСиббанк» передає, а ТОВ «Кей-Колект» приймає права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у додатку до цього договору, в тому числі і за договором іпотеки (житлова нерухомість), укладеним з ОСОБА_7 26.02.2007 року, вартість предмета іпотеки 156900грн. Договір відступлення прав вимоги від 12.12.2011 року посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області 12.12.2011 року.

Згідно з ст.24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобовязанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобовязанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню.

Умови, передбачені ст.24 Закону України «Про іпотеку», були дотримані при укладенні договору відступлення прав вимоги за іпотечними договорами від 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект».

АКІБ «УкрСиббанк» у звязку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях АКІБ «УкрСиббанк», що підтверджується витягом з статуту ПАТ «УкрСиббанк», свідоцтвом про державну реєстрацію (а.с.50-52 т.2).

Згідно з ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При укладенні договору факторингу від 12.12.2011 року та договору відступлення прав вимоги від 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» були дотримані норми, передбачені Цивільним кодексом України при укладенні таких договорів.

Отже, суд не вбачає підстав для визнання недійсними договору факторингу №1 від 12.12.2011 року в частині передачі прав вимоги до ОСОБА_2 та договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 року в частині відступлення права вимоги за іпотечним договором №48372, які укладені між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект».

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

При цьому, відповідно до положень статті 391 ЦК, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння.

Діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

При цьому, як встановлено судом, відповідач позивач ОСОБА_2 заперечує законність набуття ТОВ «Кей-Колект» права власності на спірну квартиру як предмет іпотеки й відповідно між сторонами виник спір щодо правомірності набуття ТОВ «Кей-Колект» права власності на спірну квартиру.

ОСОБА_2 був заявлений позов до Сумського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 30.01.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру за адресою м.Суми, вул.Газети Правда,буд.19, к.67, за ТОВ «Кей-Колект». Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017 року (а.с.114-116 т.1) провадження по справі закрите на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України - справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, розяснений порядок звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 (далі Порядок), що діяв на час прийняття рішення про державну реєстрацію, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до субєкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Пунктами 9, 10 Порядку передбачено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, з поданих оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав, нотаріус виготовляє електронні копії таких документів шляхом їх сканування, які долучаються до заяви.

З внутрішнього опису документів реєстраційної справи (а.с.168 т.1) вбачається, що копія договору факторингу від 12.12.2011 року, яка містить вісім аркушів разом з додатком та актом приймання-передачі, у нотаріуса зазначена на трьох аркушах. Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки містить шість аркушів з додатком, а у нотаріуса в реєстраційній справі зазначено два аркуші цього договору.

Тобто, нотаріусу не надавалися оригінали цих договорів в повному обсязі. Цю обставину підтверджують надані приватним нотаріусом ОСОБА_6 суду копії договору відступлення прав вимоги на двох аркушах та договору факторингу на трьох аркушах (а.с. 56-62 т.2).

Договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами на останній сторінці містить застереження про внесення змін до цього договору 25.04.2012 року (а.с.151 т.1). Як вбачається з копії договору відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, який був наданий нотаріусу Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (а.с.57 т.2), такого застереження ця копія договору не містить. Це підтверджує, що оригінал цього договору не був наданий нотаріусу в повному обсязі.

Згідно п.57 Порядку, що був чинним на момент прийняття рішення про державну реєстрацію, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що для реєстрації права власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, до державного реєстратора має звернутись належна особаіпотекодержатель, та надати документи, які підтверджують:

- наявність в договорі іпотеки застереження про задоволення вимог іпотекодержателя /або окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя/;

- направлення та вручення іпотекодавцю вимоги про усунення порушень;

- сплин 30-денного терміну з моменту отримання іпотекодавцем вимоги про усунення порушень;

- у разі переходу прав на нерухоме майно документ, що підтверджує перехід.

В матеріалах реєстраційної справи приватного нотаріуса ОСОБА_6 міститься копія свідоцтва від 22.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 (а.с.180 т.1). В свідоцтві зазначено, що приватний нотаріус ОСОБА_9 посвідчує, що ним 28.05.2015 року заяву ТОВ «Кей-Колект» передано ОСОБА_7 В цій заяві ТОВ «Кей-Колект» зазначалося про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, вказувався розмір заборгованості, зазначалася вимога про дострокове виконання зобовязання за кредитним договором та повідомляло про свій намір звернути стягнення на предмет іпотеки.

Як вбачається з листа нотаріуса ОСОБА_6 (а.с.19 т.2) сама письмова вимога ТОВ «Кей-Колект» від 28.05.2015 року нотаріусу не надавалася, в матеріалах реєстраційної справи відсутня. Копію письмової вимоги надав суду представник ТОВ «Кей-Колект» (а.с.156 т.1).

Свідоцтво від 22.12.2015 року посвідчує тільки факт відправлення вимоги, а не є вимогою в розумінні п.57 Порядку, в свідоцтві відсутня інформація, в який строк ОСОБА_2 повинна виконати вимогу. В свідоцтві зазначено, що право вимоги за договором іпотеки №48372 відійшло до ТОВ «Кей-Колект» на підставі договорів факторингу №1 від 12.12.2011 року та відступлення права вимоги за іпотечними договорами від 13.02.2012 року. Проте, в момент реєстрації права власності був наданий зовсім інший договір відступлення права вимоги за іпотечними договорами від 12.12.2011 року.

Копія свідоцтва від 22.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, не є документом, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя, тому що в свідоцтві від 22.12.2015 року зазначено, що позивач зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_2 (ОСОБА_7І.) не проживає і не зареєстрована за цією адресою з 2008 року, що посвідчується довідкою про склад сімї, наданою ТОВ Кей-Колект» (а.с. 20 т.1).

ПАТ «УкрСиббанк» на час укладення договорів факторингу та відступлення прав вимоги за іпотечними договорами було відомо, що ОСОБА_2 (ОСОБА_7І.) зареєстрована за іншою адресою в Обухівському районі Київської області, оскільки з відповідним позовом до ОСОБА_7 звертався ПАТ «УкрСиббанк» в 2010 році, що підтверджується копією виконавчого листа (а.с.160 т.1).

Отже, вимога ТОВ «Кей-Колект» на адресу ОСОБА_2, де вона зареєстрована та проживає, ні ТОВ «Кей-Колект», ні приватним нотаріусом ОСОБА_9 не надсилалася, і відповідно ОСОБА_2 не отримувала такої вимоги.

Згідно з п.57 Порядку право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки виникає лише зі спливом 30-ти денного строку з моменту отримання іпотекодавцем вимоги.

Пунктом 5.3 договору іпотеки передбачено, що у разі застосування передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог іпотекодержателя право власності переходить до іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення, про яке йдеться в п.5.1 договору іпотеки.

Законодавством встановлений обовязок іпотекодержателя надавати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію. Такі докази ТОВ «Кей-Колект» приватному нотаріусу надані не були.

Згідно з п.4.2 договору іпотеки (а.с.137-138 т.1) звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п.5.1 договору іпотеки у разі настання обставин, зазначених в п.4.1 цього договору іпотеки, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодацю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. В повідомленні, про яке йдеться в п.5.1 договору, іпотеко держатель зазначає, який зі способів задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачені ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку», застосовується іпотеко держателем для задоволення своїх вимог (п.5.2 договору іпотеки).

Частиною 3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі може передбачати: передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Проте, в повідомленні (свідоцтві) відсутня інформація, який із способів задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачені ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» застосовуються іпотеко держателем для задоволення своїх вимог (а.с.180 т.1).

В вимозі про усунення порушення, яку надав ТОВ «Кей-Колект» до суду (а.с.156 т.1), було зазначено, що ТОВ «Кей-Колект» вправі здійснити продаж предмету іпотеки будь-якій особі, а фактично ТОВ «Кей-Колект» застосувало інший спосіб передача іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки.

Отже, вимоги Порядку не були дотримані державним реєстратором приватним нотаріусом ОСОБА_6 при державній реєстрації права власності на нерухоме майно.

Таким чином, з огляду на вказане суд вважає, що приватним нотаріусом було порушено Порядок державної реєстрації права власності, що є предметом позову, а саме у порушення вимог п. 46 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не було належним чином перевірено факт отримання ОСОБА_2 (ОСОБА_7І.) копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві, а також документів, що підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя, а тому прийняття рішення та проведення подальшої державної реєстрації права власності за ТОВ «Кей-Колект» не відповідає вимогам Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

За таких умов у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 були наявні встановлені Законом та Порядком підстави для відмови в державній реєстрації права власності на нерухоме майно за ТОВ «Кей-Колект».

Стосовно доводів ТОВ «Кей-Колект» щодо юрисдикції даного спору, суд вважає, що підставами позову зазначені порушення, допущені нотаріусом, що діяв як державний реєстратор, тобто як субєкт, якому делеговані владні повноваження. Однак наслідком прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію стало виникнення /припинення/ у осіб цивільних прав та обовязків, крім того, у даній справі спірні правовідносини повязані із невиконанням умов цивільно-правової угоди.

Цей спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

За сукупністю наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання неправомірним та скасування рішення державного реєстратора належить задовольнити.

Суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, місцезнаходження - м.Київ, вул.Дмитрівська, буд.33 офіс 2, індексний номер 28007538 від 30.01.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внесення запису №13062148 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_6, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

Оскільки судом скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 за ТОВ «Кей-Колект», вимоги ТОВ «Кей-Колект», які були заявлені останнім як власником майна, не підлягають задоволенню.

Керуючись ст..ст.203, 321, 328, 517, 1077, 1081 ЦК України, ст..ст.24, 36 Закону України «Про іпотеку», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127, ст..ст. 2, 12, 13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», місцезнаходження - м.Київ, ОСОБА_10,28А, , до ОСОБА_2, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4, про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання осіб такими, що втратили право користування нерухомим майном, за необгрунтованістю.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, місцезнаходження - м.Київ, вул.Дмитрівська, буд.33 офіс 2, індексний номер 28007538 від 30.01.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внесення запису №13062148 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_6, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 640грн. в відшкодування судового збору.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко