Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/5181/14-ц

номер провадження 2/695/10/17

07 червня 2017 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Степченка М.Ю.

при секретарях Розпутній І.Г., Біліченко С.В., Біленко Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: державний нотаріус Золотоніської міської державної нотаріальної контори Перкалюк Світлана Володимирівна, Орган опіки та піклування Золотоніської міської ради про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: державний нотаріус Золотоніської міської державної нотаріальної контори Перкалюк Світлана Володимирівна, Орган опіки та піклування Золотоніської міської ради, у якій просить:

- визнати житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5. та ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6.;

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 за № 523 від 26.05.2014р. виданого на ім'я ОСОБА_2;

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 за № 525 від 26.05.2014р. виданого на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7

- визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на спадщину у вигляді ? частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 після смерті матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тими обставинами, що його батьком ОСОБА_5 під час перебування у шлюбі з його матір'ю ОСОБА_6 10.12.1965р. був придбаний будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_3, де він проживав та був зареєстрований. Таким чином, даний будинок є спільним майном подружжя, а ОСОБА_6 є власником ? частини даного нерухомого майна. ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_5 помер. Після його смерті залишився заповіт на користь його брата ОСОБА_7. Спадщину після смерті батька прийняли шляхом спільного проживання брат ОСОБА_7 та мати ОСОБА_6, яка, крім того прийняла спадщину відповідно до ст. 549 ЦК 1963р., однак ОСОБА_7 не оформив своїх спадкових прав та помер ІНФОРМАЦІЯ_8. Спадкоємцями ОСОБА_7 є його дружина та син - відповідачі по справі, а також мати ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6. ОСОБА_6 померла. На день смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 Позивач є спадкоємцем ОСОБА_6 за законом першої черги та прийняв спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини у встановлений законом термін. Під час оформлення своїх спадкових прав він дізнався, що до складу спадщини, яка відкрилася після смерті матері входить лише будинок за адресою АДРЕСА_1, а ? частина будинку по АДРЕСА_1 не входить до спадкової маси, оскільки все домоволодіння по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 успадковане відповідачами в рівних частинах і відповідно отримані свідоцтва про право на спадщину.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати домоволодіння по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та визнати за ним право власності на ? частину будинку у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_8 за договором та ОСОБА_9 за довіреністю позов підтримали та наполягали на його задоволенні. В обґрунтування позовних вимог пояснили, що позивач є сином померлої ОСОБА_6 При подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори він дізнався, що його батько залишив заповіт на ім'я його покійного брата ОСОБА_7 на все належне йому на день смерті майно, в тому числі будинок за адресою АДРЕСА_1, який брат успадкував повністю, незважаючи на те, що ? частина даного будинку, як частка у спільному сумісному майні подружжя, належала його матері. Після смерті брата належне йому майно успадкували його дружина та син - відповідачі по справі, незважаючи на те, що його мати ОСОБА_6 прийняла спадщину відповідно до ст. 549 ЦК 1963р., доказом вступу її в управління чи володіння спадковим майном є наявність у неї ощадної книжки на ім'я спадкодавця ОСОБА_5, а отже вона мала право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту. Оскільки домоволодіння по АДРЕСА_1 було придбане ОСОБА_5 10.12.1965р. під час його перебування у шлюбі з ОСОБА_6, тому просили визнати вказаний житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6, скасувати свідоцтва про право на спадщину, видані на ім'я спадкоємців ОСОБА_7 та визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на ? частину будинку по АДРЕСА_1.

ОСОБА_2, як відповідач та як законний представник неповнолітнього відповідача ОСОБА_3 та представник відповідачів адвокат ОСОБА_10 у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що єдиним титульним власником будинку по АДРЕСА_1 був померлий ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_5 Його дружині належав інший будинок по АДРЕСА_4, таким чином подружжям ОСОБА_5 було поділено в натурі майно, що являлося об'єктом права спільної сумісної власності їх, як подружжя. За життя ОСОБА_6 не здійснила жодної дії щодо визнання за нею права власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1, як частину спільного сумісного майна подружжя, ні за життя покійного чоловіка ОСОБА_5, ні після його смерті протягом 11 років, а саме не зверталася до нотаріуса з відповідними заявами та не отримувала свідоцтва про право на частку в спільному сумісному майні подружжя та не оформила право на обов'язкову частку в спадщині після смерті свого чоловіка. Єдиним спадкоємцем за заповітом майна ОСОБА_5, який прийняв спадщину, був його син ОСОБА_7 Позивачем не надано суду жодного належного доказу прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті свого чоловіка, оскільки на момент смерті чоловіка вона була зареєстрована АДРЕСА_4 у належному їй будинку, інших достовірних доказів прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК 1963р. суду не надано. Вимога позивача про визнання будинку по АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя до задоволення не підлягає, оскільки позови про визнання спільним сумісним майном подружжя, або його поділ, пред'являються або одним із подружжя, у разі смерті іншого, або до того з подружжя, хто пережив померлого, якщо наявний спір про право чи спосіб поділу спадкового майна між ним та спадкоємцями померлого. Позивач звернувся з позовом про визнання спільним сумісним майном покійного подружжя до інших спадкоємців вже після смерті обох з подружжя, що є недопустимим і не передбачено чинним законодавством. Таким чином, позивач ОСОБА_1 не мав і не має жодного відношення до спадкового майна, що залишилося після смерті його рідного брата ОСОБА_7, оскільки його спадкоємці в нотаріальному порядку набули права власності на спадщину на підставі свідоцтв про право на спадщину. У задоволенні позову ОСОБА_1 просять відмовити крім зазначеного ще й з тих підстав, що на момент смерті ОСОБА_6 ? частина будинку по АДРЕСА_1 їй не належала, а тому, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, позов до задоволення не підлягає.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - державний нотаріус Золотоніської міської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. у судове засідання не прибула, направила до заяву, де просила справу розглядати без її присутності та у відповідності до законодавства України.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Золотоніської міської ради Ізгагіна І.С. за довіреністю у судове засідання не прибула, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи сторони позивача та заперечення сторони відповідачів, проаналізувавши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 20.07.1961р. був укладений шлюб між ОСОБА_5, 1934р.н. та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9

Відповідно до договору купівлі-продажу від 10.12.1965р., посвідченого державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори за № 4368, ОСОБА_5 належало домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, Черкаської обл.

05.10.2002р. ОСОБА_5 залишив заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Сахно В.І. за реєстром № 3031, відповідно до якого усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, у тому числі житловий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1, заповів своєму сину ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_5 помер.

Із повідомлення завідувача Золотоніської міської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. № 232/01-16 від 14.04.2017р. вбачається, що спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_5 в нотаріальній конторі не заводилася. Спадкоємцем після померлого є його син ОСОБА_7, який фактично прийняв спадщину.

Із копії довідки голови квартального комітету № 1 ОСОБА_13, виданої 16.09.2014р. ОСОБА_1 вбачається, що його батько ОСОБА_5, 1934р.н. по день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1, проживав з дружиною ОСОБА_6 (а.с. 16).

Із копії довідки виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 3413 від 29.08.2013р. вбачається, що вона видана ОСОБА_2 про те, що у будинку по АДРЕСА_1 постійно проживав і був зареєстрований ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5. Також в будинку на день смерті були зареєстровані: ОСОБА_7, 1972р.н., ОСОБА_2, 1974р.н., ОСОБА_3, 1999р.н. Інші особи не зареєстровані (а.с. 70).

Із копії паспорта ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9 вбачається, що вона із 07.04.1999р. і по день смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_4

Із викладеного вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв його син ОСОБА_7, оскільки проживав на день його смерті разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 за однією адресою, що стверджується довідкою № 3413 від 29.08.2013р. Інші спадкоємці спадщини після смерті ОСОБА_5, в тому числі дружина ОСОБА_6, не приймали.

Суд критично розцінює та не визнає належним доказом прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 його дружиною ОСОБА_6 шляхом спільного проживання, не засвідчену належним чином копію довідки квартального комітету, оскільки її зміст не відповідає дійсності та спростовується іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Крім того, є неспроможними доводи сторони позивача про те, що дружина ОСОБА_6 також прийняла спадщину відповідно до ст. 549 ЦК 1963р. та доказом вступу її в управління чи володіння спадковим майном слугує наявність у неї ощадної книжки на ім'я спадкодавця ОСОБА_5, а отже вона мала право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, оскільки дані про наявність чи відсутність у ОСОБА_6 ощадної книжки чоловіка могла ствердити лише вона, наразі ощадна книжка надана позивачем, отже перебуває у нього та не є доказом вступу у володіння спадковим майном свого часу його матір'ю ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_8. помер ОСОБА_7.

Спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину, оскільки проживали на день його смерті разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 за однією адресою (довідка № 3987 від 28.08.2013р. а.с.69), являються його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 26.05.2014р. на їх ім'я були видані свідоцтва про право на спадщину за законом. Мати померлого ОСОБА_6 спадщини не прийняла, оскільки у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звернулася. Лише після спливу вказаного терміну, 19.09.2013р. звернулася із заявою, посвідченою нотаріально, відповідно до якої повідомляє нотаріальну контору про те, що спадщину вона не прийняла, за наданням додаткового строку для подачі заяви до суду звертатися не буде, претензій майнового та фінансового характеру до спадкоємця не має, не заперечує проти видачі свідоцтв про право на спадщину на інших спадкоємців.

Відповідно до ч. ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Жодних заяв ні про прийняття спадщини, ні про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_6 протягом шестимісячного терміну з дня смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_8. в матеріалах спадкової справи не міститься, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 не реалізувала свого права на прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_7

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

За життя ОСОБА_6 не здійснила жодної дії щодо визнання за нею права власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1, як частину спільного сумісного майна подружжя, після смерті чоловіка ОСОБА_5 протягом 11 років, а саме не зверталася до нотаріуса з відповідними заявами та не отримувала свідоцтва про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя. Інші особи, включаючи спадкоємців, вимагати видачі такого свідоцтва не вправі.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Оскільки здатність мати цивільні права і обов'язки припиняється у момент смерті фізичної особи, після цього моменту у фізичної особи будь-які права та обов'язки виникати не можуть, таким чином, за померлим право власності ні визначене, ні зареєстроване бути не може. За загальними правилами, спадкоємці ділять між собою майно, яке на момент смерті спадкодавця перебувало у його власності. Тобто, як правило, це безпосередньо те майно, яке зареєстроване за померлим.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання будинку по АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_5 до задоволення не підлягає, оскільки позови про визнання спільним сумісним майном подружжя, або його поділ, пред'являються або одним із подружжя, у разі смерті іншого, або до того з подружжя, хто пережив померлого, якщо наявний спір про право чи спосіб поділу спадкового майна між ним та спадкоємцями померлого. Позивач звернувся з позовом про визнання спільним сумісним майном покійного подружжя до інших спадкоємців вже після смерті обох з подружжя, що є недопустимим і не передбачено чинним законодавством.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Позивачем ОСОБА_1 не надано переконливих доказів та є недоведеними у судовому засіданні вимоги щодо визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 за № 523 від 26.05.2014р. виданого на ім'я ОСОБА_2 та свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 за № 525 від 26.05.2014р. виданого на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10.н. Навпаки, відповідачі є єдиними спадкоємцями майна свого чоловіка та батька ОСОБА_7, які в установленому законом порядку прийняли спадщину.

Приймаючи вищенаведене, суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6., оскільки на момент смерті ОСОБА_6 вказане вище нерухоме майно їй не належало та, відповідно, не входило до складу спадщини, а тому, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, позов у цій частині також до задоволення не підлягає.

Керуючись ч.4 ст. 25, п.11 ч.1 ст. 346, ст.ст. 1218, 1268, 1269, 1273, 1301 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст рішення виготовлений 12 червня 2017 року.