Справа № 222/1549/17
Провадження № 2/222/515/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

при секретарі Гранкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, про визнання осіб, такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

третя особа: Служба у справах дітей Нікольської райдержадміністрації Нікольського району Донецької області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом та просила визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1, колишню невістку ОСОБА_2, її неповнолітню доньку ОСОБА_3, оскільки вони з вересня 2011 року без поважних причин не проживають у вказаному будинку.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідачка в судове засідання не з'явилися, будучі повідомленою належним чином про день та час розгляду справи.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Нікольської РДА Нікольського району Донецької області в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без їх присутності з максимальним урахуванням інтересів малолітньої ОСОБА_3

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України, ст. 383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже в аспекті ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім'ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

Судом встановлено, що позивачці на праві власності належить домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1

З виписки з домової книги, виданої Виконавчим комітетом Кальчицької сільської ради №1558 від 01.08.2017 року вбачається, що в даному домоволодінні окрім позивачки зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, але фактично не проживають.

Факт не проживання відповідачки ОСОБА_2 в місці її реєстрації з 2011 року підтверджено актом обстеження житла на предмет проживання за адресою: АДРЕСА_1 і вважає судом встановленим.

Водночас, в матеріалах справи наявні листи про те, що близько останніх чотирьох років неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з тіткою ОСОБА_4, 1975 року народження, на території села Скадовка Чаплинського району Херсонської області.

В частинах 1, 2 ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства», зазначено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти-члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно з частиною 3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відомості про те, що місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3, 2006 року народження, змінено у встановленому законом порядку з домоволодіння АДРЕСА_1 на інше, чи наявний спір про місце її проживання, у суду відсутні.

Відсутні також відомості щодо встановлення особою, з якою проживає дитина, чи іншими особами, опікунства над неповнолітньою ОСОБА_3, наявності у останньої іншого постійного місця для проживання ніж те, що наявне.

Таким чином, суд приходить до висновку про тимчасове проживання неповнолітньої ОСОБА_3, 2006 року, в місці проживання свої тітки ОСОБА_4 на території села Скадовка Чаплинського району Херсонської області.

Враховуючи викладене, а також, те, що на теперішній час постійне місце проживання неповнолітньої дитини за згодою позивачки - власника домоволодіння, зареєстроване у встановленому законом порядку, доказів про наявність у дитини іншого постійного місця для проживання суду не надано, а визнання відповідачки ОСОБА_2 втратившою право користування житловим приміщенням домоволодіння АДРЕСА_1 стане наслідком втрати права користування вказаним житлом неповнолітньою ОСОБА_3, 2006 року народження, суд, з метою забезпечення прав неповнолітньої особи, вважає за необхідне відмовити в позові до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, про визнання втратившими право користування житловим приміщенням вищевказаного домоволодіння.

На підставі ст.88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою в позові судові витрати

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Нікольської райдержадміністрації Нікольського району Донецької області, про визнання осіб, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 19.11.2017 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Є. Вайновська