Номер провадження 2/229/302/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.,

при секретарі Польської Д.А.

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя ,

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, в якому просила поділити спільне майно подружжя, а саме: житловий будинок, загальна площа 371,9 кв.м., що знаходиться за адресом Донецька область, м. Ясинувата, вул. Красноармійська, б. 140 А; земельну ділянку площею 0,0803 га, цільове призначення для індивідуального житлового, гаражного, дачного будівництва, що знаходиться за адресом Донецька область, м. Ясинувата, вул. Красноармійська, б. 140 А; автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, 2011 року випуску, що зареєстрований за відповідачем 03 липня 2013 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_1; автомобіль SKODA SUPERB, 2007 року випуску, що зареєстрований за відповідачем 08 квітня 2016 року, державний номер НОМЕР_2.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зявилася представник позивача ОСОБА_1, просила позов задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання відповідач не зявився. Суд керуючись ч. 4 ст. 10 ЦПК України, прийняв всі заходи для належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи. За допомогою довідки з Міністерства соціальної політики України було встановлено місце реєстрації відповідача як внутрішньо переміщеної особи. Відповідач надав заперечення на позов, в якому зазначив, що позов вважає неправомірним, оскільки майно є спільною сумісною власністю подружжя, та позивач не доводить джерело коштів, за рахунок яких було придбано майно, не наводить експертної оцінки вартості майна. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено 07.06.2003 року шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Донецка, про що зроблено актовий запис № 236 (свідоцтво про одруження 1-НО № 202120) (а.с. 6).

Від шлюбу подружжя має двох малолітніх доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Подружжя, на час подання позову разом не проживало позивачка разом з дітьми мешкає в м. Київ, відповідач в м. Запоріжжя. Позивач надала докази, що в Голосіївському районному суді м. Київ розглядалась справа про розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем. Згодом судом винесено рішення про розірвання шлюбу (а.с 99-100).

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ч. 1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі подружжям було придбано наступне майно: житловий будинок загальною площею 371,9 кв.м., з яких житлова площа 183,5 кв.м., з земельною ділянкою - кадастровий номер :00:020:0002, що знаходиться за адресом Донецька область, м. Ясинувата, вул. Красноармійська, б. 140 «а» (а.с. 31). Оскільки, як вбачається з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою виникнення права власності на нерухоме майно є свідоцтво про право власності від 23.04.2013 року. Судом встановлено, що на вказану дату подружжя перебувало в шлюбі. Доказів про роздільне проживання, на час виникнення права власності на нерухомість, відповідачем не надано.

Також подружжя придбало автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, 2011 року випуску, що зареєстрований за відповідачем 03 липня 2013 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, як судом встановлено на час перебування у шлюбі та автомобіль SKODA SUPERB, 2007 року випуску, який зареєстрований за відповідачем 08 квітня 2016 року, державний номер НОМЕР_2. Позивачкою надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 94 ), відповідачем не надано свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобілю SKODA SUPERB, однак в своїх запереченнях він не спростовував факт того, що він володіє зазначеним авто і те, що авто придбано у шлюбі.

Субєктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 своєї постанови від 21.12.2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Отже, виходячи з того, що в Україні діє загальний режим спільності майна подружжя, згідно з яким майно, набуте в шлюбі, вважається таким, що належить подружжю, то у звязку з цим речі, набуті за час шлюбу, автоматично підпадають під режим спільного майна подружжя.

Відповідно до зазначеної постанови Пленуму, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Відповідно до ч.2 ст. 71 СК України якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відзначив, що вартість майна, яке підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза. Однак, ні відповідач ні позивачка не заявляли клопотання про проведення експертизи. Також, судом встановлено, що нерухоме майно знаходиться на тимчасово окупованій території України, де державні органи тимчасово не здійснюють свою діяльність.

Відповідач заперечував, що майно є спільним (а.с. 83). Відповідно до правової позиції ВСУ від 7 вересня 2016 року у справі №6-801цс16, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Однак, відповідачем всупереч вимогам ст. 10, 60 ЦПК України не надано доказів, що майно було придбано за його особисті кошти, або кошти від його підприємницької діяльності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що житловий будинок загальною площею 371,9 кв.м., житловою 183.5 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 5), що знаходиться за адресом Донецька область, м. Ясинувата, вул. Красноармійська, буд. 140 «а»; земельна ділянка (кадастровий номер :00:020:0002) площею 0,0803 га з цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що знаходиться за адресом Донецька область, м. Ясинувата, вул. Красноармійська, буд. 140 «а»; автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, 2011 року випуску, що зареєстрований за відповідачем 03 липня 2013 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_1; автомобіль SKODA SUPERB, 2007 року випуску, що зареєстрований за відповідачем 08 квітня 2016 року, державний номер НОМЕР_2 є обєктами спільної сумісної власності подружжя, оскільки були придбані сторонами за спільні кошти під час перебування їх у шлюбі, спільного проживання та ведення сумісного господарства.

На підставі цього суд вважає, визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку №140 «а» по вул. Красноармійській в м. Ясинувата, Донецької області, ? частини земельної ділянки (кадастровий номер :00:020:0002) площею 0,0803 га з цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що знаходиться за адресом Донецька область, м. Ясинувата, вул. Красноармійська, буд. 140 «а» за ОСОБА_2. Визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку №140 «а» по вул. Красноармійській в м. Ясинувата, Донецької області, ? частини земельної ділянки (кадастровий номер :00:020:0002) площею 0,0803 га з цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що знаходиться за адресом Донецька область, м. Ясинувата, вул. Красноармійська, буд. 140 «а» за ОСОБА_3.

Враховуючи що автомобілі є неподільною річчю, кожний з яких знаходиться у користуванні позивачки та відповідача, враховуючи інтереси малолітніх дітей, які проживають разом з матірю, неможливість сумісного проживання, підтвердженого рішенням суду, керуючись принципом верховенства права, суд вважає доцільним визначити право власності на автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 за ОСОБА_2, відповідно право власності на автомобіль SKODA SUPERB, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 визнати за ОСОБА_3.

Повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, законним і таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4 134,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 181,183, 355, 368, 370, 372 ЦК України, ст. ст. 65, 68, 69, 71 СК України, п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, суд

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити повністю.

Розділити майно набуте за час шлюбу наступним чином.

Виділити у власність ОСОБА_2: 1/2 частини житлового будинку, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна:5, загальна площа 371,9 кв.м, житлова площа 183,5 кв.м, який знаходиться за адресою: Донецька обл., м.Ясинувата, вул. Красноармійська, буд. 140 А;

1/2 частини земельної ділянки (кадастровий номер :00:020:0002) площею 0,0803 га, цільове призначення для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка розташована за адресою: Донецька обл., м.Ясинувата, вул. Красноармійська, буд. 140 А;

автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, 2011 року випуску, який зареєстрований за відповідачем 03 липня 2013 року, об'єм двигуна 1984, державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

Виділити у власність ОСОБА_3: 1/2 частини житлового будинку, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 5, загальна площа 371,9 кв.м., житлова площа 183,5 кв.м., який знаходиться за адресою: Донецька обл., м.Ясинувата, вул. Красноармійська, буд. 140 А;

1/2 частини земельної ділянки (кадастровий номер :00:020:0002) площею 0,0803 га, цільове призначення для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка розташована за адресою: Донецька обл., м.Ясинувата, вул. Красноармійська, буд. 140 А;

автомобіль SKODA SUPERB, 2007 року випуску, який зареєстрований за відповідачем 08 квітня 2016 року, об'єм двигуна 1781, державний реєстраційний номер АН5324IX.

Стягнути з ОСОБА_3, який народився 13 червня 1967 року в м. Харкові, РНОКПП НОМЕР_4, на користь ОСОБА_2, яка народилася 26 жовтня 1968 року в м. Луганську, РНОКПП НОМЕР_5, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 4 134 (чотири тисячі сто тридцять чотири) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Є. В. Петров