Справа № 183/815/17
№ 2/183/1355/17
21 серпня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Дем'яненка Р.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування виконкому Новомосковської міської ради, служба у справах дітей Лозівської райдержадміністрації Харківської області, про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В обґрунтуваннях позовних вимог позивач посилається на те, що 09 грудня 2011 року між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб у Смирнівській сільській раді Лозівського району Харківської області, актовий запис № 3 від 09 грудня 2011 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Фактично шлюбні відносини та спільне проживання з відповідачем було припинено з 07 березня 2013 року.
24 лютого 2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2013 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, до досягнення ним повноліття.
Малолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні та утриманні, яка належним чином займається його вихованням, а відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, життям, здоров'ям не цікавиться, ніяких стосунків з дитиною не підтримує, матеріально його не утримує.
09 вересня 2016 року у присутності приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу, Харківської області, Степанчук Н.О., відповідач склав заяву в якій зазначив, що він, перебуваючи при здоровому розумінні та ясній пам'яті, розуміючи значення своїх дій, діючи добровільно, відмовляється від виховання та утримання свого малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та не заперечує проти його усиновлення в майбутньому.
Крім того, 27 квітня 2015 року відповідач надав ОСОБА_1 нотаріально посвідчену згоду на виїзд сина ОСОБА_3 разом з матір'ю за кордон з 01 червня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто до досягнення дитиною повноліття. Також, у даній згоді зазначено, що відповідач погодився з тим, щоб ОСОБА_1, як матір дитини, прийняла на себе відповідальність за життя і здоров'я неповнолітньої дитини і приймала всі необхідні рішення про захист прав та законних інтересів дитини, у тому числі з питань медичного втручання, у випадку виникнення необхідності.
У зв'язку з зазначеним, ОСОБА_1 просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В судовому засідання позивач свій позов підтримала, в подальшому звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність.
В судове засідання відповідач, ОСОБА_2 не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, з погодження позивача, вирішив заочно розглядати справу на підставі доказів, що є у справі.
Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Полтавець Н.В. в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.
Представник служби у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області також звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у їх відсутність.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3, останній народився ІНФОРМАЦІЯ_1, і його батьками значаться сторони по справі.
У відповідності до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.
До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.
Таким чином, вимоги ст.. 150 СК України, свідчать про спільний обов'язок батьків виховувати дитину.
Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він):
- не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
- ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини;
- жорстоко поводяться з дитиною;
- є хронічними алкоголіками або наркоманами;
- вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
- засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер.
Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.
Згідно правил, викладених у ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України стосовно того, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.
Не дивлячись на відсутність висновку повноважного органу опіки та піклування за місцем проживання відповідача, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, точки зору позитивного впливу на малолітню дитину, оскільки батько свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Заявою ОСОБА_2, посвідченою приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу, Харківської області Степанчук Н.О., відповідач підтверджує, що свідомо відмовляється від виховання та утримання свого малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25).
З того часу і до сьогоднішнього дня ставлення батька до вихованні своєї дитини не змінилося, про що також свідчать довідки щодо стану здоров'я дитини, щодо місця проживання дитини та відвідування дошкільного закладу.
В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що всі обов'язки, визначені ст. 150 СК України, майже з моменту народження дитини і до цього часу виконує позивач, відповідач свої обов'язки щодо виховання дитини не виконує, а дитина фактично росте під опікою, моральною та матеріальною забезпеченістю однієї матері.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню, ОСОБА_2 повинно бути позбавлено батьківських прав відносно своєї неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
На підставі вищевикладеного керуючись ст. 164 СК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, суд,-
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно її неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати в Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд у десятиденний термін після його проголошення.

Суддя Сорока О.В.