КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/182/17
Провадження № 2/552/435/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Полтавської міської ради про встановлення факту перебування на утриманні, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом. Просила встановити факт її перебування на утриманні ОСОБА_2 , встановити факт прийняття спадщини після його смерті та визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку № 103 по вул. Адміністративній в м. Полтава. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2П . У період спільного проживання вони придбали ? частину житлового будинку № 103 по вул. Адміністративній в м. Полтава. Правовстановлюючі документи були оформлені на її ім»я. Оскільки вона мала сина від першого шлюбу, а з ОСОБА_2 не перебувала у зареєстрованому шлюбі , ОСОБА_2 наполягав на тому, щоб на його ім»я також була оформлена частина будинку,бо він хотів, щоб його проживання у будинку було належним чином оформлене, так як боявся, що якщо вона помре раніше нього, її син від першого шлюбу може позбавити його права на проживання у будинку, а іншого житла у нього не було. Вони домовились про те, що з метою гарантії прав ОСОБА_2 оформлять договір купівлі-продажу ? частини будинку на його ім»я. 19.01.1989 року вони оформили договір купівлі-продажу та ОСОБА_2став власником половини належної їй частини спірного будинку, тобто ? частини. Вони продовжували проживати разом однією сім»єю, вели спільне господарство, ОСОБА_2 хоч і був пенсіонером за віком, але окрім пенсії підробляв, займався столярними роботами та будівництвом. 19.03.1996 року ОСОБА_2 помер. Після його смерті спадщина не відкривалась. Вона на час смерті була пенсіонером за віком, отримувала пенсію та маючи похилий вік і поганий стан здоров»я не мала можливості працювати. Пенсія ОСОБА_2 та його заробіток були основним засобом для їхнього існування. ОСОБА_2 утримував її. Вважає, що вона є спадкоємцем на отримання спадщини після смерті ОСОБА_2, так як перебувала на його утриманні. Після смерті вона продовжувала проживати у спірному будинку, у тому числі користувалась і частиною, яка належить ОСОБА_2, сплачувала комунальні послуги, а отже фактично прийняла спадщину. Зараз у неї виникла необхідність в оформленні спадщини , вона звернулась до нотаріуса з наміром отримати свідоцтво про право на спадщину, однак їй було відмовлено.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача, територіальної громади, в особі Полтавської міської ради, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з тих підстав, що позивач не надала доказів у підтвердження позовних вимог.

Третя особа, приватний нотаріус ПМНО ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № 503 від 24.12.1988 року ОСОБА_1 є власником ? частини житлового будинку № 103 по вул. Адміністративній в м. Полтава.

Вказане свідоцтво видане на її ім»я взамін договору купівлі-продажу від 05.06.1975 року, бо на час придбання ? частини спірного будинку вказана територія відносилась до сільської місцевості ( с. Рибці Полтавського району) , а після приєднання до меж м. Полтави взамін договору купівлі - продажу будинку було видане свідоцтво про право власності.

25.01.1989 року ОСОБА_1 продала половину належної їй ? частини будинку ОСОБА_2, тобто ? частину від усього будинку.

Із показань свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 убачається, що ОСОБА_1 проживала однією сім»єю , у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 у будинку № 103 по вул. Адміністративній в м. Полтава, разом придбачали цю частину будинку. У них була одна сім»я, вони навіть не знали, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зареєстрований. Вони опікувались один одним. ОСОБА_2 не тільки отримував пенсію, а весь час працював, він був столяром. Оскільки ОСОБА_2 мав більший дохід, який витрачав на сім»ю, а ОСОБА_1 перебувала на його утриманні, бо за станом здоров»я не мала можливості працювати. ? частина будинку, в якій проживала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 це відокремлена частина будинку та між ними не ділилась, вони разом користувались цією частиною будинку, разом оплачували комунальні послуги, утримували будинок.

Оскільки правовідносини між сторонами склалися в період дії ЦК УРСР, то суд вирішуючи спір застосовує закон, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Статтею 531 ЦК УРСР передбачено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1, на час смерті ОСОБА_2 була непрацездатна за віком, а показаннями свідків підтверджена та обставина, що пенсія та заробіток ОСОБА_2 були основним джерелом існування ОСОБА_1 та її фактичного чоловіка ОСОБА_2, які проживали у фактичному шлюбі, а отже слід дійти до висновку що позивач перебувала на утриманні ОСОБА_2 та входить до числа спадкоємців.

Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Із довідки Полтавського обласного державного нотаріального архіву убачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалась, що також підтверджується інформаційною довідкою із Спадкового реєстру ( а.с. 43).

Разом із тим, матеріали справи містять докази того, що ОСОБА_1 фактично вступила в управління та володінням майном, що належало ОСОБА_2

Із договору купівлі продажу від 19.01.1989 року убачається, що ? частина спірного будинку, власником якої став ОСОБА_2 не є відокремленою частиною будинку, немає окремого входу, окремих комунальних комунікацій.

Із технічного паспорту на будинок убачається, що будинок фактично розділений на дві половини, дві квартири, кожна із яких має окремий вхід, окремі комунальні комунікації.

Фактично ? частина будинку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не ділилась. В технічному паспорті ця частина будинку значиться під квартирою № 1 та має одну кухню, сіни, а із схематичного плану земельної ділянки убачається, що і земельна ділянка у цьому домоволодінні фактично використовується кожним співвласником двох квартир окремо ( а.с.11-17).

Із довідок ПАТ «Полтаваобленерго» ( а.с. 18), ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» ( а.с. 19) убачається що позивач договори про надання послуг з електропостачання та газопостачання у ? частину будинку № 103 по вул. Адміністративній в м. Полтава укладені із ОСОБА_1, а з ОСОБА_2 у період з 1989 року по 1996 року такі договори не укладались.

Із домової книги на вказаний будинок убачається, що на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зареєстровані у вказаному будинку з 27.04.1988 року. ОСОБА_1 зареєстрована по теперішній час, а ОСОБА_2 знятий з реєстрації у зв»язку зі смертю 02.04.1996 року.

Отже ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 фактично вступила в володіння та управління ? частиною будинку, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2, а саме як на час смерті так і після смерті ОСОБА_2 проживала, користувалась та була зареєстрована у спірній частині будинку, здійснювала за ним догляд, оплачувала комунальні рахунки, а томі слід дійти до висновку про задоволення вимог про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 та факту прийняття спадщини після його смерті.

Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_3 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину , отже права позивача на отримання спадщини порушені та підлягають захисту у судовому порядку.

ОСОБА_1 сплатила судовий збір тільки за позовні вимоги майнового характеру, тоді як заявила ще дві вимоги немайнового характеру та повинна була сплатити судовий збір у розмірі по 640 грн. за кожну вимогу.

Представник позивача просив стягнути недоплачений судовий збір із позивача та не покладати на відповідача понесені позивачем судові витрати.

За таких обставин суд дійшов до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1280грн

Керуючись ст. 531, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.. 10, 11, 60, 88, 209, 213, 215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_7 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала на утриманні ОСОБА_2, який помер 19 вересня 1996 року .

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2, який помер 19 вересня 1996 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по вулиці Адміністративній, 103 в м. Полтава , загальною площею 144.2 кв.м. жилою площею 84.2 кв.м., яка належала ОСОБА_2, який помер 19 вересня 1996 року.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 1280 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення в апеляційному порядку.

Головуючий суддя Л.М. Васильєва