АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Мазурик О.Ф.
при секретаріСинявському Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2016 року

У справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2016 року позов задоволено, стягнуто на користь ОСОБА_5 25 153 грн. 44 коп., вирішено питання про судові витрати./а.с. 77-80/

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині суми стягнення, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, в мотивувальній частині рішення та наведенні розрахунків, не вказав чому дійшов до висновку про зменшення суми стягнення. Вказував на те, що відповідно до позовних вимог просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 25 154, 60 грн., що розраховувався відповідно до формули, вказаної у позові та апеляційній скарзі, однак суд першої інстанції, задовольняючи вимоги у повному обсязі, стягнув 25 153, 44 грн., не навівши мотивів зменшення суми стягнення. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про скасування рішення та задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення зміні в частині суми стягнення, на підставі наступного.

№ справи 753/4453/16
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3372 /2017
Головуючий у суді першої інстанції:Парамонов М.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Судом встановлено, що 09.03.2013 року між ОСОБА_8. (позивачем) та ОСОБА_6 (приватним адвокатом, відповідачкою) було укладено трудовий договір - між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, який був зареєстрований Дарницьким районним центром зайнятості м. Києва 09.09.2013 року за №9 (а.с.3, 8).

09.09.2013 року про прийняття позивача на роботу на посаду помічника адвоката за трудовим договором №9 від 09.09.2013 року (а.с.48-49), інші (наступні) записи у трудовій книжці Позивача по теперішній час відсутні.

Як вбачається з наданої позивачем копії наказу №05-К від 11.11.2013 року, підписаного відповідачкою ОСОБА_6, позивача було звільнено із займаної посади з 11.11.2013 року за власним бажанням, відповідно до ст.38 КЗпП України (а.с.47).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2015 року №753/18319/14-ц було зобов'язано ОСОБА_6 (відповідачку) зняти з реєстрації у Дарницькому районному центрі зайнятості м. Києва трудовий договір №9 від 09.09.2013 року, укладений між ОСОБА_8. та ОСОБА_6; також зобов'язано ОСОБА_6 внести до трудової книжки ОСОБА_8. запис про звільнення з посади помічника адвоката, вказавши день його звільнення (а.с.4-6); зазначеним рішенням також вирішено: стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8. 3352,38 грн. - заборгованості по заробітній платі (на день звільнення), 15974,33 грн. - середнього заробітку за затримку розрахунку, при звільненні (за період з 12.11.2013 року по 30.09.2014 року, з розрахунку середньоденного заробітку 72,28 грн.), а всього - 19326,71 грн.; зазначене рішення набрало законної сили 26.03.2015 року (а.с.6).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався вимогами ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП України про те, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок; в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В цій частині рішення суду фактично апелянтом не оскаржується.

Однак, при здійсненні розрахунків, судом першої інстанції вказано що вимога позивача про стягнення на його користь з відповідача суми середнього заробітку за період з 01.10.2014 року по 29.02.2016 року (за 348 днів) - у розмірі (72,28 х 348) становить 25 153,44 грн., доведена матеріалами справи (з урахуванням положень ст.61 ЦПК України), зазначені обґрунтування не спростовані відповідачем, тому позовні вимоги ОСОБА_5 (в об'ємі заявлених та підтриманих в судовому засіданні вимог) підлягають задоволенню.

Однак з таким висновком суду в повній мірі погодитись не можна з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції вказано на задоволення позовних вимог у повному обсязі / а.с. 77-80/, однак відповідно до заявлених позовних вимог, сума стягнення становить 25 154, 60 грн. / а.с.2/

Судом апеляційної інстанції було направлено справу на дооформлення до суду першої інстанції для усунення вказаних розбіжностей.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07.04.2017 р. вказано, що судом задоволено позов у повному обсязі, з урахуванням арифметичної помилки позивача у розрахунках на суму 1 грн. 16 коп. / а.с. 100-101/

На підставі викладеного, з урахуванням того, що апелянт фактично не оскаржує задоволених позовних вимог по суті, однак не згоден з розрахунком, колегія суддів, перевіряючи правильність розрахунків, здійснених судом першої інстанції, вказує на наступне.

Так, за наданою позивачем формулою розрахунку, з якою у повній мірі погодився суд першої інстанції, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.10.2014 року по 29.02.2016 р. розраховувався наступним чином:

Сз = Сд * Рд, при цьому Сд = ЗП2/ФРд

Сз - середня заробітна плата за час вимушеного прогулу;

Сд - середньоденна заробітна плата;

Рд - робочі дні за час вимушеного прогулу (348 днів);

ЗП2- заробітна плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих днів.

Розрахунок виглядає наступним чином: 1219,05+1600 = 2819,05 - з зазначеним погодився і суд першої інстанції.

ФРд - фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні (39 днів);

Отже Сз = (2819,05/39)*348 = 25 154,60 грн.

При цьому вираховуючи 2 819, 05 / 39, саме суд першої інстанції допустив арифметичну помилку, оскільки результат математичної операції дорівнює 72, 2833333, а не як розраховано судом першої інстанції 72, 28.

Таким чином, остаточна сума за вказаною формулою буде дорівнювати 25 154,60 грн., а не як вказано судом першої інстанції 25 153, 44 грн.

Слід вказати суду першої інстанції, що округлення це математична операція, що дозволяє зменшити кількість знаків у числі за рахунок заміни числа його наближеним значенням з певною точністю.

Однак, в даному випадку, при розрахунку середнього заробітку, що підлягає стягненню, розрахунки повинні бути максимально точні, а в рішення суду в разі відходу від позовних вимог та здійснення округлення повинні бути наведені мотиви, за яких суд здійснив таку математичну операцію.

Таким чином, зважаючи на неправильність здійснених розрахунків судом першої інстанції, рішення підлягає зміні в частині суми стягнення з 25 153, 44 грн. на 25 154,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2016 року - задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2016 року -змінити в частині стягнення суми середнього заробітку, вказавши, що стягненню з ОСОБА_6 /ІПН НОМЕР_1/ на користь ОСОБА_5 / ІПН НОМЕР_2/ підлягає сума у розмірі 25 154,60 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: