Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1872/15-ц

04 травня 2017 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Битківського Л.М.

з участю секретаря Дякун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1, треті особи на стороні позивача ОСОБА_2. ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ДПІ в Богородчанському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області та Богородчанський районний відділ ДВС про визнання права власності на майно, виключення майна з акту опису та звільнення його з-під арешту,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 у якому поставила питання про виключення з акту опису та зняття арешту з трактора МТЗ-80 з причепом. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що державним виконавцем ВДВС Богородчанського районного управління юстиції ОСОБА_6 01.10.2015 року при примусовому виконанні виконавчого листа Богородчанського районного суду №338/487/15к, що виданий 07.08.2015 року, проведено опис та накладено арешт на трактор марки МТЗ - 80 р.н. НОМЕР_1 з причепом р.н. НОМЕР_2. Даний трактор і причіп належать на праві спільної сумісної власності подружжя їй та відповідачу. Здійснення арешту відбулось на виконання вироку Богородчанського районного суду від 30.04.2015 року у кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 за ст. 240 ч.2 КК України у частині конфіскації речових доказів. Вважає, що накладенням арешту на майно грубо порушено її права як власника.

03.08.2016 року позивачка ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги, додатково поставивши питання визнання за нею права власності на ? частку у тракторі МТЗ -80 р.н. НОМЕР_1 з причепом р.н. НОМЕР_2, як у майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а ще на ? частину у звязку із сплатою дійсної вартості цього майна.

В судовому засіданні заявлені вимоги позивачка та представник позивача підтримали. Вказали, що жодного відношення до кримінального провадження у якому було прийнято рішення про конфіскацію транспортного засобу як знаряддя злочину позивачка не має. Її чоловік ОСОБА_5 є власником лише ? частини спільного майна, а арешт трактора та причепу в цілому та їх реалізація державним виконавцем порушує її право власності на належну їй частину майна. Позивачка просила відновити її порушене право власності шляхом визнання за нею права власності на все майно, оскільки вартість ? його частини, яка могла бути конфіскованою в дохід держави, внесена нею на рахунок ДВС. У звязку з цим просила також звільнити майно з-під арешту.

Відповідач ОСОБА_5 заявлений позов визнав.

Державний виконавець Любенько Н.Я. вказала, що у межах виконавчого провадження №48443259 постановою від 14.08.2015 року наклала арешт на майно, 01.10.2015 року склала акт опису та арешту конфіскованого майна, а 15.01.2016 року на виконання ухвали суду про забезпечення позову від 14.01.2016 року зупинили процес реалізації трактора та причепу. З приводу суті заявлених вимог вказала, що як державний виконавець не може самостійно вирішувати питання про право позивачки на спірний обєкт. У разі визнання майна обєктом спільної сумісної власності подружжя, як про це просить позивача, в дохід держави має бути стягнуто ? частину вартості цього майна.

В судовому засіданні прокурор, який вступив у розгляд справи на захист інтересів держави, заявив, що трактор та причіп, які є обєктом спору, можуть вважатись обєктом спільної сумісної власності подружжя і вказана обставина позивачкою в ході судового розгляду доведена. Після проведення у справі експертизи і внесення позивачкою ? частки від вартості спірного майна на рахунок державної виконавчої служби, погоджується з можливістю визнання за нею права власності на спірне майно та знаття з нього арешту.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що у межах виконавчого провадження по виконанню вироку Богородчанського районного суду від 30.04.2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ст.240 ч.2 КК України в частині конфіскації транспортного засобу трактора марки МТЗ-80 з причепом державним виконавцем складено акт опису та арешту майна вчинені. Жодних неправомірних дій зі сторони державного виконавця судом не встановлено. Вказаний транспортний засіб, належний ОСОБА_5, був визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню про обвинувачення ОСОБА_7 і являвся знаряддям вчинення злочину. Виходячи зі змісту вироку суду, ОСОБА_5 достеменно знав про те, що належний йому трактор та причіп до нього буде використовуватись для вчинення кримінального правопорушення. Вказані обставини були також предметом перевірки апеляційного суду Івано-Франківської області при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_7 на вирок Богородчанського районного суду від 30.04.2015 року в частині оскарження прийнятого рішення про долю речових доказів. Цим доводам дано правову оцінку в ухвалі апеляційного суду від 25.06.2015 року, якою вирок суду залишено без змін. Відповідно до ст. 61 ч.4 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили має преюдиційне значення для суду, який розглядає цивільну справу.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 довела поданими суду письмовими доказами, що вказаний трактор придбаний нею та відповідачем у шлюбі, а отже є спільною сумісною власністю подружжя. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.08.2015 року накладено арешт на даний транспортний засіб, а 23.12.2015 року державним виконавцем подана заявка до Державного комерційного підприємства «СЕТАМ» на реалізацію цього трактора. Таким чином у разі реалізації з прилюдних торгів право власності позивачки на належну їй частину вказаного майна буде порушено.

За наведених обставин, належна ОСОБА_1 ? частка у майні не може бути конфіскованою.

Враховуючи, що позивачкою на рахунок Державної казначейської служи у межах виконавчого провадження по виконанню вироку Богородчанського районного суду від 30.04.2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ст.240 ч.2 КК України в частині конфіскації транспортного засобу трактора марки МТЗ-80 з причепом внесено кошти у сумі 25991,50 грн., що складають ? частину вартості трактора марки МТЗ - 80 р.н. НОМЕР_1 та 6975 грн., що складає ? вартості причепу р.н. НОМЕР_2, то за нею може бути визнано право власності на це майно, а відтак підлягають задоволенню її вимоги щодо знаття арешту з вказаного майна.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 213-215 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на трактор марки МТЗ - 80 р.н. НОМЕР_1 з причепом р.н. НОМЕР_2.

Зняти арешт з трактора марки МТЗ - 80 р.н. НОМЕР_1 з причепом р.н. НОМЕР_2, що накладений постановою головного державного виконавця відділу ДВС Богородчанського районного управління юстиції від 14.08.2015 року у межах виконавчого провадження №48443259.

Рішенням може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Битківський Л.М.