Справа № 1018/4688/12
Провадження 4-с-38/17
ухвала

Іменем України

21 червня 2017 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Болобана В.Г.,

за участі секретаря Рудніцької О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Київській області ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з вищезазначеною скаргою та просив: визнати протиправними та скасувати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер: 34531015 від 30.03.2017 року, номер запису про обтяження: 19716675 (спеціальний розділ) від 30.03.2017р. щодо арешту всього нерухомого майна ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1) та зобов'язати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області вчинити дії щодо скасування запису про обтяження № 19716675 (спеціальний розділ) від 30.03.2017 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Скаргу мотивує тим, що 17.07.2014 року державним виконавцем ВДВС Обухівського МРУЮ Київської області Мележик І.М. було відкрито виконавче провадження № 44045219 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 1104731,00 грн. в межах одержаного спадкового майна та прийнято постанову про арешт вказаного майна. На виконання цієї постанови, Реєстраційною службою Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В подальшому, згідно з постанови про передачу виконавчого провадження від 17.06.2016року виконавче провадження № 44045219 було передано до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області та прийнято до виконання згідно з постановою від 12.07.2016 року. Однак, не зважаючи на вже існуючі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 11.11.2014 р., державний виконавець (державний реєстратор) Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 вчинив 30.03.2017 року повторно дію щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень № 34531015 та наклав арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1, в тому числі й на те, що не входило до спадкового майна скаржника. Заявник вважає, що державний виконавець мав право накласти арешт лише на спадкове майно, яке прийнято було скаржником, однак, на яке до цього вже було накладено арешт іншим державним виконавцем. Заявник зазначає, що такими своїми діями державний виконавець суттєво порушив його права та інтереси, у звязку з чим дії державного виконавця щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень № 34531015 від 30.03.2017 року вважає необґрунтованими, протиправними та таким що підлягають скасуванню, а державного виконавця слід зобовязати скасувати вищезазначений запис про обтяження.

В судовому засіданні представник заявника вимоги скарги підтримав, просив скаргу задовольнити.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Київській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився двічі, про розгляд скарги повідомлявся належним чином. Заяв чи клопотань до суду не подавав.

Заінтересовані особи (представник стягувача) заперечила проти скарги, подала письмові заперечення.

Вислухавши заявника, представника стягувача, дослідивши матеріали скарги та цивільної справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» (ст. 26 ЦПК України 2004 року) учасник виконавчого провадження (особа, залучена до проведення виконавчих дій), який звернувся до суду зі скаргою, заявою (поданням), бере участь у їх розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи.

Враховуючи те, що з матеріалів скарги вбачається, що заявник, ОСОБА_1, дізнався про дії державного виконавця щодо накладення арешту на все нерухоме майно від 30.03.2017 року лише 31.05.2017 року після судового засідання по справі № 2-242/13 (подання про визначення частки майна боржника) та отримання інформаційної довідки № 88539971 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у Адвокатському бюро «Лев» (копія інформаційної довідки додається). Таким чином, вбачається, що строк на оскарження дії державного виконавця від 30.03.2017 р. заявником не пропущено.

Судом встановлено, що 27.02.2013 року Обухівським районним судом Київської області було постановлено рішення у справі №2-242/13 за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно та стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1104731 грн. в межах вартості одержаного спадкового майна та судові витрати у розмірі 1609,50 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 17.06.2013 року було скасовано рішення Обухівського районного суду Київської області від 27.02.2013року та постановлено нове, яким позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь «ПроКредит Банк» 1084146 грн. заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості на нежитлове приміщення магазину «Гастроном» загальною площею 522,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Малишка, 5, яке належало на праві власності ОСОБА_4, з початковою ціною реалізації зазначеного майна в розмірі 1336600 грн. і реалізацією на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» 1084146 грн. заборгованість за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_3 1609,50 грн. сплаченого судового збору з кожного, а в решті вимог позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.10.2013 року рішення апеляційного суду Київської області від 17.06.2013 року скасовано, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 27.02.2013 року залишено в силі.

17.07.2014року державним виконавцем ВДВС Обухівського МРУЮ Київської області Мележик І.М. було відкрито виконавче провадження №44045219 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит заборгованості за кредитним договором в сумі 1104731,00 грн. в межах вартості одержаного спадкового майна.

Згідно з інформаційною довідкою № 88539971 з Державного реєстру речових п нерухоме майно від 31.05.2017 р. вбачається, що майно одержане скаржником у спадщину складається з : житлового будинку, загальною площею 330,4 кв.м., житловою площею 175,6 що розташований за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с. Долина, вул. Чонкаш, буд. 7; 1/5 частини квартири, загальною площею 70,65 кв.м., житловою площею 40.9 що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

10.11.2014р. головним державним виконавцем ВДВС Обухів МРУЮ Київської області Мележик І. М. увиконавчому провадженні ВП №44045219 було прийнято постанову про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт 1/5 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2; 2) житловий будинок, за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с. Руська Долина, вул. Чонкаш, буд. 7 що належить боржнику.

На виконання цієї постанови, Реєстраційною службою Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №17129642 від 11.11.2014р. щодо накладення арешту на житловий будинок, за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с. Руська Долина, вул. Чонкаш, буд.7 та №17129496 від 11.11.2014р. щодо накладення арешту на 1/5 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2.

В подальшому, згідно з постановою про передачу виконавчого провадження від 17.06.2016 року виконавче провадження № 44045219 було передано до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області та прийнято до виконання згідно з постановою від 12.07.2016 року.

30.03.2017 року державний виконавець (державний реєстратор) Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 вчинив повторно дію щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень №34531015 та наклав арешт на все нерухоме майно, в тому числі й на те, що не входило до спадкового майна боржника ОСОБА_1

Отже, з вищенаведеного вбачається, що державний виконавець в порушення рішення Обухівського районного суду Київської області від 27.02.2013 року у справі № 2-242/13, в порушення постанови про відкриття виконавчого провадження № 44045219 від 17.07.2014р. та в порушення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.11.2014 року наклав арешт на інше майно (все майно боржника), на яке не мав права накладати арешт. Державний виконавець мав право накласти арешт лише на спадкове майно, яке прийнято було скаржником, однак, на це майно вже було накладено арешт іншим державним виконавцем.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» (із змінами та доповненнями) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовом)г виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, згідно з п.1 ч.2 ст.18 «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб і порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна ( боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів). Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є: державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації прав іпотеки у зв'язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Відповідно до п. 8 ч.З ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець здійснення виконавчого провадження має право: здійснювати реєстрацію обтяжень в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність за прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також від суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими прав нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обовязкового до- письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться в поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин, що повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно.

Відповідно розяснень п.3 Постанови пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні зраховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неулереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Згідно з ч.2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ч.5 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).

Згідно з ч. 3 ст. 311 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з субєктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, повязаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державну виконавчу службу задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки (як встановлено в судовому засіданні) права боржника - ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з боку державного виконавця були порушені, а його дії щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер: 34531015 від 30.03.2017 року, номер запису про обтяження: 19716675 (спеціальний розділ) від 30.03.2017 р. щодо арешту всього нерухомого майна боржника ОСОБА_1 вчинені з порушенням повноважень, наданих йому Законом України «Про виконавче провадження», - то скарга ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця протиправними є обґрунтованою та в цій частині та підлягає задоволенню.

З огляду на те, що дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер: 34531015 від 30.03.2017 року, номер запису про обтяження: 19716675 (спеціальний розділ) від 30.03.2017 р. щодо арешту всього нерухомого майна боржника ОСОБА_1 суд визнає протиправними, то вимога скарги зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області вчинити дії щодо скасування запису про обтяження №19716675 (спеціальний розділ) від 30.03.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є також обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Вимоги скарги щодо скасування дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер: 34531015 від 30.03.2017, номер запису про обтяження: 19716675 (спеціальний розділ) від 30.03.2017р. щодо арешту всього нерухомого майна боржника ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки не узгоджуються з положеннями ст. 387 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладені обставини, скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 383, 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер: 34531015 від 30.03.2017, номер запису про обтяження: 19716675 (спеціальний розділ) від 30.03.2017р. щодо арешту всього нерухомого майна боржника ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1).

Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області вчинити дії щодо скасування запису про обтяження №19716675 (спеціальний розділ) від 30.03.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Решту вимог скарги залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Болобан В.Г.