Ухвала

іменем україни

29 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КузнєцоваВ.О., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_5 про визнання недійсною довіреності та визнання недійсними договорів іпотеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 25 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк»), ОСОБА_5 про визнання недійсною довіреності та визнання недійсними договорів іпотеки.

В обґрунтування позову зазначала, що весною 2012 року, вона дізналася про те, що між ОСОБА_5, яка діяла від її імені на підставі довіреності, посвідченої 20 лютого 2008 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу СоляникА.В. за № 1109, та ПАТ «Альфа-Банк» укладені договір іпотеки № SMERS0101/1 від 07 травня 2008 року та договір іпотеки № SME0020743/1 від 27 листопада 2009 року, згідно яких іпотекодавець передав в іпотеку ПАТ «Альфа Банк» квартиру загальною площею 38,3 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі - продажу.

Посилаючись на те, що вона з відповідачами жодних договорів іпотеки не укладала та не уповноважувала ОСОБА_5 на укладання таких договорів, оскільки перебувала за межами України, просила суд визнати недійсною довіреність від 20 лютого 2008 року, видану від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_5, посвідчену приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В. та зареєстровану в реєстрі 20 лютого 2008 року №1109;

визнати недійсними з моменту укладення договори іпотеки № SMERS01010/1, укладений 07 травня 2008 року та № SME0020743/1, укладений 27 листопада 2009 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_5, яка діяла від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В. та зареєстровану в реєстрі 20 лютого 2008 року № 1109, предметом яких є квартира АДРЕСА_2.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 25 травня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсною довіреність від 20 лютого 2008 року, видану від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_5, посвідчену приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу СоляникА.В. та зареєстровану в реєстрі 20 лютого 2008 року №1109.

Визнано недійсним з моменту укладення договір іпотеки № SMERS01010/1, укладений 07 травня 2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_5, яка діяла від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В. та зареєстровану в реєстрі 20 лютого 2008 року № 1109, предметом якого є квартира АДРЕСА_2.

Визнано недійсним з моменту укладення договір іпотеки № SME0020743/1, укладений 27 листопада 2009 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_5, яка діяла від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В. та зареєстровану в реєстрі 20 лютого 2008 року № 1109, предметом якого є квартира АДРЕСА_2.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк» просить скасувати оскаржувані рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Судами встановлено, що 20 лютого 2008 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В. посвідчена довіреність, якою ОСОБА_4 начебто уповноважила свою доньку ОСОБА_5 керувати та розпоряджатися всім її майном, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, укладати всі дозволені законом правочини по управлінню та розпорядженню майном та інше.

07 травня 2008 року та від 27 листопада 2009 року між ОСОБА_5, яка діяла на підставі вказаної довіреності від імені ОСОБА_4, та ЗАТ «Альфа-Банк» укладено договір іпотеки № SMERS0101/1 та договір іпотеки № SME0020743/1 відповідно, предметом іпотеки в договорах зазначена квартира АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_4

ОСОБА_4 проживає довгий час закордоном.

З висновку судово-почеркознавчої експертизи від 22 січня 2015 року № 11668 вбачається, що підпис від імені ОСОБА_4 в примірнику № 1 довіреності від імені ОСОБА_4 від 20 лютого 2008 року (серія ВКЕ № 66047), посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В. за реєстраційним № 1109, розташований на зворотній стороні документа, в рядку «Підпис» виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_4в примірнику № 2 довіреності від імені ОСОБА_4від 20 лютого 2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В. за реєстраційним № 1109, розташований на зворотній стороні документа, в рядку «Підпис» виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою.

Рукописні записи «Васюта Світлана Іванівна» в примірнику № 1 довіреності від імені ОСОБА_4від 20 лютого 2008 року (серія ВКЕ № 66047), посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В. за реєстраційним № 1109, розташований на зворотній стороні документа, в рядку «Підпис», в примірнику № 2 довіреності від імені ОСОБА_4від 20 лютого 2008 року посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В. за реєстраційним № 1109, розташований на зворотній стороні документа, в рядку «Підпис» виконані не ОСОБА_4, а іншою особою.

Як зазначено в ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним.

Частинами 1, 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Статтею 236 ЦК України визначено, що правочин,визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши докази в справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що підпис та рукописний текст від імені довірителя в оспорюваній довіреності виконані не ОСОБА_4, а лише від її імені іншою особою, що свідчить про відсутність її внутрішньої волі на видачу такої довіреності та є підставою для визнання її недійсною, а також про відсутність волевиявлення позивача на укладення договорів іпотеки, що є підставою для визнання останніх недійсними.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ПАТ «Альфа-Банк» про те, що укладання договорів іпотеки відбулося з дотриманням Закону України «Про іпотеку» та положень Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, висновків судів не спростовує, оскільки договори іпотеки укладені на підставі довіреності від імені власника нерухомого майна ОСОБА_4, яка таку довіреність не видавала та відповідно не уповноважувала ОСОБА_5 розпоряджатися своїм майном.

Також в касаційній скарзі банк посилався на невідповідність висновків судово-почеркознавчої експертизи вимогам законодавства, однак в судах попередніх інстанцій не заявляв клопотань про призначення додаткової чи повторної експертизи.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова