Справа № 647/484/17
№ провадження 2/647/290/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кириленко М.О.

за участю секретаря Крамського Д.О.,

представника позивача ОСОБА_1

представника Бериславської РДА Кірян Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області справу за позовом ОСОБА_3 до Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання права на земельну частку (пай), суд -

В С Т А Н О В И В:

В березні місяці 2017 року позивач звернулась до Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області з зазначеним позовом, у якому посилається на те, що в періоди: з 22.04.1978 до 11.05.1978 року, з 05.06.1979 до 12.10.1988 року, з 21.03.1993 до 02.01.1995 року, з 03.07.1996 року до 02.10.2001 року здійснювала тимчасово трудову діяльність в радгоспі «Україна», який згодом було реорганізоване в КСП «Україна». Відповідно до наданої Відділом Держгеокадастру у Бериславському районі Херсонської області інформації від 02.03.2017 року №29-2104-99.2-151/2-17, державний акт на право колективної власності на землю по КСП «Україна» зареєстрований 28 серпня 1996 року за №1. Не зважаючи на те, що ОСОБА_3 являлась на час паювання земель членами колективного сільськогосподарського підприємства, не була включена до списку членів КСП «Україна», що мають право на земельну частку (пай).Виходячи з викладеного вважає, що її безпідставно не включили до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

В судовому засіданні позивач та представник позивача,надали клопотання про збільшення позовних вимог, підтримали та наполягали на їх задоволенні з викладених підстав.

Представник відповідача Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують.

Представник Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області - Кірян Є.С. в судовому засіданн заперечував проти задоволення позову. Зокрема, суду пояснив, що позивачем не надано жодного документа, який би підтверджував факт його членства у КСП «Україна», а записи у трудовій книжці лише свідчать про перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах із зазначеним підприємством. Просив, застосувати до позовних вимог ОСОБА_3 строк позовної давності та відмовити у задоволені позову.

Згідно зі ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторони, за наявними у матеріалах справи доказами.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного :

Відповідно до змістуст.59 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст.61 ЦПК України.

Відповідно до змістуст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_3 в періоди: з 22.04.1978 до 11.05.1978 року, з 05.06.1979 до 12.10.1988 року, з 21.03.1993 до 02.01.1995 року, з 03.07.1996 року до 02.10.2001 року здійснювала тимчасово трудову діяльність в радгоспі «Україна», який згодом було реорганізоване в КСП «Україна».

28.08.1996 року спілка отримала Державний акт на право колективної власності на землю.

Також комісією з паювання спілки було складено списки осіб-членів КСП «Україна», які мають право на земельну частку (пай).

Під час складання та затвердження списків пайовиків позивачку не було включено до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122, у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку.

Відповідно до п. 6 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» у разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

В силу ст. 5 цього ж Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку - пай особи, яка є членом КСП не може позбавити її права на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу.

Таким чином, чинним законодавством визначена процедура набуття права на земельний пай. Виділення земельного паю та процедура отримання документів, що підтверджують право особи на земельний пай.

З матеріалів справи та положень ч.ч. 1, 3 ст. 1 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» вбачається, що КСП «Україна» за своєю суттю належала до колективних сільгосппідприємств (як правонаступник колгоспу).

Визначальним моментом набуття права власності на земельну частку (пай) відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», є членство особи у колективному сільськогосподарському підприємстві, кооперативі, акціонерному товаристві на момент розпаювання земель. Право на земельну частку (пай) також мають пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, з аналізу вищезазначених норм Закону випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов - перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивачка при розпаюванні земель КСП «Україна» була членам зазначеного підприємства (здійснювала тимчасово трудову діяльність), а отже позивачкою належних доказів на підтвердження викладених у своєму позові обставин до суду надано не було, тому, суд приходить до висновку, що позивачка на момент розпаювання земель не являлась членом колгоспу «Україна», у зв'язку з чим її і не було включено у список осіб, які мають право на земельну частку (пай) при проведенні розпаювання КСП «Україна», відповідно, позивачка не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відсутні в матеріалах справи переконливі докази й фактичного набуття позивачкою такого членства.

Також суд частково приймає до уваги письмові заперечення представника Бериславської райдержадміністрації проти позову, оскільки ОСОБА_3 крім вищевстановлених обставин пропущено строк на звернення до суду за захистом свого права (позовну давність), який згідно ст. 71 ЦК УРСР (чинного на час виникнення у неї права на позов) встановлювався тривалістю в три роки, стороною позивача не зазначено обставин, які б могли бути визнані поважними причинами для поновлення цього строку, не надано відповідних доказів, а відповідно до вимог ст.ст. 75, 80 ЦК УРСР пропущення позивачем позовної давності є окремою підставою для відмови в задоволенні вимог.

За встановлених обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року N 899-IV, Указом Президента України від 8 серпня 1995 року 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Порядком організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2004 р. N 122, Постановою Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. О. Кириленко