АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2599/17 Справа № 204/8254/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Книш А. В. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про стягнення піні за прострочення фінансових послуг по договору вкладу,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 позивач звернувся до суду з позовом в якому, згідно уточнених позовних вимог, просив стягнути з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» на його корись пеню у розмірі 6013667,60 грн. за прострочення фінансових послуг по договорам вкладу №00272812 від 25 червня 2014 року та №00368424 від 25 червня 2015 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 25 червня 2014 року між ним та ПАТ «ПЛАТИНУМБАНК» був укладений договір №00272812 про розміщення вкладу «Готівка щомісяця», відповідно до умов якого банк приймає від вкладника грошову суму у розмірі 18368,08 доларів США та зобов'язується повернути вклад та сплатити проценти за користування вкладом на умовах та у порядку, передбачених договором. Пунктом 2.2 умов вищезазначеного договору передбачений строк зберігання вкладу до 25 вересня 2014 року. Відповідно до п.п.2.3, 2.5 договору №00272812 процентна ставка за вкладом 12,7% річних. 25 червня 2015 року позивач уклав з відповідачем договір №00368424 про розміщення вкладу «Готівка щомісяця», відповідно до умов якого банк приймає від вкладника грошову суму у розмірі 7473,88 доларів США та зобов'язується повернути вклад та сплатити проценти за користування вкладом на умовах та у порядку, передбачених договором. Пунктом 2.2 зазначеного договору передбачено строк зберігання вкладу до 24 вересня 2015 року. 08 липня 2015 року позивачем було направлено на адресу відповідача заяву про видачу всієї суми договору депозитного вкладу №00272812 від 25 червня 2014 року та заяву про розірвання договору депозитного вкладу №00368424 від 25 червня 2015 року, а також видачу всієї суми грошових коштів. Дані заяви відповідачем були отримані 16 липня 2015 року, однак вимоги зазначені в них залишилися невиконаними. Таким чином, позивач був вимушений звернутися до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з відповідними позовними заявами про захист прав споживача банківських послуг.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2015 року було задоволено позовні вимоги частково та стягнуто з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» на користь позивача грошові кошти за договором розміщення вкладу «Готівка щомісяця» №00272812 від 25 червня 2014 року у розмірі 13431,43 доларів США, що еквівалентно 288562,13 грн., та грошові кошти за договором розміщення вкладу «Готівка щомісяця» №00368424 від 25 червня 2015 року у розмірі 7596,62 доларів США, що еквівалентно 163206,51 грн. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2016 року зазначене заочне рішення залишено без змін. Відповідач виконав рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2015 року у період з 11 липня 2016 року по 18 липня 2016 року. Також, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2016 року у справі за позовом позивача до ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» про захист прав споживачів банківських послуг, нарахування та виплату процентів за користування грошовими коштами (у період з 08 серпня 2015 року по 11 липня 2016 року) стягнуто з відповідача нам користь ОСОБА_2 проценти за користування вкладом по договору про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» №00272812 у сумі 1570,19 доларів США та 866, 78 доларів США по договору №00368424 від 25 червня 2015 року, але дане рішення станом на 21 грудня 2016 року відповідачем так і залишається не виконаним. Зазначена цивільна справа перебуває на розгляді в суді касаційної інстанції.

Позивач вважає, що такими діями відповідача порушені його права як споживача фінансових послуг, оскільки виникло прострочення зобов'язання банку по договорам вкладу з 16 липня 2015 року по 11 липня 2016 року, що складає 361 день, а відповідно відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», він має право на сплату йому пені у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення від суми простроченого зобов'язання банку по договорам вкладу, що на день подачі позовної заяви до суду складає 253797,04 доларів США, еквівалентних 6013667,60 грн., яку він і просить стягнути на його користь з відповідача.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з додержанням вказаних вимог закону.

Так, судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2015 частково задоволено позовні вимоги позивача до ПАТ «Платинум Банк» про захист прав споживачів банківських послуг, відповідно до якого з відповідача на користь позивача стягнуто грошові кошти:

- за договором про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» № 00272812 від 25 червня 2014 року у розмірі 10 894,20 доларів США (десять тисяч вісімсот дев`яносто чотири долари, 20 центів) - заборгованість за вкладом, 2 499,71 доларів США (дві тисячі чотириста дев`яносто дев`ять доларів, 71 цент) - проценти за вкладом, 37,52 доларів США (тридцять сім доларів, 52 центи) - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення вкладу, а всього разом на загальну суму 13 431,43 доларів США (тринадцять тисяч чотириста тридцять один долар, 43 центи), що станом на 07 серпня 2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно2 88 562,13 грн.

- за договором про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» № 00368424 від 25.06.2015 року у розмірі 7 473,88 доларів США (сім тисяч чотириста сімдесят три долари, 88 центів) - заборгованість за вкладом, 109,87 доларів США (сто дев`ять доларів, 87 центів) - проценти за вкладом, 12,87 доларів США (дванадцять доларів, 87 центів) - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення вкладу, а всього разом на загальну суму 7 596,62 доларів США (сім тисяч п`ятсот дев`яносто шість доларів, 62 центи), що станом на 07.08.2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 163 206,51 грн. Розподілені судові витрати по справі.

Зазначене рішення відповідно до ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2016 залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що введення тимчасової адміністрації у ПАТ «ПЛАТИНУМБАНК» на момент ухвалення рішення унеможливлює здійснення нарахування пені за порушення зобов'язання перед позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Так, частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України від 11 травня 2016 року № 6-37цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення.

Правовою позицією висловленої в постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 № 6-1123цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, встановлено, що згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №85 від 11 січня 2017 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Платинум Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 11 січня 2017 року по 10 лютого 2017 року включно та делеговано повноваження тимчасового адміністратора банку, а грошові кошти за договорами про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» № 00272812 від 25 червня 2014 року та про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» № 00368424 від 25 червня 2015 року у розмірі 20977,66 доларів США (сума заборгованості за вкладом та процентів за вкладом) позивачем фактично на виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2015 року було отримано від відповідача у період з 11 липня 2016 року по 18 липня 2016 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст.52 вказаного Закону, а тому вимоги позивача про стягнення сум за вказаними договорами є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про незаконність рішення суду суттєвими не являються, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Також доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, та фактично є незгодою з висновками суду по оцінці наданих доказів та існуючих обставин справи.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова