Справа № 456/222/17
Провадження № 2/456/764/2017
РІШЕННЯ

іменем України

08 травня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою та просить визнати за ним право на спадщину після смерті, 21 листопада 2015 року, ОСОБА_3, на будинок №3 по вулиці Лісній в селі Заплатин Стрийського району Львівськї області зі всіма господарськими спорудами, вказаними у технічному паспорті на будинок.

В обґрунтування позовних вимог позивач, покликається на те, що в 21 листопада 2015 року, в селі Заплатин Стрийського району Львівської області, помер його дядько ОСОБА_3 рідний брат його батька ОСОБА_4. Після смерті дядька відкрилась спадщина, в яку увійшов житловий будинок №3 по вулиці Лісній в селі Заплатин Стрийського району Львівської області. Він є єдиним спадкоємцем після смерті свого дядька. Інших спадкоємців немає. Своєї сімї спадкодавець не мав. Він входить в 5-ту чергу спадкоємців, як його племінник. Він своєчасно, 18 лютого 2016 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. В той же день була заведена спадкова справа, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, який додано до позовної заяви. Однак, 12 січня 2017 року він отримав від приватного нотаріуса ОСОБА_5 лист, в якому нотаріус вказує, що видати йому свідоцтво про право на спадщину по смерті ОСОБА_3, який помер 21.11.2015 року, є неможливим, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно, так як право власності не оформлено належним чином, саме тому змушений звернутись до суду із заявою про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_6, не зявились, однак подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ради Стрийського району Львівської областів судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Проте подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 03 грудня 1987 року, вбачається, що ОСОБА_7 був головою колгоспного двору, якому належав жилий будинок №3 по вулиці Лісній в селі Заплатин Стрийського району Львівськї області.

Відповідно до виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Стрийського району Львівської області №126 від 05 травня 20167 року, вбачається, що будинковолодіння №3 по вулиці Лісній в селі Заплатин Стрийського району Львівської області, станом на 15 квітня 1991 року, рахувалось за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 голова домогосподарства та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Захист прав у порядку цивільного судочинства це передбачені законом способи охорони цивільних, житлових, земельних, сімейних чи трудових прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий №3 по вулиці Лісній в селі Заплатин Стрийського району Львівськї області належав суспільній групі господарств колгоспний двір членами якого були: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 голова домогосподарства та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, його син. Частка кожного становила по ?. майна

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_7 помер 28 червня 1993 року у віці 73 роки, про що 29 червня 1993 року зроблено відповідний актовий запис №2 та відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Стрийському району Стрийського міськрайнного управління юстиціїу Львівській області, від 03 лютого 2016 року, свідоцтво про смерть серії І-СГ №416874.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, офіційно за отриманням свідоцтва про право на спадщину, після смерті свого батька ОСОБА_7Ф не звертався, проте залишився проживати в ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується записами в будинковій книзі, копії якої долучені до матеріалів справи, а тому відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, діючого на момент виникнення даний правовідносин, вважається таким, що спадщину після смерті батька прийняв та став власником цілого будинку та єдиним спадкодавцем.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СГ №401784 ОСОБА_3 помер 21 листопада 2015 року у віці 61 рік, про що 23 листопада 2015 року зроблено відповідний актовий запис №16. За життя покійний сімї та дітей не мав.

Позивач ОСОБА_1 є племінником померлого 21 листопада 2015 року ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст.1265 ЦК України у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно із ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як розяснено в п. 20 постанови Пленум Верховного суду України 30.05.2008 №7 « Про судову практику у справах про спадкування», спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, вбачається, що 18 лютого 2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 за №58594982 було проведено реєстрацію спадкової справи, спадкодавцем в якій зазначений ОСОБА_3, який помер 21 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із листом № 02/02-14 від 12 січня 2017 року, приватним нотаріусом Стийського районного нотаріального округу Львівської області, ОСОБА_5, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на №3 по вулиці Лісній в селі Заплатин Стрийського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 21 листопада 2011 року відмовлено,у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Інвентаризаційна вартість даного обєкту нерухомості станом на 20 січня 2017 року, відповідно до технічного паспорту становить 129989 грн.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на будинок» із наступними змінами, роз'яснено, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.

З огляду на те, що покійному ОСОБА_3 при житті належало спадкове майно, він не склав заповіт на випадок своєї смерті; оформити право власності на спірний житловий будинок, який є спадковим майном, в нотаріальному порядку позивач, який є спадкоємцем пятої черги, не має можливості у звязку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідач позовні вимоги визнав, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за ним право власності на будинок №3 по вулиці Лісній в селі Заплатин Стрийського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті його дядька ОСОБА_3.

Керуючись:ст.ст. 10,11,209,212,214-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 328, 392 ЦК України

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на будинок №3 по вулиці Лісній в селі Заплатин Стрийського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті його дядька ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий-суддя ОСОБА_8