Ухвала іменем україни 07 червня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Коротуна В.М., суддів: Євтушенко О.І., Мазур Л.М., Ізмайлової Т.Л., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Зал офіційних делегацій» про стягнення надбавки за виконання особливо важливої роботи, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строку виплати заробітної плати, за касаційною скаргою представника державного підприємства «Зал офіційних делегацій» - Бондарчука Івана Олександровича на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 01 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом та, з урахуванням поданих уточнень, просила стягнути з державного підприємства «Зал офіційних делегацій» (далі - ДП «Зал офіційних делегацій») надбавку за виконання особливо важливої роботи в розмірі

8 886 грн 48 коп., компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строку виплати заробітної плати в розмірі 2 493 грн. 55 коп. та індексацію заробітної плати в розмірі 213 грн 48 коп.

На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначала, що з 18 серпня 2014 року працює в ДП «Зал офіційних делегацій» на посаді економіста з договірних питань та претензійних робіт. З урахуванням специфіки діяльності цього підприємства, при прийомі на роботу їй була визначена надбавка за виконання особливо важливої роботи в розмірі 50 % посадового окладу.

Однак, в грудні 2014 року відповідач самовільно зменшив розмір надбавки за виконання особливо важливої роботи та почав виплачувати їй зазначену надбавку в розмірі 1 % посадового окладу. При цьому в березні 2015 року ДП «Зал офіційних делегацій» виплатило їй надбавку за виконання особливо важливої роботи в розмірі 20 % посадового окладу.

21 квітня 2015 року ДП «Зал офіційних делегацій» уклало з працівниками підприємства угоду, за якою відповідач зобов'язався протягом другого кварталу 2015 року компенсувати надбавки, які працівники не отримували або отримували в меншому розмірі з грудня 2014 року по березень 2015 року. Незважаючи на зазначане, з квітня 2015 року відповідач почав виплачувати їй надбавку за виконання особливо важливої роботи в розмірі 30 % посадового окладу.

Таким чином, за період часу з грудня 2014 року по вересень 2015 року ДП «Зал офіційних делегацій» не виплатило надбавку за виконання особливо важливої роботи в розмірі 8 886 грн 48 коп., у зв'язку з чим вважає, що у відповідача виник додатковий обов'язок виплатити їй компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строку виплати заробітної плати в розмірі 2 493 грн 55 коп.

Крім того, в період часу з серпня 2014 року по серпнь 2015 року ДП «Зал офіційних делегацій» жодного разу не проводило індексацію заробітної плати, розмір якої за період часу з 01 листопада 2014 року по 31 серпня

2015 року складав 3 228 грн 07 коп., при цьому сума індексації в розмірі

3 014 грн 59 коп була виплачена відповідачем добровільно.

Враховуючи, що відповідач відмовляється добровільно виплатити їй решту вказаної заборгованості, ОСОБА_3 просила стягнути її в примусовому порядку.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 01 червня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ДП «Зал офіційних делегацій» на користь ОСОБА_3 надбавку за виконання особливо важливої роботи в розмірі 8 886 грн 48 коп., індексацію заробітної плати в розмірі 213 грн 48 коп. та компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строку виплати заробітної плати в розмірі 2 493 грн 55 коп.

Стягнуто з ДП «Зал офіційних делегацій» на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 4 080 грн.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

У касаційній скарзі представник ДП «Зал офіційних делегацій» - Бондарчук І.О., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, ознайомившись із поданими запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідач самовільно погіршив ОСОБА_3 умови оплати її праці, не повідомив позивача про зменшення розміру надбавки за виконання особливо важливої роботи, а тому безпідставно не виплатив останній вказану надбавку за період з грудня

2014 року по вересень 2015 року. З урахуванням наявності заборгованості по виплаті зазначеної надбавки, суд вважав за необхідне стягнути також компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строку її виплати. Крім того, ухвалюючи рішення про стягнення індексації заробітної плати, суд вважав обґрунтованими та доведеними зазначені позовні вимоги, оскільки з серпня 2014 року по серпень 2015 року величина індексу споживчих цін перевищувала поріг індексації.

Колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Судами встановлено, що на підставі наказу директора ДП «Зал офіційних делегацій» № 124/к від 18 серпня 2014 року ОСОБА_3 була прийнята на роботу в ДП «Зал офіційних делегацій» на посаду економіста з договірних питань та претензійних робіт.

Згідно з п. 6.4 колективного договору, укладеного на 2013-2014 роки між адміністрацією та радою трудового колективу ДП «Зал офіційних делегацій», та п. 3.2.1 Положення про оплату праці у ДП «Зал офіційних делегацій», працівникам цього підприємства виплачується надбавка за виконання особливо важливої роботи в розмірі до 50 % посадового окладу.

Відповідно до наказу директора ДП «Зал офіційних делегацій» № 124/к від 18 серпня 2014 року при прийомі на роботу позивачу була визначена надбавка за виконання особливо важливої роботи в розмірі 50 % посадового окладу.

В період часу з грудня 2014 року по березень 2015 року відповідач виплачував ОСОБА_3 надбавку за виконання особливо важливої роботи в розмірі 1 % посадового окладу. При цьому в березні 2015 року ДП «Зал офіційних делегацій» виплатило позивачу надбавку за виконання особливо важливої роботи в розмірі 20 % посадового окладу. Дані обставини підтверджуються наказами директора ДП «Зал офіційних делегацій» № 1/од від 06 січня 2015 року, № 62/к від 06 лютого 2015 року, № 90/к від

06 березня 2015 року та № 144/к від 06 квітня 2015 року.

21 квітня 2015 року ДП «Зал офіційних делегацій» уклало з працівниками підприємства угоду, за умовами якої відповідач зобов'язався протягом другого кварталу 2015 року компенсувати надбавки, які працівники підприємства не отримували або отримували в меншому розмірі за період з грудня 2014 року по березень 2015 року.

Однак, з квітня 2015 року відповідач почав виплачувати

ОСОБА_3 надбавку за виконання особливо важливої роботи в розмірі 30 % посадового окладу, що підтверджується наказами директора ДП «Зал офіційних делегацій» № 167/к від 05 травня 2015 року, № 187/к від 04 червня 2015 року, № 205/к від 03 липня 2015 року, № 225/к від 04 серпня 2015 року, № 246/к від 02 вересня 2015 року та № 269/к від 05 жовтня 2015 року.

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» додаткова заробітна плата включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про оплату праці» при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Згідно з роз'ясненнями, наданими у п. 12 постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, оскільки при зміні систем та розмірів оплати праці у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці (ч. 3

ст. 32 КЗпП України), введенні нових або зміні діючих умов оплати праці у бік погіршення (ст. 103 КЗпП України) роботодавець повинен повідомити про це працівника не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження, порушення цього строку може бути підставою для задоволення вимог працівника про оплату праці згідно з попередніми умовами за період, на який було скорочено зазначений строк попередження.

Враховуючи, що ДП «Зал офіційних делегацій» в самостійному порядку, без попередження позивача в установлений ст. 29 Закону України «Про оплату праці» строк, змінило умови оплати праці ОСОБА_3 у бік погіршення, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача надбавки за виконання особливо важливої роботи згідно з умовами, встановленими ОСОБА_3на підставі п. 6.4 колективного договору, п. 3.2.1 Положення про оплату праці у ДП «Зал офіційних делегацій» та наказу директора ДП «Зал офіційних делегацій» № 124/к від 18 серпня 2014 року.

Законним та обґрунтованим є також висновок судів першої та апеляційної інстанцій про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строку виплати заробітної плати, враховуючи, що відповідач безпідставно не виплатив позивачу надбавку за виконання особливо важливої роботи у період з грудня 2014 року по вересень 2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення індексації заробітної плати, суди попередніх інстанцій врахували положення ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», а також те, що відповідачем в добровільному порядку на погашення заборгованості з індексації заробітної плати було сплачено позивачу 3 014 грн 59 коп., сума якої є меншою від належної до виплати, перевірили розрахунок індексації, у зв'язку із чим дійшли обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача невиплаченої частини у розмірі 213 грн 48 коп.

Суди першої та апеляційної інстанцій вірно визначилися із характером спірних правовідносин, надали їм правову оцінку, правильно застосували норму права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшли висновку про задоволення позову.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Докази та обставини, на які посилається представник ДП «Зал офіційних делегацій» - Бондарчук І.О. у касаційній скарзі, були предметом розгляду у судах попередніх інстанцій, при їх дослідженні і встановленні судами було дотримано норми матеріального та процесуального права.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника державного підприємства «Зал офіційних делегацій» - БондарчукаІвана Олександровича відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від

15 січня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 01 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Коротун

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

Л.М.Мазур

О.В. Попович