Справа № 180/546/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.

з секретарем Івановою О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем проживала у цивільному шлюбі з 24 вересня 2004 року. Від цих стосунків мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час дитина проживає разом з нею. Зі свого боку вона прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, але це не дозволяє їй повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітнього сина на його харчування, купівлю одягу, взуття, ліків та інші життєві потреби дитини. На неодноразові звернення до відповідача про сплату аліментів на утримання дитини, він не звертає ніякої уваги. Відповідач працездатна особа, може надавати матеріальну допомогу. Тому просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що не впевнений у тому, що ОСОБА_3 його син, і не бажає сплачувати аліменти особисто позивачці, оскільки вона, на його думку, витратить гроші на власні потреби, а вважає за необхідне надавати матеріальну допомогу синові в сумі, яку визначить сам, і тільки самій дитині.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6). Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Дана обставина відповідачем не заперечується.

Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, є працездатним, офіційно не працює, але періодично підробляє, а тому може і повинен сплачувати аліменти на утримання дитини.

Стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно, невиконання зазначеного обовязку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Відповідно до ст.181 СК Україниспособи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Як встановлено судом, на час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а, отже, аліменти підлягають стягненню в порядку ст.181 Сімейного Кодексу України.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобовязання щодо утримання.

Статтею 182 СК Українипередбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідачем не надано відомостей про перебування на його утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, дружини, дочки, сина; позивач не надала доказів того, що за станом здоровя її син ОСОБА_4 потребує особливого догляду.

Виходячи з того, що дитина проживає разом із позивачкою, враховуючи вік дитини, обовязок батьків щодо матеріального утримання дитини, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не приймає до уваги сумніви відповідача щодо його батьківства у відношенні ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_2 записаний в свідоцтві про народження ОСОБА_3 батьком, на час розгляду справи своє батьківство відносно нього не оспорив, зустрічного позову не подав.

Також, суд не приймає до уваги бажання відповідача самому визначати суму аліментів та давати гроші та речі особисто дитині, оскільки, відповідно до ст.ст.179, 183 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпоряджання ними відповідно до Цивільного кодексу України. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Тобто, самостійно одержувати аліменти має право лише неповнолітня дитина (дитина, яка не досягла чотирнадцяти років), тоді як ОСОБА_3 є малолітнім.

Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 11 квітня 2017 року дня звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів.

Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 10, 11, 88, 174, 213-215, 292, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити у повному обсязі.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Марганецький міський суд Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.М.Нанічкіна

Вступну та резолютивну частину рішення суду складено у нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 06 червня 2017 року. Повний текст рішення виготовлено 08 червня 2017 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна