Справа №461/4728/16-ц>
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Львів

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

секретаря судового засідання Кузьми Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки ,-

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позову покликається на те, що 27.04.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №50/70, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 22 000,00 доларів США зі сплатою 14% річних. Повернення кредиту повинно бути здійснене 27.04.2012 року. Банк вимоги перед ОСОБА_3 умови договору виконав повністю, проте позивач не виконав взятих на себе зобовязань, внаслідок чого, на день звернення до суду із позовом сума заборгованості становить: 261 389,90 грн. У забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором від 27.04.2007 року між банком та відповідачем було укладено іпотечний договір, згідно умов якого відповідачем було надано банку в іпотеку квартиру №15 на вул.Котлярській,10 у м. Львові. Враховуючи те, що відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобовязання, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 261 389, 90 грн. звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотечного договору від 27.04.2007 року, що був укладений між ВАТ Всеукраїнський ОСОБА_4 банк та ОСОБА_3, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5Я та зареєстрований в реєстрі за №2162, а саме: квартиру №15 на вул.Котлярській,10 у м.Львові, яка складається з однієї житлової кімнати та кухні; комори у підвалі - 6,0 кв. м. Житлова площа квартири - 26,1 кв. м., загальна площа - 40,1кв.м., шляхом його продажу ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», та стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 1 387,00 грн. судових витрат.

Позивач звертається до суду на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладення фізичних осіб №63 від 20.03.2015 року яким призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладення фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «ВіЕйБі Банк» - ОСОБА_2 та рішення №213 від 22.01.2016 року «Про продовження строків здійснення ліквідації ПАТ ОСОБА_6» та делегування повноважень ліквідатора» строк здійснення процедури ліквідації банку та повноваження ліквідатора ОСОБА_2 продовжено по 19.03.2018 року.

Представник позивача в судовому засіванні позовні вимоги підтримав повністю, дав пояснення, аналогічні мотивам позову. Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив повністю. Дав суду пояснення про те, що позивач пропустив строк звернення до суду із позовом, у звязку із чим просить суд застосувати позовну давність, на підставі чого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, вважає, що позивач є неналежним позивачем у справі, оскільки не надав доказів правонаступництва ВАТ «ВіЕйБі Банк» на ПАТ «ВіЕйБі Банк». Також стверджує, що позивачем не надано суду належних доказів отримання відповідачем кредитних коштів. Разом з тим, звертає увагу суду на дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Крім того, стверджує, що він не був належним чином повідомлений банком щодо вимоги про усунення порушення зобовязань за кредитним договором. Також зазначає, що позивачем невірно нараховано суму заборгованості за кредитним договором. Крім того, вважає, що сума неустойки нарахована позивачем неправомірно, оскільки така не передбачена договором. Також стверджує, що банком не було дотримано процедури укладення, підписання договору та форми кредитного договору. Разом з тим, покликається на те, що позивачем не було надано суду оригіналів кредитного та іпотечного договорів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

В судовому засіданні встановлено, що між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_3 27.04.2007 року було укладено кредитний договір №50/07, за умовами якого банк був зобовязаний надати позичальнику кредит у сумі 22 000,00 грн. зі сплатою 14% річних.

Строком погашення кредиту було погоджено 27.04.2012 року.

Банк вимоги кредитного договору перед відповідачем виконав повністю, що підтверджується меморіальним договором №119065 від 27.04.2007 року /а.с.21/.

Кредитним договором встановлено, що відповідач зобовязався повертати кредитні кошти, не пізніше визначеного п.1.1.3 кредитного договору терміну повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, сплачувати кошти, передбачені кредитним договором, а також на вимогу банку сплачувати можливі штраф та пеню.

Згідно п.4.2 кредитного договору повне або часткове повернення кредитних коштів, за несвоєчасну повну чи часткову оплату процентів позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної процентної ставки, визначеної п.1.1.3 кредитного договору за кожен день прострочення виконання /а.с.8-15/.

Станом на день розгляду справи, зобовязання по сплаті кредиту відповідачем не виконані, у звязку із чим у відповідача перед банком утворилась заборгованість у розмірі 261 389,90 грн., з яких:

-8 346,06 дол.США, що в гривневому еквіваленті станом на 05.07.2016 року становило 207 114,35 грн.

-заборгованість за тілом та відсотками по кредиту, а саме:

-5 495,48 доларів США тіла кредиту;

-2 850,58 доларів США відсотків;

а також:

-54 275,55 грн. штрафу/пені за несвоєчасне повернення кредиту /а.с.6-7/

ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 з метою забезпечення кредитного договору від 27.04.2007 року укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно квартиру №15 на вул.Котлярській,10 у м.Львові /а.с.15-20/.

Судом встановлено, що умови Кредитного договору позичальником не виконано, кредит повністю не повернуто.

Згідно ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти на умовах, встановлених договором.

Пунктом 1 ст.1048 ЦК України, передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а у разі відсутності іншої домовленості сторін - проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

З положень ст.629 ЦК України, вбачається, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Із матеріалів справи вбачається, що банк, згідно вимог чинного законодавства у встановлені терміни попереджав позичальника про існуючу заборгованість та терміни її повернення, що підтверджується листом вимогою від 26.08.2015 року /а.с.22/.

Згідно п.7.6.2 договору іпотеки, у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь якій особі з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Згідно ст.11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Відповідно ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Згідно п.42 Постанови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при визначенні початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації суд може визначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Суд не приймає до уваги покликання відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду із позовом, оскільки як встановлено в судовому засіданні, позивачу стало відомо про наявність заборгованості 24.11.2014 року, оскільки лише 24.11.2014 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №128 було призначено уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації У ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2

Суд не бере до уваги покликання відповідача про те, що кошти йому надані не були, тобто банк не виконав повністю своїх зобовязань перед відповідачем у повному обсязі, що підтверджується неналежною копією меморіального ордеру, оскільки відповідач не оскаржував факт ненадання йому банком коштів, більше того, частково погасив суму заборгованості.

Також спростовуються доводи відповідача про те, що позивачем не зазначено який саме вид неустойки застосовано, оскільки згідно п.4.2 кредитного договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної п.1.1.3 Кредитного договору за кожен день прострочення виконання.

Також судом не приймаються твердження відповідача про те, що слід вважати укладений між банком та позичальником договір кредиту недійсним, у звязку із недотриманням умов укладення договору, оскільки зазначені відповідачем порушення не є підставою для визнання договору неукладеним або недійсним, а є підставою для відповідальності встановленої законом.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором підставна та підлягає до задоволення, оскільки іпотекодавцем не виконані умови договору іпотеки.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Крім того, суд із врахуванням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», вважає, що рішення суду слід не виконувати на час дії зазначеного Закону.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-216, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 543, 554, 1046-1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд, -

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити повністю.

Звернути стягнення на нерухоме майно, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 261 389, 90 грн. звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотечного договору від 27.04.2007 року, що був укладений між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський ОСОБА_4 банк та ОСОБА_3, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5Я та зареєстрований в реєстрі за №2162, а саме: квартиру №15 на вул.Котлярській,10 у м.Львові, яка складається з однієї житлової кімнати та кухні; комори у підвалі - 6,0 кв. м. Житлова площа квартири - 26,1 кв. м., загальна площа - 40,1кв.м., шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_4» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27т, () від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Стягнути з ОСОБА_3 (паспорт серія КВ номер 078855виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 23.02.1999 року; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» 1 387,00 грн. судових витрат.

Рішення суду не виконувати на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.Р.Юрків.