Справа № 307/856/17
Провадження № 2/307/768/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Клим В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третя особа орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд позовом до ОСОБА_2, де третя особа орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. В позовній заяві зазначила, що 9 листопада 2004 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2. В шлюбі в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Тячівського районного суду від 4 грудня 2006 року шлюб між ними було розірвано, а неповнолітній син залишився на її утриманні та вихованні. В даний час відповідач створив нову сім'ю та сплачує аліменти на утримання їх сина в розмірі 400 гривень щомісячно. Щоб покращити умови проживання, вона працює в Чеській Республіці і має можливість покращити утримання та виховання їхнього сина. Також вона має намір в період літніх канікул поїхати з сином до країн Шенгенської зони. Для проведення його загального оздоровлення, відпочинку, однак для виїзду їм необхідно отримати згоду батька, але відповідач заперечує. Враховуючи інтереси неповнолітнього сина, забезпечення умов його духовного розвитку та відпочинку, вона змушена звернутися до суду щодо надання дозволу для виїзду сина за кордон без згоди батька.

Просить суд надати їй дозвіл без згоди батька ОСОБА_2 на виїзд з нею за кордон неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на період до досягнення сином 16-тирічного віку.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що надає дозвіл на виїзд сина за кордон протягом одного року. В решті позову просить відмовити.

Представник органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації області в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позовних вимог.

Заслухавши сторін та дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком в свідоцтві про народження якого значиться відповідач ОСОБА_2 і який перебуває на утриманні і вихованні позивачки ОСОБА_1, яка є його матір»ю, що підтверджується свідоцтвом про народження неповнолітнього ОСОБА_3, рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 4 грудня 2006 року, яким шлюб між сторонами було розірвано, свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.7, 9-10, 11).

Згідно висновку органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації від 24 травня 2017 року №145 вирішено надати дозвіл ОСОБА_1 на тимчасові виїзди малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон на відпочинок та оздоровлення, в період шкільних канікул без згоди батька ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_1. (а.с.29).

Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Згідно ч.1 ст.4 вказаного Закону оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27 січня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, також у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка має намір забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини за кордоном, однак згоди на виїзд за кордон неповнолітнього відповідач не надає.

Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну, а також право на охорону здоров'я, гарантуються Конституцією України (ст.ст. 33, 49).

Згідно зі ст. 3 п. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991року, ст. 7 ч. 8 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За змістом ст.ст. 154, 155 СК України батьки мають право на самозахист дитини, а здійснення ними своїх батьківських прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини.

Беручи до уваги, що батьком дитини ОСОБА_2 не наведено поважних причин для відмови в наданні згоди на виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_3 за кордон, представником позивачки в судовому засіданні доведено, що позивачка має намір повезти неповнолітнього сина ОСОБА_3 на відпочинок за кордон, суд вважає, що в інтересах дитини позов слід задовольнити частково та дозволити тимчасові виїзди за кордон неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Колодно, Тячівського району, Закарпатської області, України, за кордон, в період з 23 червня 2017 року по 22 червня 2018 року включно, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки м. Тячів, Закарпатської області, України, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця с. Колодно, Тячівського району, Закарпатської області, України, а в решті позову відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 141. 154, 155 СК України, ст.ст.3, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27 січня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Колодно, Тячівського району, Закарпатської області, України, за кордон, в період з 23 червня 2017 року по 22 червня 2018 року включно, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки м. Тячів, Закарпатської області, України, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця с. Колодно, Тячівського району, Закарпатської області, України.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 гривень сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий В.І.Бобрушко