Провадження № 22-ц/783/2760/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2,

прокурора Заяць І.Є.,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 лютого 2017 року по справі за заявою ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и л а:

28 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа, виданого Сихівським районним судом м.Львова у справі № 464/12917/13-ц 18 лютого 2016 року таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви посилається на відсутність обовязку боржника про знесення приміщення ресторану, оскільки таке приміщення відсутнє, на земельній ділянці розташований житловий будинок.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 23 лютого 2017 року задоволено заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 464/12917/13-ц, виданий Сихівським районним судом м. Львова 18 лютого 2016 року на підставі рішення цього суду від 18 травня 2015 року.

Ухвалу суду оскаржила Львівська міська рада, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, неповне зясування обставин справи. Просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б вказували про здійснення демонтажу будівлі ресторану за адресою: м. Львів, вулиця Боднарська,4. Вказує, що приміщення ресторану, яке підлягає демонтажу, на теперішній час фактично не демонтовано, ресторан працює, тому відсутні підстави вважати, що рішення суду виконане і обовязок боржника відсутній.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги; колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 січня 2016 року, позов Прокурора м. Львова до ОСОБА_3, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», з участю третіх осіб: Львівської міської ради, Державного підприємства «Підприємство Львівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області № 48», приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання дій протиправними, зобовязання до вчинення дій, визнання договору недійсним, демонтаж будівлі,- задоволено частково. Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» від 30 січня 2012 року на будівлю ресторану загальною площею 288,6 кв.м, що знаходиться у м. Львові на вулиці Боднарській, 4, та зобовязано Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності ТзОВ «Салон «Же-О- Зе» на вказані нежитлові приміщення.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 8 травня 2012 року, укладений між ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 від 28 травня 2012 року на будівлю ресторану загальною площею 288,6 кв.м, що знаходиться за вказаною вище адресою, та зобовязано Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на вказані нежитлові приміщення.

Зобовязано ОСОБА_3 привести до попереднього стану земельну ділянку, яка знаходиться у м. Львові на вулиці Боднарській, 4, шляхом демонтажу самочинно встановленої будівлі ресторану, загальною площею 288,6 кв.м.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами (Львівської міської ради) про визнання нечинними витягів про державну реєстрацію права власності на будівлю ресторану, загальною площею 288,6 кв.м, що знаходиться у м. Львові на вулиці Боднарській, 4, за ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» від 30 січня 2012 року №33010077, та за ОСОБА_3 від 28 травня 2012 року №35898006, виданих ОКП ЛОР «БТІ та ЕО».

Проведено розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року відхилено касаційну скаргу ОСОБА_3, рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18 травня 20185 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 січня 2016 року залишено без змін.

На примусове виконання вказаного рішення 18 лютого 2016 року виданий виконавчий лист, який предявлено до виконання 1 березня 2016 року. 2 березня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП №50350152.

Частиною 2 ст. 369 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Підстави для цього зазначені у ч. 4 вказаної норми, де визначено, що у разі якщо виконавчий лист видано помилково, або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є, як матеріально-правові так і процесуально-правові підстави.

Обовязок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобовязань, зокрема, містить глава 50 розділу 1 книги пятої ЦК України.

Так, зобовязання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обовязку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобовязань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

-видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

-коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

-видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

-помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

-видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

-предявлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на предявлення цього листа до виконання.

Є встановленим, що рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист, не скасовано, а отже є чинним.

На час постановлення оскаржуваної ухвали від 23 лютого 2017 року в матеріалах справи був відсутній виконавчий лист, виданий Сихівським районним судом м.Львова на примусове виконання рішення цього суду від 18 травня 2015 року, який суд першої інстанції визнав таким, що не підлягає виконанню.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що відсутній обовязок боржника у звязку з його припиненням добровільним виконанням. До висновку про відсутність обовязку боржника суд прийшов з урахуванням інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13 квітня 2016 року, технічного паспорта на будівлю, виконаного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8, а також довідкою цього підприємця про демонтаж будівлі ресторану.

Суд не перевірив належності, достовірності та допустимості цих доказів.

Враховуючи наведене, вимоги закону, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції на порушення встановленого порядку вирішення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не перевірив наявності підстав, передбачених ч.4 ст. 369 ЦПК України для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та передчасно постановив оскаржувану ухвалу. Виконавчий лист, який суд визнав таким, що не підлягає виконанню, не був предметом розгляду, оскільки до матеріалів справи на час розгляду заяви не долучений.

Колегія суддів, з урахуванням встановленого, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню шляхом скасування оскаржуваної ухвали з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради задовольнити частково.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 лютого 2017 року скасувати та передати питання на новий розгляд до Сихівського районного суду м.Львова.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку окремо від рішення суду не підлягає.

Головуючий

Судді