№ 336/3345/17
пр. № 2/336/1933/2017
УХВАЛА

21 червня 2017 року м. Запоріжжя

Судя Шевченківського районного суду м. Запорыжжя ОСОБА_1, розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсним договору та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, суддею встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору. Як вбачається з позову, позивачами заявлено декілька позовних вимог, кожна з яких є самостійною.

В позові міститься клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності з 1 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» (далі Закон № 3674-VI). Цим Законом запроваджено єдиний підхід до визначення ставок судового збору, уточнено перелік процесуальних документів, за подання до суду яких судовий збір не справляється, уточнено порядок сплати та повернення сплаченого судового збору, позбавлено пільг зі сплати цього збору ряду органів державної влади та фізичних осіб. Також запроваджено перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України перед відкриттям провадження у справі.

З 1 вересня 2015 року суттєвих змін зазнала стаття 5 Закону

№ 3674-VI. За змістом змін до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», які прийняті пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», вбачається, що з 01 вересня 2015 року споживачі за позовами, що повязані з порушення їхніх прав, не відносяться до субєктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тому посилання позивача на положення п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу звільнення від сплати судового збору не можуть бути взяті судом до уваги.

Тому на час звернення до суду діє редакція частини 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», зі змінами, що набрали законної чинності 01.01.2017 року, якою передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Така правова позиція також узгоджується з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, визначаючи розмір судового збору, суди повинні мати на увазі, що заяви, в яких порушується питання про одночасне вирішення майнового і немайнового спорів, оплачуються судовим збором за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, і ставками для вимог немайнового характеру.

Статтею 4 ЗУ «Про судовий збір», передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (від 640 грн. до 8000 грн.). За подання позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму.

Однак, позивачем не надано документів, підтверджуючих сплату судового збору у відповідному розмірі, підстав для звільнення від його сплати судом не вбачається.

Зазначені недоліки позбавляють суд можливості вирішити питання щодо відкриття провадження по справі.

Оскільки згідно ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання викладених в ст. ст.119, 120 ЦПК України вимог, або не сплачений судовий збір, підлягає залишенню без руху, позивачу треба надати строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 119, 120 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсним договору та стягнення коштів залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вищезазначених недоліків не пізніше пяти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Розяснити позивачу, що у разі не виправлення недоліків зазначених в ухвалі суду у встановлений судом строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута йому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Суркова