Справа № 452/2221/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"23" травня 2017 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Галина В.П.,

при секретарі Задорожній В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Самборі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинку та земельних ділянок удаваними у частині покупця, визнання покупцем за договором, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом посилаючись на те, що 24 серпня 2016 року її донька ОСОБА_2 повідомила, що її будинок, який є її власністю та придбаний за особисті кошти, зароблені в Республіці Італії, де вона працює близько 20 років, її колишній зять вирішив отримати у свою власність. Фактично 24 серпня 2016 року вона дізналась, що її власність згідно позову ОСОБА_3 хочуть розділити між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а тому має намір захистити своє право на власність.

Дійсно, вона у 2002 році допомагала своїй доньці ОСОБА_2 придбати у власність для її сім'ї квартиру у м. Львові. В той же час будинок та земельні ділянки у с. Погірці, Самбірського району, вона придбавала виключно для себе та для власних потреб.

Колишній чоловік доньки працював водієм та отримував мінімальну заробітну плату, донька також отримувала мінімальну заробітну плату. А у 2008 році чоловік доньки взагалі не працював. Також значні кошти йшли на його лікування.

ОСОБА_4 цього, у доньки позивачки та її колишнього чоловіка було двоє дітей. Відповідно їм бракувало коштів для утримання квартири та дітей і вона була вимушена працювати в Італії, щоб підтримувати матеріальне становище сім'ї моєї доньки -ОСОБА_2

Таким чином, придбання будь-якого майна донькою та її колишнім чоловіком були неможливими, оскільки вони не могли забезпечити навіть поточних потреб по утриманню квартири у м. Львові та потреб на виховання дітей і лікування ОСОБА_3

Кошти по договору купівлі-продажу житлового будинку в с.Погірці по вул.Загумінкова, буд. 34, купівлі-продажу земельних ділянок в с, Погірці по вул.Загумінкова, 34 є особистими коштами позивачки. Завдаток у розмірі біля 3000 євро позивачка сплатила ще у грудні 2006 року особисто і саме з цього моменту почала вважати себе власником будинку, оскільки це була значна частка від вартості майна. Остаточне оформлення договорів купівлі продажу житлового будинку та земельних ділянок відбулося 1 березня 2008 року. Договори оформлялись на доньку позивачки - ОСОБА_2, а не на позивачку, оскільки та фактично увесь час перебувала в Республіці Італія, де працювала, а оформлення договору припало на період перебування її в Італії. Грошові кошти вона передала з Італії, але сама не змогла приїхати в Україну, оскільки боялась втратити заробіток, тож в телефонній розмові з донькою попросила її проконсультуватись у юристів. В подальшому донька ОСОБА_2 повідомила їй, що якщо договори купівлі-продажу будуть оформлені на неї, то вже у вільний час вони зможуть внести зміни у документи, але це не має значення, оскільки кошти матері, то власність і так буде вважатись її. Даний будинок та земельні ділянки придбавались виключно за особисті кошти позивачки і виключно для її проживання.

Позивачка завжди вважала себе дійсним, одноособовим власником майна, так як не маючи юридичної освіти та фактично біля 20 років перебуваючи в Італії на заробітках вважала, що оскільки кошти, які сплачені за майно є її особистими то майно автоматично стає її власністю, тим паче, що вона зареєстрована у будинку ще з 2006 року. ОСОБА_3 коштів на придбання будинку ніколи не мав, працював водієм за мінімальну заробітну плату, але не великий період часу, в основному він ніде не працював, тривалий період часу лікувався, а основним джерелом коштів на його утримання були кошти, які позивачка передавала з Італії.

Враховуючи наведене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з обставин викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що у 2000 році вона виїхала в Італію. Зробила це заради дочки та її сімї, щоб їм заробити кошти, щоб мали вони де жити. Відповідач ОСОБА_3, її зять, він переніс операцію.

Коли виїхала в Італію, їй було дуже важко. Влаштувавшись на роботу, отримані кошти спочатку віддавала на повернення боргів.

Через 5 місяців зять знову захворів. Вона вислала йому 500 доларів на лікування і операцію.

Переїхавши на роботу у Венецію, спромоглась заробити кошти, за які вони придбали двокімнатну квартиру у м. Львів, встановили вікна, меблі.

В подальшому передала 8,5 тисяч доларів на купівлю будинку. Потім поступово дала кошти на проведення ремонту, придбання меблів.

Зять після проведених операцій не працював, виконував домашню роботу. Фінансово їхню сімю забезпечувала вона. Коли він пішов на роботу, то міг лише за зароблені кошти оплатити комунальні послуги, годувати дітей.

Свій будинок, де раніше вона проживала, віддала другій дочці.

Купила вона собі будинок, дала завдаток. Там були проведені ремонтні роботи, перекрито дах. Вона оплачувала роботу робітників, ремонтних бригад. В цей період зателефонувала її дочка ОСОБА_2 та повідомила, що потрібно переписати цей будинок, оскільки брат попереднього власника не дає дозволу на продаж будинку. Вона не думала, що в неї заберуть будинок. Даний будинок вона оформила на дочку, відповідача по справі.

Щодо вказаного будинку, то вона витратила 5 тисяч євро за його придбання і 1 тисячу євро за перепис. Із 2007 року вона провела по наведеному будинку наступні ремонтні роботи: перекриття даху, обмурування, встановлення вікон. Щомісячно вона висилала по 800 євро. І цей ремонт вона має відображено на фотографії.

Потім вона робила паркан, браму, огорожу, криницю.

Поїхавши в Італію, вона протягом перших 3,5 років не виїжджала з Італії. В подальшому приїжджала додому 1 раз на рік, тривалість перебування була 1 місяць.

Всі зароблені гроші вона віддавала дочці з тою ціллю щоб оплачувались будівельні роботи, роботи майстрів.

Від 8 березня 2016 року вона більше не їздить на заробітки.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала, згідна на його задоволення. Додатково пояснила, що все сказане позивачкою є правда. У них було дійсно дуже важке життя: двоє малолітніх дітей, син хворів, вона з ним перебувала в лікарні. Чоловік відповідач по справі працював, однак у звязку із хворобою його розприділили підмітати подвіря. У неї була зарплата 10 гривень в день. Бували часи, що у неї не було коштів на батон, щоб зранку нагодувати дітей, коли мама їм купила хату. Дитина хворіла, відповідач пішов проживати у гуртожиток, а у неї не було коштів на таблетки дитині. Тоді вона звернулась по допомогу до чоловіка з проханням повернутись додому, оскільки дитина була дуже маленька. Її мати повністю допомагала їхній сімї. У них були борги. ОСОБА_5 заробила на ремонт, на меблі, на вікна. За його кошти були придбані лише вхідні двері у Львові.

Потім її мама повідомила, що мусить десь жити, щоб їм не мішати і що вирішила купити будинок. Коли йшла розмова про перепис будинку, мама не могла приїхати на Україну.

Вони проживали у Львові, а ремонт у будинку проводився у селі. Відповідачка залишала там свою 12-річну дитину, щоб та готувати майстрам їжу. Кожну суботу вона їздила в село. ОСОБА_5 їй давала кошти навіть на бензин, бо у них не було коштів. Будинок в селі оплачувала мама, даючи кожен місяць гроші на оплату.

Станом на даний час відповідач має одну кімнату у двохкімнатній квартирі у м.Львові, однак він не хоче туди їхати. Йому треба одне щось своє. Він хоче забрати те, що не заробив.

Всі свої гроші відповідач вкладав у ставок. Сімю він не утримував, ховав кошти вдома по різних місцях. Коли вона знаходила ці кошти, він забирав їх у неї, говорячи, що це не його і йому їх треба повернути.

Коли вони оформляли договір купівлі-продажу будинку, їм потрібна була довідка про те, що її мати вдова. Без цього нотаріус не хотів переоформляти будинок. Мати не могла приїхати на Україну. Всі добре знали, що це будинок її матері.

На даний час їхнім дітям 17 і 22 роки. У неї інша сімя. Син проживає разом із нею. Дочка одружена і проживає у м. Львові в двохкімнатній квартирі, в одній із кімнат, друга кімната виділена відповідачу.

Чоловік не міг забезпечити дітей, у нього не було грошей.

Ремонт сільського будинку здійснювали вони з чоловіком, однак фінансувала усе її мати.

Шлюб із відповідачем ОСОБА_3 розірвано у 2012 році.

Представник відповідачки ОСОБА_4 у судовому засіданні позов визнав, згідний на його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав, не згідний на його задоволення. Додатково пояснив, що одружився він 07.11.2004 року. Проживав за зятя у будинку в якому проживала дружина в с. Погірці. Даний будинок у подальшому віддали сестрі дружини.

Пройшов час, вони купили хату у Львові. Допомогла їм в цьому мати колишньої дружини, позивачка по справі. Придбали хату за кошти позивачки і вони трохи мали.

До цього він із сімєю проживав у гуртожитку в м. Львові, також на квартирі. Потім мама дружини допомогла придбати хату в Сихівському районі Львова. Основні гроші були її, ОСОБА_1 У помешканні зробили ремонт і перейшли туди проживати.

Також вони приїжджали у с. Погірці в батьківському будинку колишньої дружини. Він туди звозив будівельні матеріали. На той час він працював водієм-крановщиком. Його заробітна плата складала кошти в сумі 2-3 тисячі гривень.

В подальшому згадані будівельні матеріали він перевіз до того будинку, за який зараз іде спір.

Позивачка допомогла їм багато.

Спірний будинок був придбаний у період шлюбу в 2008 році. Кошти на придбання даного будинку дала позивачка. Він вкладав гроші на ремонт. На той час працював водієм-крановщиком у приватній фірмі. Заробітна плата 2-3 тисячі гривень в місяць. Кошти приносив додому. Позивачка із-за кордону передавала гроші. Він мав пісок, щебінь, які купував на роботі. Проживали вони на той час в Сихівському районі Львова.

У 2013 році йому стало відомо про факт розірвання шлюбу.

В даний час він проживає у м. Львові в гуртожитку, там винаймає одну кімнату, деколи проживає в тітки.

У нього в с. Погірці проживає мама, в нього з нею конфліктні стосунки, тому там часто не буває.

Представник відповідача ОСОБА_6 у судовому засіданні позов не визнав, вважає що даний позов не підлягає до задоволення. Додатково пояснив, що ОСОБА_3 і ОСОБА_7 перебували в шлюбі і даний будинок придбаний за час шлюбу та є зареєстрований на ОСОБА_2.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 01.03.2008 року відомо, що ОСОБА_8, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, яка мешкає в м. Львові по вул.Зубрівська, 23/11 уклали договір, згідно якого ОСОБА_2 купила належний продавцеві житловий будинок з господарським спорудами, який знаходиться в с. Погірці по вул.Загумінкова, 34, Самбірського району, Львівської області. Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 2500 кв.м. ( а.с. 14).

Із копії договору купівлі-продажу земельних ділянок від 01.03.2008 року відомо також, що ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_2 купила земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована в с. Погірці по вул. Загумінкова, 34, Самбірського району, Львівської області та призначена для обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 0,0246 га, яка розташована в с. Погірці Самбірського району Львівської області та призначена для ведення особистого селянського господарства. ( а.с. 15).

Згідно копії довідки від 25.03.2016 року № 557 виданої виконавчим комітетом Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області відомо, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована і проживає одна ІНФОРМАЦІЯ_3. ( а.с. 13).

Як вбачається із копії будинкової книги, ОСОБА_1 зареєстрована у с.Погірці від 14.12.2006 року одна. ( а.с. 5-6).

Із копій повідомлень та долучених матеріалів Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області відомо про факт конфлікту який мав місце 21.05.2016 року і був вчинений колишнім зятем ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_1 ( а.с. 7-12).

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що вона являється дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є відповідачами по даній справі. З усіх спогадів її дитинства вона пригадує, що все що було необхідним купувала її мама. Батько не цікавився її життям. Фінансова підтримка щодо неї виходила тільки від матері. Хату в селі і хату у Львові купила її баба, яка будучи за кордоном вклала кошти і вони робили ремонт. Вона з мамою у м. Самборі купувала всі будівельні матеріали. Батько був присутній на будівництві, працювали майстри, робота яких оплачувалась за бабині кошти. Навіть оплата бензину на заправку транспорту, яким вони добирались зі Львова в село, теж здійснювалась з її коштів. Батько своїх коштів у будівництво не вкладав. Під час канікул вона майстрам готувала їжу. Однак це все здійснювалось за кошти баби.

Автомобіль був придбаний у кредит. І коли підходив період виплати його часток, батько говорив матері що він не має коштів на погашення кредиту. Дані кошти шукала мати. Вона все оплачувала, забезпечувала. В подальшому залишила їй квартиру у м.Львові, в одній з кімнат якої проживає вона з чоловіком і дитиною.

Вона намагалась із розумінням ставитися до батька, все йому вибачала, готувала їжу. Його ж вчинок є несправедливим, оскільки він хоче забрати собі спірний будинок в с. Погірці Самбірського району.

Зі спогадів дитинства пригадує, що батько працював у приватній фірму, потім був період що він узагалі ніде не працював. Коли будинок був куплений у селі і проводився ремонт, на той період батько не працював. Він лише був присутній на будівництві, керував роботами робітників, однак сам особисто не працював, будівництво не фінансував. Будучи без роботи він часто вживав алкоголь. Кошти на будівництво пересилала бабця мамі. Її мати збирала чеки і показувала бабі які витрати і на що витрачено. Також показували фотографії про обсяг виконаних робіт. Кошти були суто бабині. Вона навіть їм посилки передавала з подарунками.

В дитинстві мати ділилась з нею проблемою, що батько не дає грошей.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що являється дочкою позивачки ОСОБА_1 Їх в сімї було троє дітей. Їхня мати купила сестрі хату. Так як вона була молодша, то поїхала разом із мамою на заробітки і в подальшому купила собі квартиру, а середній дочці вони віддали батьківську хату.

Коли почали офіційно оформляти купівлю спірного будинку, їхня мати була за кордоном на заробітках. При домовленості було вирішено, що тимчасово запишуть даний будинок на сестру ОСОБА_7, а в подальшому після повернення матері на Україну, переоформлять усе на маму.

Квартиру у м. Львові їхня мати купила для дочки ОСОБА_11, а будинок в с. Погірці вона купувала для себе, щоб мала де проживати на старість. Ремонтні роботи, праця майстрів оплачувались за кошти їхньої мами.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що добре знає відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_12 ОСОБА_1 теж знайомий. Стосунки нормальні, ніколи не сварились між собою. Він бачив, як ОСОБА_3 працював на будівництві в с. Погірці Самбірського району, також привозив матеріали. Хто купував цей будинок йому не відомо, однак знає що замовником була ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що проживає він у с. Погірці. ОСОБА_3 працював на будівництві, звозив матеріали. На даний час у спірному будинку проживає колишня теща ОСОБА_3, ОСОБА_1

ОСОБА_3 працює у Львові, там проживає в гуртожитку.

Купував будинок ОСОБА_3 Він був на будівництві у періоди відпусток, а так увесь час був на роботі у Львові. На будівництві були майстри.

ОСОБА_3О являється його родичем, оскільки мати ОСОБА_3 і його дружина двоюрідні сестри.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що знайомий з усіма сторонами по справі, із ОСОБА_1 ходив разом до школи в один клас. По суті справи пояснив наступне. Після одруження ОСОБА_3 пішов проживати за зятя у будинок де проживала дружина. Був працьовитим, працював на будовах. Також працював біля будинку. Згодом цей будинок перейшов сестрі дружини. Потім гроші складали і купили квартиру. Хто їм фінансово помагав йому невідомо. В подальшому вони купили будинок у с. Погірці. Цей будинок вони придбали у родича ОСОБА_3, орієнтовно за 5 тисяч доларів. Богдан і ОСОБА_7 придбали цей будинок, працювали біля нього. ОСОБА_1 була за кордоном в цей час.

ОСОБА_3 являється його племінником, тобто двоюрідної сестри сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Судом встановлено, що посада відповідача ОСОБА_3 у період придбання спірного будинку водій-крановщик у приватній фірмі. Доходи заробітна плата в розмірі 2-3 тисячі гривень на місяць. Сімейний статус дружина ОСОБА_2 та двоє малолітніх дітей, які хворіли та перебували на лікуванні. Враховуючи наведене, вбачається не співмірність отримуваних відповідачем ОСОБА_3 доходів і видатків. Із даного можна зробити висновок, що фінансування даної сімї здійснювала насправді позивачка. Відповідач ОСОБА_3 визнає цей факт. Також в судовому засіданні він підтвердив, що спірний будинок у с. Погірці Самбірського району Львівської області придбаний виключно за кошти позивачки, що в свою чергу доводить, що фактичним покупцем даної нерухомості була саме позивачка. Відповідачка ОСОБА_2 також у судовому засіданні ствердила той факт, що хоча по договору купівлі-продажу спірного будинку при його кінцевому оформленні в якості покупця виступала вона, однак фактичним покупцем цього будинку є позивачка і придбаний він суто і виключно за кошти ОСОБА_1 Купувала вона цей будинок щоб мати де проживати після повернення із заробітків, іншого місця проживання у неї немає. Цей факт ствердила і свідок ОСОБА_10

Також допитаний в якості свідка зі сторони відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_12 ствердив, що замовником придбання спірного будинку була ОСОБА_1

Із пояснень відповідачки ОСОБА_2 відомо, що відповідач ОСОБА_3 вів розгульний спосіб життя, потребами сімї, дітей не цікавився. Сімю і дітей він фінансово не утримував. Також це підкріплено показаннями свідка ОСОБА_9, даними нею в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права. Згідно ст. 328 цього ж Кодексу, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який вони насправді вчинили.

Згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року, за удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини, за якими права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом в ході розгляду справи було встановлено, що справжнім покупцем спірного будинку була ОСОБА_1 Факт її перебування на заробітках за межами України також підтверджується поясненнями учасників судового розгляду та показаннями свідків.

ОСОБА_4 того слід зазначити, що суд не надає віри показанням свідків в частині щодо того, що покупцем спірного будинку був ОСОБА_3, оскільки дані показання є лише припущенням, ніхто з них не був присутній при укладенні договорів та передачі коштів.

Враховуючи усе вищенаведене в сукупності суд дійшов до висновку, що предявлений ОСОБА_1 позов є підставний та підлягає до задоволення у повному обсязі заявлених нею позовних вимог виходячи з обставин справи та встановленого в ході судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку від 1 березня 2008 року, посвідчений нотаріусом ОСОБА_5, приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1057, та договір купівлі-продажу земельних ділянок від 1 березня 2008 року, посвідчений нотаріусом ОСОБА_5, приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1060 удаваним з моменту його укладення в частині покупця ОСОБА_2

Визнати ОСОБА_1 покупцем по даних договорах.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Суддя