У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: Боймиструка С.В.,

суддів: Шеремет А.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного університету водного господарства та природокористування на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету водного господарства та природокористування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача профспілка "Баграм" про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 березня 2017 року позов ОСОБА_1 до Національного університету водного господарства та природокористування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача профспілка "Баграм" про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ В.О. ректора Національного університету водного господарства та природокористування ОСОБА_2 К№ 163 від 22 березня 2016 року про звільнення з 28 березня 2016 року із займаної посади провідного інженера сектору поточного ремонту експлуатаційно-технічного відділу Національного університету водного господарства та природокористування ОСОБА_1.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного інженера сектору поточного ремонту експлуатаційно-технічного відділу Національного університету водного господарства та природокористування.

Стягнуто з Національного університету водного господарства та природокористування на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 23 264,50 гривні. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі Національний університет водного господарства та природокористування покликається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що звільнення ОСОБА_1 відбулося на підставі наказу ректора НУВГП від 22.03.2016 року К №163, відповідно до якого позивача було звільнено з 28.03.2016 року з посади провідного інженера сектору поточного ремонту експлуатаційно-технічного відділу у звязку із скороченням штату та чисельності працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

В день звільнення позивача ознайомлено з наказом, проведено повний розрахунок та вручено трудову книжку серія БТ-11 №7314436.

Зазначає про те, що суд першої інстанції не зважаючи на вже наявне подання на звільнення ОСОБА_1 зі сторони університету здійснив його самостійно та отримавши 20.02.2017 року відмову в дачі згоди на звільнення ОСОБА_1 на свій запит про надання згоди на звільнення позивача, на засіданні профспілкового комітету ППО №1 ПС "Баграм", не проаналізував чи відповідає така відмова вимогам п.7 ст. 43 КЗпП України, а саме те, що така відмова повинна бути обґрунтована. Однак, у рішенні профспілкового комітету ППО № 1 ПС "Баграм" таке обґрунтування відсутнє, а тому звільнення позивача може відбуватися без згоди вищезазначеного виборного органу первинної профспілкової організації.

Університет не погоджується з рішенням суду першої інстанції про порушення вимог ст. 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі при звільненні ОСОБА_1, оскільки згідно штатного розпису університету на 2015 рік з 01.09.2015 року, який діяв до початку проведення процедури скорочення, в структурному підрозділі університету, а саме секторі поточного ремонту експлуатаційно-технічного відділу була лише одна штатна одиниця провідного інженера, а тому кваліфікацію та продуктивність його праці фактично ні з ким було порівняти. Наступні штатні розписи університету, а саме штатний розпис на 2015 рік з 01.12.2015 року, штатний розпис на 2016 рік, з 01.01.2016 року, штатний розпис на 2016 рік з 01.05.2016 рік, є фактом підтвердження реального скорочення штатної одиниці провідного інженера сектору поточного ремонту експлуатаційно-технічного відділу.

З цих підстав просив рішення Рівненського міського суду від 16 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник НУВГП ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала подані заперечення на апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Представник третьої особи Профспілки "Баграм" ОСОБА_5 у поданих до суду запереченнях на апеляційну скаргу, покликається на законність рішення суду та просить залишити оскаржуване рішення місцевого суду без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 березня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади провідного інженера сектору поточного ремонту експлуатаційно-технічного відділу НУВГП у зв'язку із скороченням штату та чисельності працівників на за п. 1 ст. 40 КЗпП України, згідно наказу в.о. ректора НУВГП К № 163 від 22 березня 2016 року "Про особовий склад" (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

Згідно з ч.1 ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 05 грудня 2015 року є членом профспілкового комітету первинної профспілкової організації № 1 профспілки "Баграм" працівників НУВГП (а.с.10).

Розриваючи трудовий договір з ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, в порушення вимог чинного трудового законодавства, НУВГП не звернувся ні до первинного профспілкового органу, ні до профспілки «Баграм», членом якої є позивач, для отримання згоди на його звільнення, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку (а.с.11).

Згідно з п. 10 ст. 247 КЗпП України, виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом.

Відповідно до роз'яснень даних у п. 15 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.92 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КЗпП (322-08).

Встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

На запит суду про згоду на звільнення ОСОБА_1, 20 лютого 2017 року на засіданні профкому ППО №1 ПС «Баграм», було відмовлено в дачі згоди на його звільнення.

Посилання апелянта, що суд першої інстанції не зважаючи на вже наявне їх подання на звільнення ОСОБА_1, здійснив його самостійно, не є порушенням закону та відповідно підставою для скасування законного та справедливого по суті рішення.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції правильно визначено характер відносин, що виникли між сторонами, дано їм належну правову оцінку та поновлено ОСОБА_1 на посаді зі стягненням на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Національного університету водного господарства та природокористування відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 березня 2017 року залишити без змін

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: А.М. Шеремет

ОСОБА_6