АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3441/17 Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Довгаль А.П., Овсяннікової А.І.,

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 22 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 08 грудня 2013 року помер її батько, ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина, до кола спадкоємців входили її мати - ОСОБА_2, сестра - ОСОБА_3, та вона. Мати та сестра звернулися у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Зазначала, що її мати також додала документи на підтвердження її участі у спадкуванні. Проте, 23 серпня 2016 року вона дізналася від державного нотаріуса, що її не було включено до списку спадкоємців після смерті ОСОБА_4, і що нею пропущений строк для прийняття спадщини.

У звязку з цим, просила суд надати їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_4 у межах двох місяців з моменту набрання рішення законної сили.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та доповнила, що нею був пропущений шестимісячний строк на прийняття спадщини з поважних причин, оскільки у березні 2014 року вона допомагала по господарству своїй дочці, яка на той час знаходилась у вагітному стані. У період з 01.05.2014 р. по 21.05.2014 р. вона знаходилася на санаторно-курортному лікуванні у санаторії «Лермонтовський» м. Одеси.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги позивачки не визнали, посилалися на те, що позивачка на час хвороби батька разом з ним не проживала, не доглядала його до смерті, тому вважають її вимоги безпідставні.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 22 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Судом встановлено, що 08 грудня 2013 року помер ОСОБА_4, який був батьком ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на квартиру загальною площею 64.1 кв.м., яка на праві спільної власності належить померлому і відповідачам, а також на автомобіль ВАЗ-5. На час відкриття спадщини позивачка разом зі спадкодавцем не проживала.

З заявами на прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, заведена спадкова справа № 380/2016 (а.с.8,29).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи наведене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як на підставу визначення додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 посилалася на те, що вона вважала достатнім для прийняття спадщини подання її матірю копій її документів; крім того, у березні 2014 року вона допомагала по господарству своїй дочці, яка на той час знаходилась у вагітному стані; у період з 01.05.2014 р. по 21.05.2014 р. вона знаходилася на санаторно-курортному лікуванні у санаторії «Лермонтовський» м. Одеси.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з якими поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що доводи позивача, як на поважну причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не відносить її до об'єктивних, непереборних, істотних труднощів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді