Справа № 591/4261/16-ц
Провадження № 2/591/259/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2017 року
Зарічний районний суд міста Суми
в складі головуючого судді - Прокудіної Н.Г.
при секретарі - Майборода А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Представник позивача в письмовій заяві позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити, просить справу розглядати у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду із письмовими запереченнями, в яких позовні вимоги не визнала, в зв'язку з тим, що 25.12.2014 року заборгованість в сумі 165331,60 грн. за рішенням Зарічного районного суду м.Суми була сплачена нею повністю, постанова про закриття виконавчого провадження в зв'язку з повним виконанням банком не оскаржувалась, просить застосувати наслідки спливу позовної давності в частині вимог про стягнення неустойки 3% річних та інфляційних збитків та відмовити в цій частині позову , в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю (а.с. 57-58). В письмовій заяві просить справу розглядати у її відсутність, заперечення до позову підтримує повністю.
В зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України.
На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи , вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 22.05.2014 року по справі № 591/2133/14-ц позов було задоволено, вирішено стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 0 від 24 червня 2008 року, по відсоткам та пені, які станом на 13.03.2014 року, становила 17 811,49 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.03.2014 року складало 165 331,6 грн., з яких: 13 166,18 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.03.2014 року 122 212,43 грн. - кредитна заборгованість; 3 601,75 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.03.2014 року 33 432,52 грн. - заборгованість по процентам; 801,92 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.03.2014 року 7 443,67 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 241,64 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.03.2014 року 2 242,98 грн. - пеня за прострочення сплати процентів; та судові витрати - 1 653,32 грн.

17 червня 2014 року рішення набрало законної сили та 18 вересня 2014 року видано виконавчі листи, які направлений позивачем на виконання до відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції. 29 жовтня 2014 року Постановою відділу державної виконавчої служби Сумського МУЮ було відкрито виконавче провадження. 25 грудня 2015 року державним виконавцем Кошеленко В.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу №591/2133/14-ц, в зв'язку з виконанням рішенням суду.

Кошти, що надійшли 11 лютого 2015 року в рахунок погашення заборгованості по кредиту були розподілені наступним чином: 3 053,98 доларів США - погашено заборгованість по основному боргу, 3 601,75 доларів США- погашено заборгованість по процентам.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Виходячи зі змісту ст.ст. 598-601, 604-609 ЦК України та кредитного договору рішення суду про стягнення заборгованості та постанова про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення суду не є підставами для припинення зобов'язань за кредитним договором.

Належним виконанням умов договору згідно змісту ст.526, ч.2 ст.533, ст.1048 ЦК України є повернення всієї суми позики в іноземній валюті або відповідної суми коштів в гривнях визначеної за офіційним курсом даної валюти на день платежу.

Тобто, зверненя Позивача в суд з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором кредиту так і передача вказаного рішення суду на примусове виконання є способами захисту цивільних прав та інтересів, а не підставою припинення правовідносин сторін чи звільнення від обов'язку позичальника повернути всю суму боргу, що залишається несплаченою.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 20 ЦК України визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Діючим законодавством України встановлено право комерційних банків здійснювати кредитування в іноземній валюті. (Закон України «Про банки і банківську діяльність»). Згідно ч.1 ст.47 вищевказаного Закону, кредитування - це операція з розміщення залучених коштів. Відповідно ч.6.ст.49 вказаного Закону, банк - Позивач, не може надавати кредити під процент, ставка якого є нижчою від процентної ставки, що виплачується ним по депозитах (залучених коштах).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків. Відповідно ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до правової позиції ВССУ у справі № 6-157цс16 та справі № 6-1206цс15 згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно, позивач має право вимагати від відповідача сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (з 17.06.2014 р. (дата набрання рішенням чинності) по 11.02.2015р.(дата фактичного погашення), а також три проценти річних від простроченої суми.

Таким чином, оскільки умови кредитного договору не виконані, необхідно стягнути з відповідача повернення процентів нарахованих за період з 13.03.2014 року по 11.02.2015 року (дата фактичного погашення) в розмірі 2 871,61 доларів США.

Рішення суду набрало чинності 17 червня 2014 року, стягнуто суму заборгованості в гривневому еквіваленті в розмірі 165 331,60 грн.

Таким чином, за період з 17 червня 2014 року по 11 лютого 2015 року нараховано 3% річних в розмірі 3 261,34 грн.

Оскільки рішення суду частково виконано у розмірі 165 331,60 грн., сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції складає - 221 544,34 грн. - 165 331,60 грн. = 56 212,74 грн.

За наведених обставин підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість по кредиту в сумі 2871,61 доларів США, 59474,08 грн. понесені збитки та судовий збір в сумі 1961,14 грн.

Керуючись ст.ст. 10,60,212, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 526, 527, 530, 536, 553, 554, 1048, 1054 Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість по кредиту в сумі 2871,61 доларів США, 59474,08 грн. понесені збитки та судовий збір в сумі 1961,14 грн.

Відповідач протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення суду має право подати до Зарічного районного суду м. Суми заяву про його перегляд.

Інші особи, що брали участь у розгляді справи, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н Г.Прокудіна