Справа №585/49/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Євтюшенкова В. І.
Номер провадження 22-ц/788/1012/17 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 травня 2017 року

в цивільній справі за позовом виконавчого комітету Роменської міської ради до ОСОБА_3, третя особа : Приватне підприємство « Житло-сервіс » про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2017 року виконавчий комітет Роменської міської ради звернуся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з даним позовом, в якому свої вимоги обґрунтовував тим, що на підставі розпорядження виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області №443 « Про виділення кімнат у гуртожитках ( маневровому житловому фонді) виконкому по АДРЕСА_1 » від 30 жовтня 1998 року надано вільну кімнату АДРЕСА_3, житловою площею 11,4 кв.м ОСОБА_3, склад сім'ї 2 чоловіки (вона і дочка). Розпорядженням міського голови від 24 березня 2010 року №60 у зв'язку з проведеною інвентаризацією гуртожитку, з метою впорядкування реєстрації ОСОБА_3 видано ордер на поселення в кімнаті АДРЕСА_3. Відповідачка в кімнаті гуртожитку не проживає. У зв'язку із набуттям права власності на нерухоме майно ОСОБА_3 втратила право користування кімнатою у гуртожитку, оскільки забезпечена постійним житлом в цьому ж населеному пункті. На попередження власника гуртожитку щодо звільнення займаної кімнати вона не реагує.

Просив визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_3.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 травня 2017 року позовні вимоги виконавчого комітету Роменської міської ради задоволено.

Визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_3.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області суму сплаченого судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просила рішення суду скасувати, ухваливши нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

При цьому вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачка не проживає у кімнаті гуртожитку з 2010 року. Крім того зазначає, що суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин положення ст. 71 ЖК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, яка підтримала доводи своєї скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до приписів ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає не в повній мірі.

Частинами 1, 3 статті 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі розпорядження міського голови « Про виділення кімнат в гуртожитках ( маневровому житловому фонді ) виконкому по АДРЕСА_1 » №443 від 30 жовтня 1998 року з метою покращення житлових умов та відселення з ветхого будинку по АДРЕСА_3, на підставі клопотання ПУВКХ надано вільну кімнату АДРЕСА_1, житловою площею 11,4 кв.м ОСОБА_3, склад сім'ї 2 чол. ( вона, дочка ) ( а.с. 5 ).

На підставі розпорядження міського голови №60 від 24 березня 2010 року у зв'язку з інвентаризацією гуртожитку за адресою : АДРЕСА_1, та з метою впорядкування реєстрації, видано ордери мешканця гуртожитку, в тому числі ОСОБА_3, на поселення в кімнаті № 4, площею 11,4 кв. м ( а.с. 6 ).

ОСОБА_3 зареєстрована по АДРЕСА_1 ( а.с. 7 ).

ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1 від 19 вересня 2016 року ( а.с. 9-10 ).

Відповідно до протоколу №4 від 20 квітня 2010 року засідання наглядової ради у сфері розподілу житла у гуртожитках, утримання гуртожитків та прибудинкових територій, ОСОБА_3 відмовлено у видачі ордера на кімнату АДРЕСА_3 у гуртожитку за адресою : 1-й провулок Тельмана, 6, та запропоновано їй переселитися в належну їй на праві приватної власності квартиру по вул. Коржівській, 119/1 ( а.с. 77 ).

Згідно витягу з протоколу №7 від 11 жовтня 2016 року засідання наглядової ради у сфері розподілу житла у гуртожитку, утримання гуртожитків та прибудинкових територій, комісією вирішено виселити ОСОБА_3 у зв'язку з наявністю в неї іншого житла та фактичним проживанням за іншою адресою ( а.с. 13-14 ).

Відповідно до протоколу №3 від 11 квітня 2017 року засідання наглядової ради у сфері розподілу житла у гуртожитках, утримання гуртожитків та прибудинкових територій та постійної комісії із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, ОСОБА_3 відмовлено у видачі ордера для перереєстрації в кімнаті під АДРЕСА_3, жилою площею 11,4 кв. м, у зв'язку із наявністю власного житла АДРЕСА_1 ( а.с. 75-76 ).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги виконавчого комітету Роменської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка, відповідно до положень ст. 71 ЖК Української РСР, втратила право користування жилим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_3, оскільки має інше постійне місце проживання, з 2010 року у спірному житловому приміщенні не проживає.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо з огляду на наступне.

За змістом ст. 47 Конституції України, а також ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виконавчий комітет Роменської міської ради, звертаючись до суду з позовом, просив визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_3, у зв'язку з набуттям нею права власності на інше жиле приміщення, пославшись на ст.ст. 6, 9, 34, 127-131 ЖК України та п. 42 Положення про гуртожитки, які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Ромни.

Проте, за змістом п. 11 розділу І, розділів ІІ, ІІІ Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27 квітня 2015 року №84, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 липня 2015 року за №778/27223, а також норм ЖК України, не передбачено можливості визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - кімнатою у гуртожитку, у зв'язку з набуттям права власності на жиле приміщення у тому ж самому населеному пункті, де зареєстровано гуртожиток.

Отже, вимога виконавчого комітету Роменської міської про визнання ОСОБА_3 втратившою право користування кімнатою у гуртожитку не ґрунтується на нормах ЖК України та інших нормативно-правових актів, які діяли на час виникнення спірних правовідносин.

Окрім того, вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, у порушення положень ст. 11 ЦПК України, вийшов за межі позовних вимог, змінивши підстави позову, та застосував ст. 71 ЖК України, як правову підставу визнання відповідачки втратившою право користування жилим приміщення - кімнатою у гуртожитку. Суд, зокрема, вказав, що відповідачка з 2010 року не проживає у кімнаті АДРЕСА_3, має інше постійне місце проживання.

Як убачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач не уточнював свої позовні вимоги, просив застосувати до спірних правовідносин положення п. 42 Положення про гуртожитки, які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Ромни. Відтак, підстави для визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування спірним приміщенням згідно зі ст. 71 ЖК України відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є : неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Таким чином, з урахуванням того, що судом першої інстанції не повно встановлені обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 31 травня 2017 року відстрочено ОСОБА_3 сплату судового збору у розмірі 1515 грн. 80 коп., до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволена, то у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з виконавчого комітету Роменської міської ради в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1515 грн. 80 коп. за апеляційний перегляд рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 травня 2017 року в дані справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог виконавчого комітету Роменської міської ради до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити.

Стягнути з виконавчого комітету Роменської міської ради в дохід держави судовий збір у розмірі 1515 грн. 80 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -