Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 428/8728/16-ц
Провадження № 22ц/782/405/17
УХВАЛА
Іменем України
19 червня 2017 року м. Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Луганської В.М., Коротенка Є.В.,
за участю секретаря Козубської А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 травня 2017 року
за позовом ОСОБА_2 до Управління Служби безпеки України в Луганській області, Національного антикорупційного бюро України про витребування майна,
в с т а н о в и л а:
У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління Служби безпеки України в Луганській області, Національного антикорупційного бюро України про витребування майна, в обґрунтування якого вказала, що в рамках кримінального провадження працівниками Національного антикорупційного бюро України вилучено належний позивачу автомобільмарки «BMW», модель «X3», н/з НОМЕР_1, який на думку ОСОБА_2 безпідставно утримується відповідачами.
Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 травня 2017 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Служби безпеки України в Луганській області, Національного антикорупційного бюро України про витребування майна на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 травня 2017 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає, що ухвала винесена із порушенням норм процесуального права.
В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.
Позивач, представник Управління Служби безпеки України в Луганській області, та представник Національного антикорупційного бюро України в судове засідання не зявилися, про час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, а тому, колегія суддів вважає можливим на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглядати справу у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає матеріалам справи та вимогам закону.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Статтею 15 ЦПК України передбачено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.
Зазначений транспортний засіб автомобіль належить на праві власності ОСОБА_2.
В кримінально процесуальному кодексі України, який набрав чинності у листопаді 2012 року, законодавцем чітко врегульовано порядок вирішення питання про зняття арешту майна та вирішення питання про спеціальну конфіскацію.
В п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обовязків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В силу статті 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Системний наліз зазначених норм права дає підстави для висновку, що спори про скасування арешту на майно, який накладено слідчим суддею або судом у кримінальній справі в порядку, передбаченому главою 17 Кримінального процесуального кодексу України, та питання про спеціальну конфіскацію і долю речових доказівпідлягають розгляду за правилами кримінального процесуального судочинства. Такі спори не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Отже, правовідносини, які виникли між сторонами по справі не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Посилання апелянта на постанову Верховного Суду України від 15 травня 2013 року № 6-26цс13 є безпідставним, оскільки в даній справі арешт на належний позивачу автомобіль в рамках кримінального провадження накладено в порядку, передбаченому главою 17 КПК України в редакції 2012 року, тоді як в постанові Верховного Суду України, на яку посилається позивач, арешт майна накладено за правилами КПК України в редакції 1960 року.
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону, яке призвело чи могло призвести до неправильного вирішення зазначеного питання.
Згідно із п. 1 ч. 1 статті 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.
Таким чином, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.
Керуючисьп. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 303, 312, 319 ЦПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 травня 2017 року залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: