Провадження № 2/127/991/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Бондарчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 04.07.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1500 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про що зазначено у п.1.1 статуту ПАТ КБ «Приватбанк».

17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 8006727).

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконало в повному обсязі, видавши відповідачу кредит у розмірі 1500 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно із статтями 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 23.10.2016 року має заборгованість 11089,56 грн., яка складається з наступного: 1068,94 грн. заборгованість за кредитом, 6234,74 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 3019,71 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. штраф (фіксована частина), 516,17 грн. штраф (процентна складова), що і стало підставою звернення до суду з цим позовом.

Представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав. Згідно з його запереченнями в судовому засіданні надані банком документи не відповідають вимогам «Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року №1000/5. Представником відповідача неодноразово заявлялись клопотання про витребування у позивача оформлених та завірених належним чином документів, проте направлені ПАТ КБ «Приватбанком» електронною поштою на адресу суду документи поганої якості та нечитабельні. Окрім того представником відповідача надано квитанції, які підтверджують повне погашення ОСОБА_1 заборгованості перед банком.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до укладеного договору №б/н від 04.07.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1500 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконало в повному обсязі, видавши відповідачу кредит у розмірі 1500 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та заявив клопотання про витребування у позивача оригіналу кредитного договору від 04.07.2008 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, інформації про термін дії кредитної картки №051054, виданої ОСОБА_1, належним чином завірених виписок по рахунках банківського бухгалтерського обліку за період, починаючи з дати отримання кредиту до моменту дати звернення до суду з позовом, номера активних рахунків №2203,2207,2208,2209, належним чином завірені виписки по рахунку банківського бухгалтерського обліку, на якому обліковуються штрафи, пені, що отримані банком, в тому числі інші не операційні доходи. Проте позивачем у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів надано не повний перелік витребуваних документів, а ті, що надані поганої якості та нечитабельні.

Згідно із ст.ст. 11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до судової практики тягар доказування лежить на позивачеві.

Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності, про застосуання якої представником відповідача подана заява.

04.07.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 1500 грн. з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії карти «Універсальна» 2 роки, тобто до 04.07.2010 року. Строк позовної давності в 3 роки сплинув 04.07.2013 року. Останній платіж відповідачем було здійснено 28.04.2010 року.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.ст. 257-258 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а щодо окремих видів вимог, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність строком в один рік.

Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, з вказаним позовом банк повинен був звернутися у липні 2013 року. Натомість позовну заяву подано 01.11.2016 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Наслідки пропуску строку позовної давності при вирішенні цього спору суд не застосовує, оскільки відмовляє в задоволенні позову у зв»язку з його недоведеністю.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1О, є не доведеним належними та допустимими доказами та таким, що задоволенню не підлягає.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 629 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, відсутніми в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя