Номер провадження: 22-ц/785/4843/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Комлевої О.С., Журавльова О.Г.,

з участю секретаря судового засідання - Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення виплаченої допомоги, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20.03.2017 року,

встановила :

26.10.2016 року представник ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради звернувся до суду з позовом щодо стягнення з ОСОБА_3 надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на загальну суму 16916,94 грн. та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в Управління соціального захисту населення в Приморському районі ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі департамент) як отримувач зазначеної щомісячної адресної допомоги відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 (далі Порядок). Допомога була призначена на підставі заяв від 22.10.2014 року, 16.07.2015 року та 03.02.2016 року на період з 22.10.2014 року по 21.04.2015 року та з 16.07.2015 року по 15.01.2016 року та з 03.02.2016 року по 21.04.2016 року. Відповідач отримала кошти на суму 16 916,94 грн. Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачка з 25.05.2015 року є власником квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1. Проте, у своїй заяві відповідач зазначила, що ані в неї, ані у будь-кого з членів сімї немає у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, що згідно п. 6 Порядку є підставою у відмові у призначені щомісячної адресної допомоги. У звязку з наданням відповідачкою недостовірної інформації, департамент звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20.03.2017 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального права та порушення процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення заявлених департаментом позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 мотивує тим, що судом першої інстанції не було враховано те, що ОСОБА_5 надала недостовірні відомості, тобто вказала відсутність житла розташованого за межами тимчасово окупованої території, що призвело до надміру виплаченої допомоги у розмірі 16916,94 грн., а тому ОСОБА_3 набула зазначеної допомоги без достатніх на то правових підстав та свідомо не повідомила про наявність у своєї власності квартири, що відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України є підставою для повернення зазначених коштів як безпідставно набутих. ОСОБА_4 зазначає, що посилання відповідача на те, що її квартира відноситься до нежитлового приміщення не відповідає дійсності, тому як у відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначено, що квартира розташована за адресою АДРЕСА_2 є обєктом житловою нерухомістю.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції керувався зокрема, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та ст.1212 та 1215 ЦК України та виходив з того, що у розумінні положень ст.1215 ЦК Україна та ч.1 ст.60 ЦПК Україна, виплата грошової допомоги відповідачу за період з 16.07.2015 року по 15.01.2016 року та з 03.02.2016 року по 21.04.2016 року була проведена позивачем добровільно та не була наслідком рахункової помилки, виходячи з положень справедливості та розумності, вважає, що такі кошти не підлягають поверненню.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, як отримувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 (далі - Порядок).

ОСОБА_3 на підставі заяв від 22.10.2014 року, 16.07.2015 року та 03.02.2016 року на період з 22.10.2014 року по 21.04.2015 року, з 16.07.2015 року по 15.01.2016 року та з 03.02.2016 року по 21.04.2016 року була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

За період з 01.06.2015 року по 11.04.2016 року позивачка отримала кошти на суму 16 916,94 грн.

Відповідно до п. 5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 у заяві зазначаються відомості про наявність у будь-кого з членів сімї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення;

У своїй заяві ОСОБА_3 від 22.10.2014 року зазначила, що ані в неї, ані у будь-кого з членів сімї немає у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, що згідно п. 6 Порядку є підставою у відмові у призначені щомісячної адресної допомоги.

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_3 з 25.05.2015 року є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Таким чином, ОСОБА_5 надала недостовірні відомості, тобто вказала відсутність житла розташованого за межами тимчасово окупованої території, що призвело до надміру виплаченої допомоги за період з 17.07.2015 року по 21.04.2016 року у розмірі 16916,94 грн.

Колегія суддів відхиляє, посилання відповідача на те, що її квартири відноситься до нежитлового приміщення, так як, дане твердження спростовується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у яких зазначено, що квартира розташована за адресою АДРЕСА_2 є обєктом житлової нерухомості.

Отже, відповідач свідомо погодилась отримати грошову допомогу за період з 17.07.2015 року по 21.04.2016 року у розмірі 16916,94 грн. розуміючи неправомірність такого нарахування, оскільки при заповненні заяв про призначення допомоги зазначала, що ані в неї ані у будь-кого з членів сімї немає у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, що свідчить про недобросовісність набувача.

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки, ОСОБА_3 набула зазначеної допомоги без достатніх на то правових підстав та свідомо не повідомила про наявність у своєї власності квартири, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач зобовязана повернути надміру виплачені кошти державі.

Крім того колегія суддів зауважує, що відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції, хибно посилався на принцип справедливості та розумності. Оскільки відмовляючи у стягненні надмірно виплачених коштів та повернення їх до Державного бюджету України з особи, що має житло в елітному районі міста ОСОБА_5, суд вчинення не розумно і несправедливо по відношенню до внутрішньо переміщеним особам, які не мають будь-якого житла.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, зроблені з порушення норм матеріального, на підставі п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

У звязку з задоволенням позову ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору.

Крім того, враховуючи задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради та звільнення останнього з 01.01.2017 року від сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20.03.2017 року скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради виплачені кошти у сумі 16916,94 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави у розмірі 1515,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.С.Комлева

ОСОБА_6